Справа № 521/8482/25
Номер провадження № 2-з/521/100/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді - Леонова О.С.,

при секретарі судового засідання Должненко В.О.,

розглянувши заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову до подачі позовної заяви

ВСТАНОВИВ:

У травні 2025 року до Хаджибейського районного суду міста Одеси надійшла заява представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову до подачі позовної заяви, згідно якої просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на частину (1/2) квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 100; номер відомостей про речове право: 59478755) право власності на яку зареєстроване 10.04.2025 за ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

В обґрунтування заяви представник заявника зазначив, що ОСОБА_1 (Заявник) має намір звернутися до Хаджибейського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_4 про визнання майна - квартири АДРЕСА_2 за адресою: АДРЕСА_3 - спільною сумісною власністю подружжя та поділ спільної сумісної власності подружжя.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 покладено факт придбання подружжям (під час перебування в шлюбі) майнових прав на 3-кімнатну 2х рівневу квартиру АДРЕСА_4 (будівельна адреса) та подальша (після розірвання шлюбу) реєстрація ОСОБА_3 одноособового права власності на закінчений будівництвом об`єкт (вищевказану квартиру), що є порушенням прав ОСОБА_1 (ст. 60 СК України - майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності; ст. 70 СК України - частки дружини і чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором).

Факт перебування Сторін у шлюбі є преюдиціальним та не підлягає доказуванню, оскільки є встановленим у судовому рішенні, що набрало законної сили - Рішенням Южного міського суду Одеської області від 13.05.2024 у справі № 519/300/24, яким шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано (набрало законної сили 13.06.2024).

Як було зазначено вище - під час перебування у шлюбі - за спільного бажання подружжя та наявності спільних коштів на здійснення відповідної покупки подружжям було придбано майнові права на 3-кімнатну 2-х рівневу квартиру АДРЕСА_4 , - отже, таке майно є спільною сумісною власністю Сторін (колишнього подружжя).

Водночас, Заявникові стало відомо, що 10.04.2025 ОСОБА_3 зареєструвала одноособове право власності на закінчений будівництвом об`єкт квартиру АДРЕСА_1 , що є порушенням прав ОСОБА_1 та підставою для звернення до Суду за їх захистом шляхом визнання вказаного майна спільною сумісною власністю подружжя та, відповідно, поділу такого майна визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 зазначеної квартири тобто, вказане нерухоме майно (квартира) є предметом спору, на яке претендує Заявник у розмірі частки.

Разом з тим, Заявник має цілком обґрунтовані побоювання щодо можливості відчуження ОСОБА_3 спірної квартири на користь третіх осіб без згоди ОСОБА_1 , що, у разі невжиття заходів забезпечення позову, утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду, адже - враховуючи майновий характер позовних вимог Заявника, ОСОБА_3 має об`єктивну можливість розпорядитися належним їй майном на власний розсуд, зокрема, відчужити його в будь- який спосіб, що може призвести до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду про поділ майна подружжя в разі задоволення позову.

Вважаємо, що накладення арешту на майно, як вид забезпечення позову, у даному випадку, є обґрунтованим, співмірним та таким, що дозволить виконати рішення суду у разі задоволення або часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , адже відчуження спірного майна чи його подальше обтяження або інші види розпорядження майном, які можуть бути застосовані ОСОБА_3 (майбутній Відповідач), з урахуванням наявності спору щодо майна - наявності правової невизначеності щодо прав на майно, - призведе до ускладнення або ж взагалі неможливості виконання судового рішення (у разі задоволення/часткового задоволення позову ОСОБА_1 ), в залежності від способу здійснення розпорядження цими правами, ураховуючи також, що на даний час ОСОБА_3 не обмежена у можливості розпорядження вищевказаним майном на власний розсуд.

