Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/1642/25
Провадження № 2/279/1000/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2025 року м. Коростень

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Івашкевич О.Г., з секретарем судового засідання Маковською Д.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу № 279/1642/25 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "КЕШ ТУ ГОУ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

14.03.2025 року до Коростенського міськрайонного суду Житомирської області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "ФК КЕШ ТУ ГОУ", в інтересах якого діє представник Пархомчук С.В., з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначає, що 10.06.2021 року між ТОВ "Лінеура Україна" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №2011717 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір відповідач підтвердив, що вона ознайомилася з усіма умовами договору, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Лінеура Україна" зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі. Відповідно до умов Договору надало відповідачу кредит у розмірі 9300 гривень, строком на 30 днів, зі стандартною процентною ставкою 1,90 % за кожен день користування, у безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на картковий рахунок відповідача.

Відповідач свої кредитні зобов`язання за Договором не виконала.

24.12.2021 року між ТОВ "Лінеура Україна" та ТОВ "ФК КЕШ ТУ ГОУ" укладено договір факторингу №02-24122001 відповідно до умов якого ТОВ "Лінеура Україна" відступило ТОВ "ФК КЕШ ТУ ГОУ" за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 24.12.2021 року до договору факторингу №02-24122001, ТОВ "ФК КЕШ ТУ ГОУ" набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 .

Загальний розмір заборгованості за кредитним договором станом на 10.01.2025 року становить 30504,00 грн., з яких : прострочена заборгованість за сумою кредиту - 9300 грн.; прострочена заборгованість за процентами - 21204,00 грн.

Оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх договірних зобов`язань та добровільно не погашає прострочену заборгованість, позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить стягнути з останньої заборгованість загальною сумою 30504,00 грн. за кредитним договором №2011717, понесені судові витрати по справі у розмірі 2422,40 сплаченого судового збору. Розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26.03.2025 року відкрито провадження у цивільній справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов, подання письмових та електронних доказів щодо заперечення проти позову.

Відповідач належним чином повідомлялася про розгляд справи, шляхом направлення копії ухвали про відкриття провадження у справі за місцем реєстрації.

Ухвалу про відкриття провадження у справі отримала 04.04.2025 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, отже відповідач обізнана про наявність в провадженні суду вищевказаної цивільної справи.

21.04.2025 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позов, в якому просить позовні вимоги ТОВ "ФК КЕШ ТУ ГОУ" залишити без задоволення.

В обґрунтування відзиву зазначає, що подана позивачем позовна заява не містять жодних належних та допустимих доказів надання відповідачу в кредит грошових коштів за умовами Договору про надання споживчого кредиту № 2011717 від 10.06.2021 року, шляхом їх перерахування йому на розрахунковий рахунок, первинні бухгалтерські документації (виписка по рахунку, платіжні документи) також відсутні.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості та лист вихідний № 30644-0403 від 04.03.2024 року, виданий позивачу Товариством з обмеженою відповідальністю Універсальні платіжні рішення, не можуть слугувати належним доказом наявності заборгованості та виконання позивачем умов кредитного договору, щодо надання кредитних коштів, оскільки по-перше: вказаний лист не містить посилання на те, що даний платіж вчинено саме на виконання обов`язку кредитодавця передати грошові кошти відповідачу на виконання саме кредитного договору, а не будь-якого іншого правочину, а по-друге: вони не є первиними документами, що б слугували б фактом переказу коштів та виконання позивачем умов кредитного договору, підписаного між сторонами.

Також зазначає, що у разі задоволення позовних вимог вони підлягають частковому задоволенню, виходячі з наступного.

У відповідності до матеріалів справи, між ТОВ Лінеура Україна та відповідачем було укладено кредитний договір. Відповідно до п.1.2. умов кредитного договору ТОВ Лінеура Україна надало відповідачу грошові кошти у сумі 9 300,00 гривень. Згідно із п. 1.3 Кредитного договору строк кредиту 30 (Тридцять) днів.

Таким чином, строк кредитування відповідача складає 30 (Тридцять днів) та триває з 10.06.2021 року по 10.07.2021 рік, а сума заборгованості відповідно до умов Кредитного договору 11 420,40 гривень. У відповідності до підпункту 4.1.1. та 4.1.5., пункту 4.1. Кредитного договору, передбачено, що: У випадку неможливості виконання зобов`язань за Договором у повному обсязі у встановлений термін Клієнт може ініцюювати продовження строку користування кредитом та змінити дату повернення кредиту, шляхом укладання Додаткової угоди. Новий строк кредитування розраховується з дня, наступного за днем вчинення Клієнтом дій згідно з п 4.1.2-4.1.3 Договору та встановлюється/зазначається в Додатковому договору.

