Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

Справа №439/243/25

Провадження № 2/439/237/25

29 квітня 2025 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області

у складі:

головуючого-судді: Петейчука Б.М.,

за участі: секретаря

судового засідання: Ковальчук Н.І.,

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»,

відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, ухвалив таке рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до Бродівського районного суду Львівської області зі позовними вимогами до відповідача: ОСОБА_1 , в яких просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитними договорами позики в розмірі 142 451 (сто сорок дві тисячі чотириста п`ятдесят одна) гривня 72 копійок.

Стислий виклад позиції позивача.

Позивач зазначає, що 04 квітня 2024 року між ОСОБА_1 , як позичальником та Товариством з обмеженою відповідальністю «Міолан», як позикодавцем було укладено кредитний договір за № 6243591, відповідно до якого позичальник погодився з усіма його істотними умовами, зокрема й умови про порядок повернення, строк повернення та оплату за користування грошовими коштами, про що власноруч поставив електронний цифровий підпис, із урахуванням вимог Закону України «Про електронну комерцію».

Позивач зазначає, що свої зобов`язання за договором позики позикодавець виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатися грошовими коштами на умовах, передбачених Договором та в межах обумовленого предмета договору. Проте позичальник, який зобов`язався повернути кредитні кошти, не надав своєчасно позикодавцю грошові кошти для погашення заборгованості за борговим зобов`язанням.

Позивач мотивує, що взяті на себе зобов`язання за Договором позичальник належним чином не виконував, унаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 33 985 (тридцять три тисячі дев`ятсот вісімдесят п`ять) гривень 00 копійок., з яких: 7 000 (сім тисяч) гривень 00 копійок заборгованості за тілом кредиту, 19 435 (дев`ятнадцять тисяч чотириста тридцять п`ять) гривень 50 копійок заборгованості за відсотками, 1610 (одна тисяча шістсот десять) гривень заборгованість за комісією та 5 959 (п`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят дев`ять) гривень 50 копійок заборгованості за неустойкою.

Позивач акцентує, що право грошової вимоги за договором позики за номером: 6243591 від 04 квітня 2024 року за договором факторингу № 30072024 від 30 липня 2024 року перейшло до позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Отже, саме позивач є належним стягувачем за вищевказаним кредитним договором.

10 квітня 2024 року між ОСОБА_1 , як позичальником та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан», як позикодавцем було укладено кредитний договір за номером: 8602945, відповідно до якого позичальник погодився з усіма його істотними умовами, зокрема й умови про порядок повернення, строк повернення та оплату за користування грошовими коштами, про що власноруч поставив електронний цифровий підпис, із урахуванням вимог Закону України «Про електронну комерцію».

Позивач зазначає, що свої зобов`язання за договором позики позикодавець виконав у повному обсязі, а саме: надав позичальнику можливість розпоряджатися грошовими коштами на умовах, передбачених Договором та в межах обумовленого предмета договору. Проте позичальник, який зобов`язався повернути кредитні кошти, не надав своєчасно позикодавцю грошові кошти для погашення заборгованості за борговим зобов`язанням.

Позивач мотивує, що взяті на себе зобов`язання за Договором позичальник належним чином не виконував, унаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 34 329 (тридцять чотири тисячі триста двадцять дев`ять) гривень 00 копійок., з яких: 7 000 (сім тисяч) гривень 00 копійок заборгованості за тілом кредиту, 20 924 (двадцять тисяч дев`ятсот двадцять чотири ) гривні 40 копійок заборгованості за відсотками, 805 (вісімсот п`ять) гривень та 5600 (п`ять тисяч шістсот) гривень заборгованості за неустойкою.

Позивач акцентує, що право грошової вимоги за договором позики за номером: 8602945 від 10 квітня 2024 року за договором факторингу № 28082024/2 від 28 серпня 2024 року перейшло до позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Отже, саме позивач є належним стягувачем за вищевказаним кредитним договором.

