Справа №568/1745/24
Провадження №2-др/568/1/25
20 травня 2025 р. м.Радивилів
Радивилівський районний суд Рівненської області
суддя Сільман А.О.
секретар судового засідання Саган В.В.
представник позивача Овчіннікова О.С.
розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 568/1745/24
за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "АР Козелець"
про стягнення заборгованості
Рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області у справі №568/1745/24 від 06.05.2025 року в задоволенні позову ТОВ "АР Козелець" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

12.05.2025 р. представник відповідача адвокат Кирилкін Р.О. звернувся до Радивилівського районного суд Рівненської області з заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення з ТОВ "АР Козелець" на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в сумі 57900 грн.

В обгурнування заяви зазначив, що в судовому засіданні ним заявлено клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу та зазначено, що остаточний розрахунок буде надано суду відповідно до норм ЦПК України.

В клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, представник позивача просив зменшити витрати до 0 грн. Зазначив, що витрати відповідача на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції відшкодуванню не підлягають, оскільки: стороною не надано попереднього розрахунку сум судових витрат; клопотання подано з порушенням строків визначениз ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Вказує, що сума витрат заявлених до відшкодування істотно перевищує суму, заявлену в попередньому розрахунку. Розмір витрат є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час та неспіврозмірінсть у порівнянні з предметом позову.

Ухвалою від 13.05.2025 р. заяву представника відповідача прийнято до розгляду.

В судове засідання представник відповідача не з`явився. Подав клопотання про відкладення розгляду справи з метою підготовки заперечень на клопотання позивача про зменшення витрат на правничу допомогу.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч.ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України).

Враховуючи вимоги ст. 270 ЦПК України та той факт, що в матеріалах справи міститься достатньо доказів для ухвалення додаткового рішення, представник відповідача не скористався наданим йому правом надати в судовому засіданні усні заперечення на клопотання позивача, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення судового засідання.

В судовому засіданні представник позивача просив максимально зменшити суму витрат на правничу допомогу. Вважає, що адвокатом пропущено строк на подання доказів понесених судових витрат в суді апеляційної інстанції; визначений відповідачем розмір витрати на правничу допомогу в сумі 57900 грн. завищені відповідно до складності справи та обсягом виконаних робіт; в матеріалах справи відсутні докази оплати виконаної адвокатом роботи.

Розглянувши матеріали справи, суд враховує наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченомустаттею 270 цього Кодексу.

Представник відповідача у відзиві на позов та в судовому засіданні до початку судових дебатів заявив про надання доказів, що підтверджують розмір понесених його довірителем судових витрат.

В контексі наведених норм та викладених обставин, суд вважає необхідним ухвалити додаткове рішення у цивільній справі щодо розподілу судових витрат.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою або тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). У даній категорії справ заявник повинен довести сам факт надання послуг, а не їх оплату.

У разі недотримання вимог ч. 4 статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України).

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України).

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 15 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договором про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом з тим, чинне цивільне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Суд враховує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Для вирішення питання про розподіл судових витрат, суд повинен враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом

Установлено, що у відзиві на позовну заяву відповідач надав попередній розрахунок витрат на правничу допомогу в сумі 61350 грн., зазначено, що остаточний розмір витрат на професійну правничу допомогу будуть визначені відповідно до норм ЦПК України.

12.05.2025 р. представник відповідача звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 57900 грн.

На підтвердження наданих послуг, представником відповідача долучено: ордер на надання правничої (правової) допомоги, квитанції про оплату рахунків № 4 від 05.12.2024 р., № 1 від 29.10.2024 р., № 2 від 05.12.2024 р., № 5 від 20.01.2025 р., № 8 від 05.05.2025 р., договір про надання правової допомоги № 328/10-24, додатки до договору від 25.10.2024 р., акт надання послуг від 06.05.2025 р.,

Як вбачається із матеріалів справи, 25.10.2024 р. між АО "Приходько та партнери" та ОСОБА_1 укладено договір про надання правової допомоги № 328/10-24.

Відповідно до умов Договору, адвокатське обєднання зобов`язується надати клієнту консультаційні та правові послуги по захисту його прав та інтересів, в т.ч. щодо супровіду спірних юридичних питань та здійснення представництва інтересів клієнта в судових інстанціях, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п. 1.1).

Пунктом 3.2 Договору передбачено, що клієнт зобов`язується здійснювати оплату послуг, наданих йому за даним договором адвокатським об`єднанням в порядку та на умовах, визначеному додатковими угодами до Договору.

Додатковою угодою № 1 до Договору сторони узгодили, що підготовка та подання відзиву на апеляційну скаргу 10400 грн., участь в одному судовому засіданні 8200 грн., підготовка заяв, клопотань, скарг 3000 грн.

Додатком №1/2 до Договору сторони узгодили, що відзив на позовну заяву - 500 доларів США, що еквівалентно 20500 грн., підготовка заперечень 250 долаів США, що еквівалентно 10250 грн., участь в одному судовому засіданні 200 долаів США, що еквівалентно 8200 грн., здійснення адвокатом запиту від 3000 грн., підготовка заявок, клопотань від 300 грн., ознайомлення з матеріалами справи від 4100 грн.

