РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 285/2083/25

провадження у справі №2/0285/1203/25

20 травня 2025 року м. Звягель

Звягельський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Сташківа Т.Б. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ :

17.04.2025 ТОВ «Споживчий центр» звернулося до суду із зазначеним позовом, у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 8 910 грн, з яких: заборгованість зі тілом кредиту в розмірі 4 500 грн, проценти за користування кредитом в розмірі 4 410 грн, а також судовий збір в розмірі 2 422 грн. 40 коп.

В обґрунтування позову зазначає, що 30.10.2023 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 4 500 грн. зі сплатою 2% в день протягом первинного періоду та 2,5% в день протягом всього строку кредитування, окрім первинного періоду. Кінцевий строк повернення кредитних коштів до 10.12.2023. Позивач належним чином виконав умови кредитного договору, надавши відповідачу кредитні кошти на умовах та в порядку, передбаченому кредитним договором. Оскільки відповідач належним чином не виконував грошові зобов`язання за кредитним договором, виникла заборгованість в сумі 8 910 грн, з яких: заборгованість зі тілом кредиту в розмірі 4 500 грн, проценти за користування кредитом в розмірі 4 410 грн, які позивач просить стягнути з відповідача.

У відзиві на позов відповідач просить відмовити в позові у зв`язку з необґрунтованістю. Зазначає, що він жодних кредитних договорів з ТОВ «Споживчий центр» не укладав, жодних дій, спрямованих на укладення кредитного договору не вчиняв, кредитних коштів не отримував і оплати в порядку виконання кредитного договору не проводив. Крім того, будь який формуля заяви на отримання кредиту, який мав бути складеним і підписаним електронним підписом відповідача, електронна ідентифікація якої здійсненна з дотриманням вимог Закону, та який би був підтверджений і сумнівів не викликав, у матеріалах справи відсутній. У матеріалах справи відсутні належні докази перерахування кредитних коштів на рахунок відповідача, а позивач не заявляв клопотання про витребування доказів на підтвердження перерахування кредитних коштів з метою надання суду належного доказу на підтвердження вказаної обставини. При цьому, з наданих позивачем до суду доказів вбачається, що номер банківської картки позичальника є частково зашифрованим і не містить усі 16 цифр номеру картки.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30.10.2023 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 4 500 грн. зі сплатою 2% в день протягом первинного періоду та 2,5% в день протягом всього строку кредитування, окрім первинного періоду. Кінцевий строк повернення кредитних коштів до 10.12.2023 (а.с. 12).

Позивач належним чином виконав умови кредитного договору, перерахувавши відповідачу на банківську картку кредитні кошти в розмірі 4 500 грн. (а.с. 9).

Оскільки відповідач належним чином не виконував грошові зобов`язання за кредитним договором, виникла заборгованість в сумі 8 910 грн, з яких: заборгованість зі тілом кредиту в розмірі 4 500 грн, проценти за користування кредитом в розмірі 4 410 грн, які позивач просить стягнути з відповідача (а.с. 11).

За частиною 1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Матеріалами справи підтверджується, що договір позики між сторонами укладено в електронному вигляді, відповідно до вимог ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Згідно із ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

При цьому позивач відповідно до ст. 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками за користування кредитними коштами у межах погодженого позикодавцем та боржником строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позивача відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором відсотки.

Позивач свої зобов`язання перед відповідачем виконав в повному обсязі, надавши кредит, а відповідач, у свою чергу, не повернула своєчасно кредитні кошти, і станом на день звернення позивача до суду із зазначеним позовом існує заборгованість за кредитним договором. Таким чином, невиконання відповідачем договірних зобов`язань порушує право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані у кредит.

Позивачем на підтвердження погодження сторонами істотних умов кредитного договору, укладення сторонами кредитного договору, перерахування кредитних коштів на рахунок відповідача, надано належні, допустимі та достатні докази, а тому позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Проценти за користування кредитом, які просить стягнути позивач, нараховані в межах строку кредитування, що відповідає вимогам ст. 1048 ЦК України (а.с. 11).

Крім того, матеріалами справи підтверджується належними доказами, що договір підписаний відповідачем шляхом відправлення одноразового ідентифікатора позивачу, який був надісланий на мобільний номер телефону відповідача НОМЕР_1 . Вказаний номер телефону був зазначений ОСОБА_1 у заявці про отримання кредиту та анкеті позичальника. (а.с. 12 зворот, 17 зворот).

Таким чином не знайшли свого підтвердження доводи відповідача про те, що він не підписував кредитний договір, не вчиняв жодних дій, спрямованих на укладення договору.

Також є безпідставними доводи відповідача про те, що у матеріалах справи відсутні належні докази перерахування кредитних коштів на рахунок відповідача, при цьому з наданих позивачем доказів вбачається, що номер банківської картки позичальника є частково зашифрованим і не містить усі 16 цифр номеру картки.

Як вбачається з квитанції від 30.10.2023 позивач перерахував на рахунок відповідача кредитні кошти в розмірі 4 500 грн. У вказаній квитанції зазначено не повний номер банківської картки відповідача № НОМЕР_2 (а.с. 9) у зв`язку із дотриманням вимог Закону України «Про захист персональних даних» і Закону України «Про банки і банківську діяльність» (а.с. 9). При цьому, з урахуванням принципу змагальності сторін та обов`язку доказування (ст. 2, ч. 1 ст. 81 ЦПК України ), відповідач не був позбавлений можливості отримати у банківській установі та надати суду належні докази на спростування доводів позивача, зокрема що вказаний банківський рахунок не належить позичальнику, або що 30.10.2023 на банківський рахунок позичальника не було зараховано кредитних коштів в розмірі 4 500 грн. Однак вказаним процесуальним правом відповідач не скористався, доказів на спростування доводів позивача не надав.

За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підтверджуються належними доказами, є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір.

Керуючись ч. 6 ст. 259, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (вул. Саксаганського, 133-а, м. Київ, 01032, ) заборгованість за кредитним договором в сумі 8 910 гривень, з яких: заборгованість зі тілом кредиту в розмірі 4 500 гривень, проценти за користування кредитом в розмірі 4 410 гривень, а також судовий збір в розмірі 2 422 гривні 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Житомирського апеляційного суду.

Повний текст рішенні складено 20.05.2025.

Суддя Т.Б. Сташків