16 березня 2024 року між ОСОБА_1 , як позичальником та Товариством з обмеженою відповідальністю «1 безпечним агентством необхідних кредитів», як позикодавцем було укладено кредитний договір за номером: 79438368, відповідно до якого позичальник погодився з усіма його істотними умовами, зокрема й умови про порядок повернення, строк повернення та оплату за користування грошовими коштами, про що власноруч поставив електронний цифровий підпис, із урахуванням вимог Закону України «Про електронну комерцію.

Позивач зазначає, що свої зобов`язання за договором позики позикодавець виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатися грошовими коштами на умовах, передбачених Договором та в межах обумовленого предмета договору. Проте відповідач, який зобов`язався повернути кредитні кошти, не надав своєчасно позикодавцю грошові кошти для погашення заборгованості за борговим зобов`язанням.

Позивач мотивує, що взяті на себе зобов`язання за Договором відповідач належним чином не виконував, унаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 38 362 (тридцять вісім тисяч триста шістдесят дві) гривні 32 копійок., з яких: 10 287 (десять тисяч двісті вісімдесят сім) гривень 50 копійок заборгованості за тілом кредиту, 28 074 (двадцять вісім тисяч сімдесят чотири) гривні 82 копійок заборгованості за відсотками.

Позивач акцентує, що право грошової вимоги за договором позики за номером: 79438368 від 07 серпня 2023 року за договором факторингу перейшло до позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Отже, саме позивач є належним стягувачем за вищевказаним кредитним договором.

03 квітня 2024 року між ОСОБА_1 , як позичальником та Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», як позикодавцем було укладено кредитний договір за номером: 2283137, відповідно до якого позичальник погодився з усіма його істотними умовами, зокрема й умови про порядок повернення, строк повернення та оплату за користування грошовими коштами, про що власноруч поставив електронний цифровий підпис, із урахуванням вимог Закону України «Про електронну комерцію.

Позивач зазначає, що свої зобов`язання за договором позики позикодавець виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатися грошовими коштами на умовах, передбачених Договором та в межах обумовленого предмета договору. Проте відповідач, який зобов`язався повернути кредитні кошти, не надав своєчасно позикодавцю грошові кошти для погашення заборгованості за борговим зобов`язанням.

Позивач мотивує, що взяті на себе зобов`язання за Договором відповідач належним чином не виконував, унаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 18 000 (вісімнадцять тисяч) гривень 00 копійок., з яких: 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок заборгованості за тілом кредиту, 3 000 (три тисячі) гривень 00 копійок заборгованості за відсотками та 5 000 (п`ять тисяч) гривень заборгованості по процентах за понадстрокове використання.

Позивач акцентує, що право грошової вимоги за договором позики за номером: 2283137 від 03 квітня 2024 року за договором факторингу перейшло до позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Отже, саме позивач є належним стягувачем за вищевказаним кредитним договором.

12 квітня 2024 року між ОСОБА_1 , як позичальником та Товариством з обмеженою відповідальністю «Незалежні Фінанси», як позикодавцем було укладено кредитний договір за номером: 1100557, відповідно до якого позичальник погодився з усіма його істотними умовами, зокрема й умови про порядок повернення, строк повернення та оплату за користування грошовими коштами, про що власноруч поставив електронний цифровий підпис, із урахуванням вимог Закону України «Про електронну комерцію.

Позивач зазначає, що свої зобов`язання за договором позики позикодавець виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатися грошовими коштами на умовах, передбачених Договором та в межах обумовленого предмета договору. Проте відповідач, який зобов`язався повернути кредитні кошти, не надав своєчасно позикодавцю грошові кошти для погашення заборгованості за борговим зобов`язанням.

Позивач мотивує, що взяті на себе зобов`язання за Договором відповідач належним чином не виконував, унаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 17 775 гривень (сімнадцять тисяч сімсот сімдесят п`ять) гривень 00 копійок., з яких: 5 000 (п`ять тисячі) гривень 00 копійок заборгованості за тілом кредиту, 11 925 (одинадцять тисяч дев`ятсот двадцять п`ять) гривень 00 копійок заборгованості за відсотками та 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень заборгованості по комісії.