Так, у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про вчинення відповідачем, як позичальником, таких дій, які обумовлені в підпункту 4.1.1. та 4.1.5., пункту 4.1. Кредитного договору, а отже Кредитний договір не був пролонгований та закінчив свою дію 10.07.2021 року.

Отже позивач як правонаступник, до якого перейшли всі права та обов`язки від Первісного кредитора за договором факторингу 0-24122001 від 24.12.2021 року, має право на стягнення заборгованості з відповідача лише у розмірі 11 420,40 гривень за період з 10.06.2021 року по 10.07.2021 рік, які складаються із тіла кредиту у розмірі 9 300,00 гривень та заборгованість за процентами користування у розмірі 2120,40 грн., а не заявленої у позові заборгованості у розмірі 30 504,00 гривень, яка складається з суми заборгованості за тілом кредиту у розмірі 9 300,00 гривень, та суми заборгованості за відсотками у розмірі 21 204,00 гривень, за період з 10.06.2021 року по 08.10.2021 року.

Позивач правом подати відповідь на відзив у встановлений строк не скористався.

25.04.2025 року від представника позивача до суду надійшла заява про розподіл судових витрат. В якій просить стягнути з відповідача на користь ТОВ "ФК КЕШ ТУ ГОУ" витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10500 грн.

Будь яких інших заяв, клопотань що стосуються розгляду справи до суду не надходило.

Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що між сторонами виникли договірні правовідносини в сфері кредитування.

10.06.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Лінеура Україна" та ОСОБА_1 у порядку, визначеному статтею 12 Законом України "Про електронну комерцію" укладено Договір №2011717 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Зазначений договір підписано електронним підписом відповідача, який відтворений шляхом використання нею одноразового ідентифікатора, що підтверджує факт погодження умов кредитування.

Відповідно до умов укладеного договору ТОВ "Лінеура Україна" на умовах строковості, зворотності та платності, шляхом безготівкового переказу на поточний (картковий) рахунок надало відповідачу кредит у розмірі 9300 гривень, строком на 30 днів, зі стандартною процентною ставкою 1,90 % за кожен день користування. Укладаючи Договір сторони узгодили порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, застосування зниженої процентною ставки 0,76% в день, яка застосовується відповідно до умов Договору, а також порядок продовження строку користування кредитом та автопролонгації договору (розділ 4 Договору).

Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з Графіком платежів. У випадку, якщо відбулося продовження строку користування кредитом за ініціативою Клієнта, повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом, що нараховуються за період пролонгації, здійснюється не пізніше дня, що є новою датою повернення кредиту, що вказано в Додатковому договорі та відображається Клієнту в Особистому кабінеті (крім випадку, зазначеному в п.5.1.1 Договору). У випадку, якщо відбулося продовження строку користування кредитом в порядку автопролонгації, повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом, що нараховуються за період автопролонгації, здійснюється не пізніше дня, що є новою датою повернення кредиту та відображається Клієнту в Особистому кабінеті (крім випадку визначеного в п.п.5.1.1 Договору).

Відповідач кредитні кошти отримала, що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ "Універсальні платіжні рішення" ТОВ "УПР" про успішний перерахунок коштів на платіжну картку клієнта, згідно якої вбачається, що дійсно на картку зазначену відповідачем в договорі, маска картки НОМЕР_1 , були зараховані кошти в сумі 9300 грн., через платіжний сервіс IPay.ua (номер транзакції - 93204889).

Відповідач кредитними коштами скористалася, свої зобов`язання за кредитним договором належним чином та в повному обсязі не виконала.

24.12.2021 року між ТОВ "Лінеура Україна" та ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" укладено договір факторингу 02-24122001, за умовами якого ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" передає грошові кошти в розпорядження ТОВ "Лінеура Україна" за плату, а ТОВ "Лінеура Україна" відступає ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" право грошової вимоги до Боржників за Кредитними Договорами (Портфель заборгованості).

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору Факторингу №02-24122001 від 24.12.2021 року до ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за договором №2011717 від 10.06.2021 року у сумі 30504,00 грн., з яких: 9300,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 21204,00 грн. - заборгованість по відсотках.