Ураховуючи, що позовними вимогами Заявника будуть вимоги щодо визнання за ним майнових прав на частину спірного майна, - накладення арешту на таке спірне майно забезпечить неможливість його відчуження/обтяження, що сприятиме можливості розгляду справи у розумні строки, та, у разі задоволення або часткового задоволення позову, забезпечить можливість виконання рішення суду та ефективний захист прав ОСОБА_1 як Позивача, оскільки, за умови зміни власника або застосування обтяження - відповідне утруднить виконання рішення суду та породить необхідність подальших звернень ОСОБА_1 до суду за захистом своїх прав, отже в такому випадку захист порушених прав не буде ефективним (у разі якщо судом буде встановлено порушення прав Позивача та необхідність їх захисту).

Посилаючись на вказані обставини представник заявника просив суд задовольнити подану заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно.

Заява розглянута без повідомлення учасників на підставі ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Дослідивши матеріали заяви та надавши їм належну оцінку, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 3-7 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд на прохання осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтування його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно з ст. 152 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові кошти, забороною вчиняти певні дії, встановленням обов`язку вчинити певні дії, забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання, зупиненням продажу описаного майна, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Як роз`яснено п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав та законних інтересів. При цьому ухвалою про забезпечення позову не може вирішуватися спір по суті.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 року у справі №381/4019/18: «Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Забезпечення позову - це сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо існує ймовірність невиконання судового рішення у майбутньому або виникнення складнощів під час його виконання.

Тобто, вжиття заходів забезпечення позову є заходом забезпечення в майбутньому виконання судового рішення.

Частиною 6 ст.153 ЦПК України передбачено, що залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

За положенням ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права, щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує на необхідність дотримання принципу справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції», «Джеймс та інші проти Сполученого королівства») положення ст. 1 Першого протоколу містять три окремих правила, які не застосовуються окремо: перше правило проголошує принцип мирного володіння майном, друге стосується позбавлення майна і визначає певні умови для визнання втручання у власність правомірним, третє правило визнає за державами контролювати використання майна за наявності певних умов для цього. Також, щоб зробити висновок, чи відповідає певний захід втручання в право власності принципу правомірного та допустимого втручання, слід оцінити, чи є захід законним, чи переслідує втручання суспільний інтерес, чи є такий захід пропорційним переслідуваним цілям.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 100; номер відомостей про речове право: 59478755).

При забезпеченні позову суд бере до уваги те, що не вжиття заходів забезпечення позову у вигляді арешту може призвести до утруднення виконання майбутнього рішення суду.

Суд звертає увагу, що забезпечення позову шляхом арешту майна, не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, не порушує речове право володіння особи спірним майном, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання значної шкоди позивачу.

При цьому суд звертає увагу, що забезпечення позову направлений на охорону матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, і не є обмеженням права власності особи в повній мірі та носить тимчасовий характер.

Суд вважає достатнім способом вжиття заходу забезпечення у вигляді накладання арешту на майно задля уникнення можливих подальших змін власника.

Таким чином, беручи до уваги предмет спору та підстави, з яких він заявлений, суд приходить до висновку про задоволення заяви, оскільки саме ця квартира є предметом спору.

Керуючись положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 154 ЦПК України, не вирішувати на даному етапі питання про визначення зустрічного забезпечення.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 149-153, 154, 157, 258-260, 354 ЦПК України, Хаджибейський районний суду міста Одеси

ПОСТАНОВИВ

Заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову до подачі позовної заяви задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладання арешту на квартиру на 1/2 частину квартири, загальною площею 86,8 кв.м., житловою площею 46,9 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_5 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 100; номер відомостей про речове право: 59478755) право власності на яку зареєстроване 10.04.2025 за ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Зустрічне забезпечення не застосовувати.

Роз`яснити, що ухвала суду про забезпечення позову є підставою внесення/виключення відомостей до/з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна у порядку встановленим Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Копію ухвали направити до Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради (вул. Черняховського, 6, м. Одеса, 65009) для виконання, та сторонам у справі для відома.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом 15 днів з дня її складання безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 21.05.2025 року.

Суддя О.С. Леонов

21.05.25