Позивач акцентує, що право грошової вимоги за договором позики за номером: 1100557 від 12 квітня 2024 року за договором факторингу перейшло до позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Отже, саме позивач є належним стягувачем за вищевказаним кредитним договором.

Відтак, позивач із метою належного та повного виконання зобов`язання просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за вказаними кредитними договорами.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.

29 січня 2025 року відкрито провадження у справі.

Відповідачу запропоновано протягом п`ятнадцяти днів, із моменту отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі, подати відзив на позовну заяву.

Позивач у судове засідання участь свого представника не забезпечив. Від представника позивача: Москаленко Маргарити Станіславівни надійшла до суду заява про розгляд справи у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити. Водночас, не заперечила щодо проведення заочного розгляду справи.

Відповідачка у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомила. Однак, відповідачка належним чином, у встановленому законом порядку, повідомлялася про дату, час та місце судового засідання, від неї не надходило клопотань про відкладення розгляду справи та не подавався відзив.

Суд, зі згоди позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 Цивільного процесуального кодексу України.

За правилами норми частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки сторони в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланнями на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Доказами у справі встановлено, що 04 квітня 2024 року між ОСОБА_1 , як позичальником та Товариством з обмеженою відповідальністю «Міолан», як позикодавцем було укладено кредитний договір за номером: 6243591, відповідно до якого позичальник погодився з усіма його істотними умовами, зокрема й умови про порядок повернення, строк повернення та оплату за користування грошовими коштами, про що власноруч поставив електронний цифровий підпис, із урахуванням вимог Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до договору факторингу № 30072024/2 від 30 липня 2024 року, право вимоги перейшло до позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», що підтверджується наданими суду на дослідження копіями договорів, актом прийому-передачі Реєстру позичальників, витягом з Реєстру позичальників (а.с.11-23).

10 квітня 2024 року між ОСОБА_1 , як позичальником та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан», як позикодавцем було укладено кредитний договір за номером: 8602945, відповідно до якого позичальник погодився з усіма його істотними умовами, зокрема й умови про порядок повернення, строк повернення та оплату за користування грошовими коштами, про що власноруч поставив електронний цифровий підпис, із урахуванням вимог Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до договору факторингу № 28082024/2 від 28 серпня 2024 року, право вимоги перейшло до позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», що підтверджується наданими суду на дослідження копіями договорів, актом прийому-передачі Реєстру позичальників, витягом з Реєстру позичальників (а.с.24-40).

16 березня 2024 року між ОСОБА_1 , як позичальником та Товариством з обмеженою відповідальністю «1 безпечним агентством необхідних кредитів», як позикодавцем було укладено кредитний договір за номером: 79438368,відповідно до якого позичальник погодився з усіма його істотними умовами, зокрема й умови про порядок повернення, строк повернення та оплату за користування грошовими коштами, про що власноруч поставив електронний цифровий підпис, із урахуванням вимог Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до договору факторингу № 14/06/2021 від 14 червня 2021 року, право вимоги перейшло до позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», що підтверджується наданими суду на дослідження копіями договорів, актом прийому-передачі Реєстру позичальників, витягом з Реєстру позичальників (а.с.47-59).

03 квітня 2024 року між ОСОБА_1 , як позичальником та Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», як позикодавцем було укладено кредитний договір за номером: 2283137, відповідно до якого позичальник погодився з усіма його істотними умовами, зокрема й умови про порядок повернення, строк повернення та оплату за користування грошовими коштами, про що власноруч поставив електронний цифровий підпис, із урахуванням вимог Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до договору факторингу № 14/06/2021 від 14 червня 2021 року, право вимоги перейшло до позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», що підтверджується наданими суду на дослідження копіями договорів, актом прийому-передачі Реєстру позичальників, витягом з Реєстру позичальників (а.с.60-69).