Таким чином, ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" є належним позивачем у справі.

Після відступлення права грошової вимоги за договором факторингу позивач суму заборгованості, що була визначена первісним кредитором не змінював, що підтверджується також наданими позивачем випискою з особового рахунку, а також розрахунком заборгованості за Договором №2011717 від 10.06.2021 року.

Факт укладення договору відповідачем не заперечується.

Відповідно до частини 1 статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України).

Згідно зі частиною 1 статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

В матеріалах справи відсутні докази того, що наведені умови договору, його форма і порядок укладання суперечать положенням ЦК України, або іншим актам цивільного законодавства, а також, що волевиявлення відповідача було обмеженим і не відповідало її внутрішній волі. Викладені істотні умови, права і обовязки сторін, зокрема, способи та терміни погашення кредиту погоджені сторонами.

Крім того, матеріали справи містять належні докази на підтвердження того, що саме відповідачем здійснено дії, спрямовані на укладання договору, а саме відповідач пройшла ідентифікацію та верифікацію особи, заповнив анкету-заяву з зазначенням ПІБ, даних паспорту, РНОКПП, місця проживання, місця реєстрації, зазначила реквізити картки для отримання кредиту, підтвердила номер мобільного телефону, ознайомилася з умовами надання кредиту, умовами Договору, здійснила акцептування Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту, шляхом його підписання електронним підписом, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора C764 надісланим на телефонний (мобільний) номер НОМЕР_2 , який також зазначений відповідачем як контактний номер при подачі відзиву на позов до суду.

Тобто, відповідач вчинила ряд дій без здійснення яких договір був би не укладеним.

Підписанням договору відповідач підтвердила, що вона ознайомлена з усіма істотними умовами договору та що їй надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства.

Частиною 1 статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор (ч.1 ст.510 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

При цьому слід враховувати, що у звязку із заміною кредитора в зобовязанні саме зобовязання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його субєктивний склад у частині кредитора.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі частинами 1,2 статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Положеннями частини 1 статті 1082 ЦК України визначено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

За змістом статтей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Загальні правила щодо форми договору визначені статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Отже будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом Украiни "Про електронну комерцію" та Законом України "Про споживче кредитування".

Згідно зі статтею 13 Закону України "Про споживче кредитування", договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит.

Відповідно до пунктів 5,6 частини 1 статті 3 Закону України "Про електронну комерцію", Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Статтею 11 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.(ч.6 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію).

За правилом часини 8 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію", у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Згідно зі статтею 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 3 Закону України "Про електронну комерцію", Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону).

Положеннями частини 2 статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладання такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.1,2 ст. 80 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.1-3 ст. 89 ЦПК України).

Суд відхиляє посилання відповідача на те, що позовна заява не містять жодних належних та допустимих доказів надання відповідачу в кредит грошових коштів за умовами Договору про надання споживчого кредиту № 2011717 від 10.06.2021 року, шляхом їх перерахування їй на розрахунковий рахунок, оскільки первинні бухгалтерські документації (виписка по рахунку, платіжні документи) відсутні, а також те, що наданий позивачем розрахунок заборгованості та лист вихідний № 30644-0403 від 04.03.2024 року, виданий позивачу Товариством з обмеженою відповідальністю Універсальні платіжні рішення, не можуть слугувати належним доказом наявності заборгованості та виконання позивачем умов кредитного договору, щодо надання кредитних коштів з огляду на наступне.

Предметом позову є захист порушеного права ТОВ "ФК КЕШ ТУ ГОУ", яке полягає у невиконанні договірних зобов`язань відповідачем за спірним договором шляхом стягнення з останньої заборгованості за ним. Спірний договір укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. Факт укладання та підписання кредитного договору відповідач не заперечує. Вказаний договір у відповідності до вимог чинного законодавства недійсним не визнаний, тобто в силу ст. 204 Цивільного кодексу України діє презумпція правомірності правочину.

Інформаційний лист Товариства з обмеженою відповідальністю Універсальні платіжні рішення в сукупності з іншими доказами в данній справі є достатнім та належним доказом для того, щоб дійти висновку про факт отримання відповідачем кредитних коштів у вказаній сумі.