Відповідно до акту наданих послуг від 06.05.2025 р. на виконання умов договору адвокат надав, а клієнт отримав послуги з правової допомоги: підготовка та подання відзиву на апеляційну скаргу (загальна вартість 10400 грн.), ознайомлення з матеріалами справи та аналіз поданого позову (вартість 4100 грн.), підготовка та відзиву по справі №568/1745/24 (вартість 20500 грн.), участь у судовому засіданні від 14.01.2025 р. (вартість 8400 грн.), участь в судовому засіданні від 06.05.2025 р. (вартість 8200 грн.), участь у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції 6300 грн.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені у частині третій статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23, провадження № 14-50цс24).

Суд керується тим, що подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, оскільки цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи. Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23, провадження № 14-50цс24.

Отже, суд з власної ініціативи перевіряє, чи є судові витрати, зокрема, неминучими, реальними, розумними, пов`язаними з розглядом справи, фактично понесеними, пропорційними.

Оцінюючи докази, подані відповідачем на підтвердження понесених ним витрат в суді першої інстанції, судом встановлено наступне. Вказані відповідачем витрати на правничу допомога адвоката зводяться до підготовки та подання відзиву на позовну заяву, які згідно звіту включають такі послуги: аналіз документів, надання консультації, аналіз судової практики, побудова правової лінії захисту, що не відповідає критерію неминучості витрат сторони у судовій справі, оскільки саме по собі не належать до представництва та захисту прав клієнта у суді.

Суд вважає, що вартість адвокатських послуг за складання відзиву в сумі 20500 грн. є завищеною у співвідношенні до складності справи та обсягу наданих позивачу послуг, оскільки ця справа є незначної складності.

Щодо наданих адвокатом послуг ознайомлення з матеріалами справи та аналіз поданого позову, суд зазначає: вказані роботи охоплюються (є складовою) підготовкою та поданням відзиву на позов, проте в даному випадку заявлені як окремі послуги. Такі послуги, як складова частина підготовки, не можуть вважатися фактично понесеними як окремий вид робіт, виконаних адвокатом.

Умовами договору визначена вартість послуг адвоката за участь в одному судовому засіданні в сумі 200 доларів США, що на дату підписання угоди еквівалентно 8200 грн. При цьому в матеріалах справи відсутня інформація щодо офіційного курсу долара США, який встановлений Національним банком України станом на дату проведення судових засідань 14.01.2025 р. та 06.05.2025р.

Суд зазначає, що відповідно до протоколів судових засідань, судове засідання 14.01.2025 р. тривало 17 хв., судове засідання 06.05.2025 р. тривало 1 година 18 хв. (загалом 1 год. 35 хв.). Є очевидним, що вартість витрат за надання послуг адвоката, зокрема участь в судових засіданнях в загальній сумі 16600 грн. є нерозумним та невиправданим, завищеним відповідно до складності справи, витраченим адвокатом часу та обсягом виконаної ним роботи.

Вказані вище обставини свідчать про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката в суді першої інстанції є неспівмірним із складністю справи, виконаних адвокатом робіт та ціною позову.

Вимоги відповідачки стягнути на її користь витрати по сплаті судового збору за подання відзиву на апеляційну скаргу в сумі 10400 грн., участь в судовому засіданні апеляційної інстанції в сумі 6300 грн. та ознайомлення з матеріалами справи в суді апеляційної інстанції задоволенню не підлягають, з огляду на наступне.

Нормами ст. 270 ЦПК України передбачено, що суд ухвалює додаткове рішення в тому самому складі та в порядку, що й судове рішення.

Відповідно до п.п б, в п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України, резолютивна частина постанови суду апеляційної інстанції складається: з нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

А відтак, суд першої інстанції не повноважний вирішувати питання судових витрат пов`язаних з розглядом апеляційної скарги на ухвалу суду від 24.10.2024 р. та розподілу судових витрат, пов`язаних з переглядом судового рішення в апеляційній інстанції, оскільки згідно ст. 270, 382 ЦПК України дане питання є виключною компетенцією суду апеляційної інстанції.

Щодо доводів представника позивача про відсутність доказів оплати витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, суд звертає увагу, що в силу вимог ст. 137 ЦПК України витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (аналогічна правова позиція викладена в постановах №178/1522/18 від 01.09.2021р., у справі № 947/8478/21 від 21.02.2024 р.).

З огляду на зазначене, врахувавши характер та обсяг виконаної адвокатським об`єднанням роботи, принципу співмірності і розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат та виходячи з конкретних обставин справи, її складності суд дійшов висновку, що розмір понесених відповідачем витрат в суді першої інстанції підлягає зменшенню до 10000 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 141, 270, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ

Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі №568/1745/24 за позовом ТОВ «АР Козелець» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Стягнути з ТОВ «АР Козелець» на користь ОСОБА_1 10000 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу

В іншій частині стягнення витрат на правничу допомогу - відмовити.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "АР Козелець" (17000, Чернгівська область, Чернігівський район, с.Лихолітки, вул.Центральна, 60, )

Відповідач: ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Повний текст рішення виготовлений 21.05.2025 р.

Суддя А.О. Сільман