12 квітня 2024 року між ОСОБА_1 , як позичальником та Товариством з обмеженою відповідальністю «Незалежні Фінанси» як позикодавцем було укладено кредитний договір за номером: 1100557, відповідно до якого позичальник погодився з усіма його істотними умовами, зокрема й умови про порядок повернення, строк повернення та оплату за користування грошовими коштами, про що власноруч поставив електронний цифровий підпис, із урахуванням вимог Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до договору факторингу № 28082024/1 від 28 серпня 2024 року, право вимоги перейшло до позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», що підтверджується наданими суду на дослідження копіями договорів, актом прийому-передачі Реєстру позичальників, витягом з Реєстру позичальників (а.с.75-90).

Окрім цього, позивачем надано суду на дослідження розрахунки заборгованості за договорами позики за №: 6243591, 8602945, 79438368, 2283137, 1100557.

Мотиви суду.

Щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту.

За нормативними правилами статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання договору не допускається.

Виходячи зі змісту статтей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Разом із цим, нормою статті 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 Цивільного кодексу України).

За змістом статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановленні договором або законом.

Нормою частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України акцентовано, що позичальник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

При цьому, відповідно до частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Імперативними приписами частини 2 статті 1048 Цивільного кодексу України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 1049 Цивільного кодексу України).

Нормативними положеннями статті 1054 Цивільного кодексу України визначено, що за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Із доказів у справі вбачається, що між ОСОБА_1 , як позичальником та Товариством з обмеженою відповідальністю «Міолан», як позикодавцем було укладено договір позики за номером: 6243591 від 04 квітня 2024 року. Предметом досліджуваного договору визначено кредитування ОСОБА_1 відповідно до п. 1.2 кредитного договору у розмірі 7 000 (сім тисяч) гривень 00 копійок, п. 1.3 передбачає строком кредитування 345 днів, та згідно п.1.5 договору передбачено денну процентну ставку в розмірі - 2.06 %, на умовах, визначених договором, зокрема строковості, зворотності та оплатності.

Разом із цим, позикодавець надав позичальнику кредитні кошти у розмірі та на умовах, визначених кредитним договором, у повному обсязі.

Проте позичальник: ОСОБА_1 належним чином свої зобов`язання не виконала та допустила заборгованість за тілом кредиту за договором позики номер: 6243591 від 04 квітня 2024 року в сумі 7 000 (сім тисяч) гривень.

Крім того, між ОСОБА_1 , як позичальником та Товариством з обмеженою відповідальністю «Міолан», як позикодавцем було укладено договір позики за номером: 8602945 від 10 квітня 2024 року. Предметом досліджуваного договору визначено кредитування ОСОБА_1 відповідно до п. 1.2 кредитного договору у розмірі 7 000 (сім тисяч) гривень 00 копійок, п. 1.3 договору передбачає строком кредитування 345 днів, та згідно п.1.5 договору передбачено денну процентну ставку в розмірі 1,91 %, на умовах, визначених договором, зокрема строковості, зворотності та оплатності.

Разом із цим, позикодавець надав позичальнику кредитні кошти у розмірі та на умовах, визначених кредитним договором, у повному обсязі.

Проте позичальник: ОСОБА_1 належним чином свої зобов`язання не виконала та допустила заборгованість за тілом кредиту за договором позики номер: 8602945 від 10 квітня 2024 року в сумі 7 000 (сім тисяч) гривень.

.

Також, між ОСОБА_1 , як позичальником та Товариством з обмеженою відповідальністю «1 безпечна агентство необхідних кредитів», як позикодавцем було укладено договір позики за номером: 79438368 від 16 березня 2024 року. Предметом досліджуваного договору визначено кредитування ОСОБА_1 відповідно до п. 2.1 кредитного договору у розмірі 12 000 (дванадцять тисяч) гривень 00 копійок, п. 2.2 договору передбачає строком кредитування 30 днів, та згідно п. 2.3 договору передбачено протягом первісного строку кредитування денну процентну ставку в розмірі 1 %, на умовах, визначених договором, зокрема строковості, зворотності та оплатності.