Відсутність виписки за картковим рахунком відповідача або іншого первинного облікового документу не може бути підставою для відмови в позові через його недоведеність, оскільки сукупність інших доказів, що містяться в матеріалах справи, з урахуванням стандарту доказування «balance of probabilities» («баланс ймовірностей» або "більшої переконливості"), свідчать про укладення кредитного договору між первісним кредитором та відповідачем та наявність заборгованості у останнього.

Відповідач кредитні кошти отримала, скористалася ними, що підтверджується наявними у справі доказами, своїх зобовязань за кредитним договором не виконала та не сплатила грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом.

Суд також непогоджується з доводами відповідача, щодо нарахування відсотків лише в межах строку кредитування, а саме 30 днів, та щодо стягнення останніх в межах такого строку з підстав того, що відповідачем не було ініційовано продовження строку користування кредитом, оскільки такі твердження спростовуються п.4.2.1-4.2.5 договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 10.06.2021 року № 2011717, укладеного з ТОВ "Лінеура Україна".

Відповідно до п. 4.2.1. Договору, Сторони домовились, що у випадку, якщо у Клієнта на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації) наявна заборгованість за кредитом, та Клієнт не продовжив строк кредиту відповідно до п.4.1.1.-4.1.6 Договору, за цим Договором застосовується автоматичне продовження строку користування кредитом (автопролонгація) з наступного дня після запланованої дати повернення кредиту.

Відповідно до п.4.2.5 Договору загальна кількість автопролонгацій за цим Договором обмежується загальною кількістю календарних днів користування кредитом, яка не може бути більшою за 120 календарних днів (включаючи період, визначений в п.1.3 Договору та періоди пролонгацій). Тобто, якщо у разі наступної (чергової) автопролонгації загальна кількість днів користування кредитом буде більшою за 120, така автопролонгація не застосовується, а строк повернення кредиту та сплати нарахованих процентів є таким, що настав.

Враховуючи, що на дату повернення кредиту та сплати нарахованих процентів (строк кредиту) за відповідачем наявна заборгованість за Договором, згідно погоджених сторонами умов цього договору, застосована автопролонгація, загальна кількість якої обмежується загальною кількістю календарних днів користування кредитом, яка не може бути більшою за 120 календарних днів (включаючи період, визначений в п.1.3 Договору та періоди пролонгацій).

З огляду на вищевикладене, з відповідача на користь позивача слід стягнути відсотки, нараховані за період строку кредитування, який обмежується загальною кількістю календарних днів користування кредитом, та не може бути більшим за 120 календарних днів (включаючи період, визначений в п.1.3 Договору та періоди пролонгацій).

В данному випадку вірним періодом нарахування відсотків є період з 10.06.2021 по 08.10.2021 рік.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з відповідача на користь ТОВ "ФК" КЕШ ТУ ГОУ" заборгованості за Договором №2011717 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 10.06.2021 року в сумі 30504 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 9300 грн. та заборгованості за процентами за період з 10.06.2021 по 08.10.2021 у розмірі 21204 грн.

Оскільки позов задоволено повністю, відповідно до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Щодо заявленої позивачем вимоги про відшкодування понесених витрат на правову допомогу у розмірі 10500 грн, суд зазначає наступне.

Приписами ч.3 ст.141 ЦПК України зазначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

За правилами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Отже, витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт та ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.(ч.4 ст.137 ЦПК України).

На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем до позовної заяви додано договір про надання правової допомоги від 29.12.2023 року, додаткова угода, акт про отримання правової допомоги з детальним опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Пархомчуком С.В., рахунок та платіжна інструкція про оплату послуг з надання правничої допомоги згідно договору від 29.12.2023 року.

Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 13.03.2025 року по справі №275/150/22 зазначив, що суд, керуючись принципами диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу з власної ініціативи. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт.

З огляду на наведені правові норми, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 10500 грн., оскільки вказані витрати відповідачем не спростовані, а розмір витрат є документально підтвердженим та доведеним.

Керуючись ст. 4,12, 13, 19, 81, 133, 137, 141, 247, 258, 259, 265, 273,279, 354,355 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "КЕШ ТУ ГОУ", заборгованість за Договором №2011717 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 10.06.2021 року у розмірі 30504 грн., судовий збір в розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10500 грн., а всього: 43426 (сорок три тисячі чотириста двадцять шість) гривень 40 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його винесення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони та учасники:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ», місце знаходження: м. Київ, вул. Кирилівська, 82 , офіс 7, ;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Суддя: Оксана ІВАШКЕВИЧ