Разом із цим, позикодавець надав позичальнику кредитні кошти у розмірі та на умовах, визначених кредитним договором, у повному обсязі.

Проте позичальник: ОСОБА_1 свої зобов`язання виконала частково та допустила заборгованість за тілом кредиту в сумі 10 287 (десять тисяч двісті вісімдесят сім) гривень 50 копійок.

Також, між ОСОБА_1 , як позичальником та Товариством з обмеженою відповідальністю «1 безпечна агентство необхідних кредитів», як позикодавцем було укладено договір позики за номером: 2283137 від 03 квітня 2024 року. Предметом досліджуваного договору визначено кредитування ОСОБА_1 відповідно до п. 2.1 кредитного договору у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок, п. 2.2 договору передбачає строком кредитування 30 днів, та згідно п. 2.3 договору передбачено протягом первісного строку кредитування денну процентну ставку в розмірі 1 %, на умовах, визначених договором, зокрема строковості, зворотності та оплатності.

Разом із цим, позикодавець надав позичальнику кредитні кошти у розмірі та на умовах, визначених кредитним договором, у повному обсязі.

Проте позичальник: ОСОБА_1 свої зобов`язання не виконувала та допустила заборгованість за тілом кредиту в сумі 10 000 (десять тисяч) гривень.

Крім того, між ОСОБА_1 , як позичальником та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Незалежні фінанси», як позикодавцем було укладено договір позики за номером: 1100557 від 12 квітня 2024 року. Предметом досліджуваного договору визначено кредитування ОСОБА_1 відповідно до п. 1.2 кредитного договору у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок, п. 1.3.1 договору передбачає пільговий строк кредитування 15 днів, та згідно п. 1.5.2 договору передбачено протягом пільгового строку кредитування денну процентну ставку в розмірі 2.1%, на умовах, визначених договором, зокрема строковості, зворотності та оплатності..

Разом із цим, позикодавець надав позичальнику кредитні кошти у розмірі та на умовах, визначених кредитним договором, у повному обсязі.

Проте позичальник: ОСОБА_1 свої зобов`язання не виконувала та допустила заборгованість за тілом кредиту в сумі 5 000 (п`ять тисяч) гривень

Водночас, право грошової вимоги за грошовими зобов`язаннями, а саме: за кредитними договорами за номером: за №: 6243591, 8602945, 79438368, 2283137, 1100557 відповідно до договорів факторингу перейшло до позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», про що свідчать надані суду докази для дослідження.

Отже, саме позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» є належним стягувачем за досліджуваними грошовими зобов`язаннями.

Загальна заборгованість позичальника: ОСОБА_1 за грошовими зобов`язаннями, у частині повернення суми тіла кредиту, перед правонаступником позикодавця, Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», становить 39 287 (тридцять дев`ять тисяч двісті вісімдесят сім) гривень 50 копійок.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», у частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, підтверджуються належними, достатніми, достовірними та допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню.

Щодо нарахування процентів за користування грошовими коштами на підставі статті 1048 Цивільного кодексу України.

Проценти відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом». Тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати позикодавцю борг протягом певного часу.

Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від позикодавця грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати позикодавцю борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а позикодавець, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право позикодавця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина 2 статті 1050 Цивільного кодексу України).

Саме за таке благо: можливість правомірно не повертати позикодавцю борг протягом певного часу, позичальник сплачує позикодавцю плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України.

Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні (правомірні) очікування щодо належного його виконання. Зокрема позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість позикодавець розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу.

Разом з цим, зі спливом строку кредитування чи пред`явленням позикодавцем вимоги про дострокове погашення кредиту, кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому позикодавець вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від позикодавця відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення позикодавцем вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України.

Очікування позикодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати позикодавцю борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору. Отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними.

Зазначене благо виникає у позичальника саме внаслідок укладення кредитного договору. Невиконання зобов`язання з повернення кредиту не може бути підставою для отримання позичальником можливості правомірно не сплачувати позикодавцю борг протягом певного часу, себто та для виникнення зобов`язання зі сплати процентів відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України.

За таких обставин надання позикодавцю можливості нарахування процентів відповідно до вимог статті 1048 Цивільного кодексу України, поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, вочевидь, порушить баланс інтересів сторін на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця.

У свою чергу, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України.

Для вирішення подібних спорів важливим є тлумачення умов договорів, на яких ґрунтуються вимоги позикодавця, для з`ясування того, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування. Для цього можуть братися до уваги формулювання умов про сплату процентів, їх розміщення в структурі договору, в розділах, які регулюють правомірну чи неправомірну поведінку сторін, співвідношення з іншими положеннями про відповідальність позичальника тощо. У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (латиною: verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem. Себто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав.

Як вбачається зі змісту проаналізованих судом договорів кредиту, договірні сторони між собою узгодили нарахування процентів за користування грошовими коштами саме на підставі статті 1048 Цивільного кодексу України. Себто за правомірну поведінку позичальника.

Досліджувані судом зобов`язання сторін за договорами позики не містить у собі умови щодо встановлення нарахування процентів як міри відповідальності позичальника у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування згідно із частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України.

Отже, за досліджуваних обставин справи, нарахування відсотків повинно відбуватися на загальних підставах, визначених статтею 148 Цивільного кодексу України. Тобто під час визначеного договором строку кредитування чи до моменту пред`явлення до позичальника вимоги про повернення коштів за зобов`язанням.

Суд проводить розрахунок нарахованих процентів за користування грошовими коштами на підставі статті 1048 Цивільного кодексу України за формулою: Розмір нарахованих процентів за договором = (Сума тіла кредиту Х Кількість днів строку кредитування Х Денну відсоткову ставку за користування кредитом).

За договором позики за номером: 6243591 від 04 квітня 2024 року,

п. 1.2 кредитного договору сума кредиту - 7 000 (сім тисяч) гривень 00 копійок,

п. 1.3 передбачає строком кредитування 345 днів,

п.1.5 договору передбачено денну процентну ставку в розмірі - 2.06 %,

Відповідно до розрахунку заборгованості нарахування відсотків відбувалось з 04.04.2025 року по 30.07.2024 року та становить 118 днів.

Розмір нарахованих процентів за договором повинен становити 17 015 (сімнадцять тисяч п`ятнадцять) гривень 60 копійок (7 000 гривень Х 118 днів Х 2.06 відсотка). Заборгованість ОСОБА_1 , у частині нарахованих відсотків за користування кредитними коштами, становить: 17 015 (сімнадцять тисяч п`ятнадцять) гривень 60 копійок.

За договором позики за номером: 8602945 від 10 квітня 2024 року,

п. 1.2 кредитного договору сума кредиту - 7 000 (сім тисяч) гривень 00 копійок,

п. 1.3 договору передбачає строком кредитування 345 днів,

п.1.5 договору передбачено денну процентну ставку в розмірі 1,91 %,

Відповідно до розрахунку заборгованості нарахування відсотків відбувалось з 10.04.2025 року по 28.08.2024 року та становить 141 день.

Розмір нарахованих процентів за договором повинен становити 18 851 (вісімнадцять тисяч вісімсот п`ятдесят одна) гривня 70 копійок (7 000 гривень Х 141 день Х 1.91 відсотка). Заборгованість ОСОБА_1 перед позикодавцем, у частині нарахованих відсотків за користування кредитними коштами, становить: 18 851 (вісімнадцять тисяч вісімсот п`ятдесят одна) гривень 60 копійок.

За договором позики за номером: 79438368 від 16 березня 2024 року,

п. 2.1 кредитного договору кредит сума кредиту - 12 000 (дванадцять тисяч) гривень 00 копійок,

п. 2.2 договору передбачає строком кредитування 30 днів,

п.2.3 договору передбачено денну процентну ставку протягом первісного строку в розмірі 1 %,

Розмір нарахованих процентів за договором повинен становити 3 600 (три тисячі шістсот) гривень 00 копійок (12 000 гривень Х 30 день Х 1 відсоток). Заборгованість ОСОБА_1 перед позикодавцем, у частині нарахованих відсотків за користування кредитними коштами, становить: 3 600 (три тисячі шістсот) гривень 00 копійок.

За договором позики за номером: 2283137 від 03 квітня 2024 року,

п. 2.1 кредитного договору сума кредиту - 10 000 (дванадцять тисяч) гривень 00 копійок,

п. 2.2 договору передбачає строком кредитування 30 днів,

п.2.3 договору передбачено денну процентну ставку протягом первісного строку в розмірі 1 %,

Розмір нарахованих процентів за договором повинен становити 3 000 (три тисячі) гривень 00 копійок (10 000 гривень Х 30 день Х 1 відсоток).

Строк кредитування за даним кредитним договором закінчився 03 травня 2024 року. Оскільки позивачем не надано ні доказів пролонгації договору, ні інформації про повідомлення позичальника про укладання додаткових угод до договору кредитування, ні будь-яких доказів комунікації з позичальником, відповідно до п.5.9, 5.10 Кредитного договору.

Тому, після 03 травня 2024 року, позикодавець втратив право нараховувати відсотки за користування кредитом в порядку, передбаченому ст.1048 ЦК України, а нараховані позикодавцем проценти за понад строкове користування кредитними коштами в сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень не підлягають стягненню.

Отже, заборгованість ОСОБА_1 перед позикодавцем, у частині нарахованих відсотків за користування кредитними коштами, становить: 3 000 (три тисячі) гривень 00 копійок.

За договором позики за номером: 1100557 від 12 квітня 2024 року,

п. 1.2 кредитного договору сума кредиту - 5 000 (сім тисяч) гривень 00 копійок,

п. 1.3 договору передбачає строком кредитування 105 днів,

п. 1.3.1 договору передбачає пільговий період кредитування 15 днів,

п.1.5.2 договору передбачено пільгову денну процентну ставку в розмірі 2.10

п.1.5.3 договору передбачено стандартну денну процентну ставку після закінчення пільгового періоду в розмірі 2.30 %,

Протягом пільгового періоду розмір нарахованих процентів за договором повинен становити 1 575 (одна тисяча п`ятсот сімдесят п`ять) гривень 00 копійок (5 000 гривень Х 15 днів Х 2.10 відсотка). Заборгованість ОСОБА_1 , у частині нарахованих відсотків за користування кредитними коштами, становить: 1 575 (одна тисяча п`ятсот сімдесят п`ять) гривня 00 копійок.

Розмір нарахованих процентів понад пільговий період за договором повинен становити 10 350 (десять тисяч триста п`ятдесят гривень) гривень 00 копійок (5 000 гривень Х 90 днів Х 2.30 відсотка). Загальна заборгованість ОСОБА_1 перед позикодавцем, у частині нарахованих відсотків за користування кредитними коштами за даним договором, становить: 11 925 (одинадцять тисяч дев`ятсот двадцять п`ять) гривень 00 копійок.

Оскільки, право грошової вимоги за грошовими зобов`язаннями, а саме: за кредитними договорами за номером: за №: 6243591, 8602945, 79438368, 2283137, 1100557 відповідно до договорів факторингу перейшло до позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», про що свідчать надані суду докази для дослідження.

Отже, саме позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» є належним стягувачем за досліджуваними грошовими зобов`язаннями.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», у частині стягнення заборгованості за нарахованими відсотками по кредитних договорах № 6243591 від 04 квітня 2024 року, № 8602945 від 10 квітня 2024 року, № 79438368 від 16 березня 2024 року, № 2283137 від 03 квітня 2024 року та № 1100557 від 12 квітня 2024 року, підлягають до часткового задоволення у розмірі 54 392 (п`ятдесят чотири тисячі триста дев`яносто дві ) гривні 20 копійок.

Отже, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про стягнення заборгованості за кредитними договорами № 6243591 від 04 квітня 2024 року, № 8602945 від 10 квітня 2024 року, № 79438368 від 16 березня 2024 року, № 2283137 від 03 квітня 2024 року та № 1100557 від 12 квітня 2024 року та відсоткам за користування ними, підлягають до часткового задоволення в загальній сумі 93 679 (дев`яносто три тисячі шістсот сімдесят дев`ять) гривень 70 копійок.

Щодо стягнення комісії та неустойки за договорами кредиту.

Умовами кредитних договорів: № 6243591 від 04 квітня 2024 року п.1.5.1 передбачено комісію за надання кредиту 1610 гривень, № 8602945 від 10 квітня 2024 року передбачено комісію за надання кредиту 805 гривень та № 1100557 від 12 квітня 2024 року передбачено комісію за надання кредиту 850 гривень, у загальній сумі 3 265 (три тисячі двісті шістдесят п`ять) гривень) гривень суд враховує, що позичальнику були надані кошти на споживчі цілі, а тому, особливості регулювання відносин сторін визначаються Законом України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

У розумінні положень чинного законодавства України надання грошових коштів є послугою.

Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів", нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачиться на користь споживача.

Пункт 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, що затверджені Постановою Національного банку України №168 від 10.05.2007 року визначає, що Банк не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).

Як вказано у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 666/4957/15-ц надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає сплаті позичальником. Оскільки надання фінансового інструменту у зв`язку із наданням кредиту відповідає економічним потребам лише самого банку, то такі дії не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. В зв`язку з цим, Верховний Суд дійшов висновку про те, що позикодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

За таких обставин, пункти кредитного договору про сплату комісії є нікчемними.

За ч. 2 ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Недійсний правочинн не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі не дійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а вразі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі,-відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів (ч.ч. 1-3 ст. 216 ЦК України).

За змістом ч. 5 ст. 216 ЦК України, суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

За вказаних обставин, вимоги про стягнення комісій задоволенню не підлягає.

Згідно із договорами кредитування № 6243591 від 04 квітня 2024 року та № 8602945 від 10 квітня 2024 року, передбачено, що у випадку невиконання/неналежного виконання позичальником будь-яких грошових зобов`язань за договором кредитування, позикодавець залишає за собою право нараховування неустойки, розмір якої встановлюється пунктом 4.3 даних договорів.

Відповідно до пункту 4.3 кредитного договору встановлено, що неустойка не може перевищувати 50 % від загальної суми кредиту одержаного позичальником . Вказані платежі розраховуються по дату повного погашення простроченої заборгованості, включаючи день такого погашення або до досягнення максимально можливого розміру визначеного цим пунктом.

Однак, не може бути стягнута з відповідача і неустойка, розмір якої передбачено п. 4.3 заявки, оскільки це суперечить п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України, згідно із яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦПК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)

Щодо розподілу судових витрат зі сплати судового збору.

Судом встановлено, що позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» сплатив судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок (а.с. 1).

Нормою частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України закріплено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ціна позову становила 142 451 (сто сорок дві тисячі чотириста п`ятдесят одна) гривня 72 копійок. Судом задоволено позовні вимоги частково у розмірі 93 679 (дев`яносто три тисячі шістсот сімдесят дев`ять) гривень 70 копійок, що складає 65, 76 % від ціни позову..

За таких обставин, суд вважає, що з відповідача: ОСОБА_1 необхідно стягнути понесені судові витрати за сплачений судовий збір за подання позовної заяви на рахунок позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 1991(одна тисяча дев`ятсот дев`яносто одна) гривня 21 копійка, що буде відповідати вимогам чинного цивільного процесуального законодавства України.

На підставі статей 16, 526, 527, 530, 625, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, керуючись статтями 10, 12, 13, 81, 89, 141, 258-259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

у х в а л и в :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитними договорами в сумі в розмірі 93 679 (дев`яносто три тисячі шістсот сімдесят дев`ять) гривень 70 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1991(одна тисяча дев`ятсот дев`яносто одна) гривня 21 копійка.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», місцезнаходження: Київська область, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, 30, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП : НОМЕР_1 .

Суддя Б.М. Петейчук