Провадження №2/447/34/25
Справа №447/205/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

23.06.2025 Миколаївський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді: Бачуна О.І.

при секретарі: Данилів О.І.

з участю представника позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 , представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в залі суду м.Миколаєві, Львівської області в режимі відео конференції справу за позовною заявою ОСОБА_5 в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до ОСОБА_2 , Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області про визнання незаконною (протиправною) приватизацію житлового будинку, визнання незаконним (недійсним) рішення, визнання незаконним (протиправним) зняття з реєстрації місця проживання,,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_5 звернувся в суд з позовними вимогами про визнання незаконною (протиправною) приватизацію житлового будинку АДРЕСА_1 відповідачем ОСОБА_2 та Гонятичівською сільською радою Миколаївського району Львівської області; визнати недійсним (незаконним ) та скасувати рішення Гонятичівської сільської ради Миколаївського району Львівської області №16 від 27.03.2003року та видане на його підставі Свідоцтво про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_1 від 23.01.2004року на ім`я ОСОБА_2 , скасувати проведену на їх підставі державну реєстрацію права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 ; визнати протиправними (незаконними) дії (рішення) Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області та ОСОБА_2 щодо зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та зобов`язати поновити їх місце реєстрації за адресою : будинок АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідачка ОСОБА_2 являється матір`ю позивача. Рішенням виконавчого комітету Гонятичівської сільської ради Миколаївського району Львівської області №16 від 27.03.2003року вирішено оформити право власності на видати свідоцтво про право власності на жилий будинок АДРЕСА_1 ДК МБТІ провести реєстрацію права власності. Оформлення відповідного рішення сільської ради передувала заява ОСОБА_2 в якій остання просила надати можливість приватизувати житловий будинок по АДРЕСА_1 . Позивач вважає, що приватизацію спірного будинку відбулася з порушення закону, на час її проведення він був неповнолітнім і також мав право на спірний будинок. Позивач постійно з часу народження зареєстрований та проживає у спірному будинку. Крім цього, позивач вважає, що відповідачем незаконно знято з реєстрації із спірного будинку його та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Оскільки приватизація спірно будинку відбулася з порушення вимог закону, без участі позивача, який на час приватизації мав на це право, як член сім`ї, чим позбавила його конституційного права на житло, тому звернувся в суд за захистом свої прав. Вимоги про визнання протиправним зняття з реєстрації позивача та його малолітніх дітей є похідними та пов`язані із тим, що за обставин незаконності набуття відповідачкою у власність спірного будинку та скасування, свідчитиме про незаконність дій щодо зняття з реєстрації осіб які там були зареєстровані.

Ухвалою суду від 25.01.2024 відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання.

27.02.2024року представником відповідача-адвокатом Ощипком В.С. подано до суду відзив на позовну заяву,в якому вважає позов безпідставним, необгрунтованим і таким що не підлягає до задоволення. Зазначив, що позивач вводить суд в оману проте, що про приватизацію спірно будинку та його власника він дізнався у вересні 2023року, хоча в декларації ОСОБА_8 за 2019року вказано власника такого майна та дату набуття права власності. Крім цього, позивачем в позовній заяві здійснено підміну поняття «приватизація» та оформлення права власності. На підставі рішення №16 від 27.03.2023року Гонятичівської сільської ради відбулася не приватизації спірного житла, а оформлення та реєстрація права власності на нього, який попередньо належав батькам відповідачки, що є відмінним від процедури приватизації, а тому жодним чином не порушує права позивача та його неповнолітніх дітей.

04.03.2024року представником Миколаївської міської ради подано до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог ОСОБА_5 заперечують повністю. Вказали, що спірний житловий будинок по АДРЕСА_1 на час оформлення права власності за ОСОБА_2 не належав до державного житлового фонду, а віднесений до індивідуальної (приватної) житлової забудови на відведеній для цього земельній ділянці. Зареєстровані із забудовником члени його сімї не мала права на частку при оформленні права власності якщо вони не буди співзабудовниками і співвласниками відповідної земельної ділянки. ОСОБА_2 належить на праві власності земельна ділянка на якій розташований спірний житловий будинок на підставі рішення Гонятичівської сільської ради від 24.12.1993року.

Крім цього, вважає безпідставними позовні вимоги про визнання незаконними дій щодо зняття з реєстрації місця проживання позивача та його двох неповнолітніх дітей, оскільки із відповідною заявою звернулася ОСОБА_2 яка відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно являється власником будинку АДРЕСА_1 , а тому дії відповідача відповідали нормам Закону України «Про надання публічних (електронних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні».

02.04.2024року представником позивача подано до суду заяву про зміну підстав позову та залучення третьої особи ОСОБА_9 . У вказаній заяві зазначив, що спірний будинок 1956року забудови. Згідно погосподарських книг Гонятичівської сільської ради народних депутатів будинок відноситься до суспільної групи «колгоспний двір» станом на 15.04.1991року. Позивач зареєстрований у будинку по АДРЕСА_1 з 12.12.1987року. Станом на 15.05.1992року членами двору були: ОСОБА_2 , ОСОБА_9 та ОСОБА_5 . До спірних правовідносин просить застосувати норми ст..120 ЦК Української РСР, відповідно до яких позивачу на праві спільної сумісної власності разом із ОСОБА_2 та ОСОБА_9 належало спірне домогосподарство, а відтак оформлення його виключно на ОСОБА_2 відбулося з порушенням прав та інтересів зокрема ОСОБА_5 , тому просить позовні вимоги задоволити.

04.04.2024 ОСОБА_9 подала до суду заяву в якій заперечила проти залучення її до справи у якості третьої особи, оскільки вказаний позов жодним чином не впливає на її права і обов`язки.

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 18.06.2024 року витребувано у ГУ пенсійного фонду України у Львівській області документи які надавали право для призначення субсидій за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно інформації наданої ГУ пенсійного фонду України у Львівській області від 09.07.2024року вбачається, що 02.02.2022року ОСОБА_5 звертався із заявою про призначення та надання житлової субсидії.

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 22.10.2024року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Шпунт М. позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задоволити посилаючись на обставини викладенні в позовній заяві та заяві про зміну підстав позову.

Відповідачка та її представник ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечили, обґрунтування виклали у відзиві на позовну заяву. Вказали, що спірний будинок по АДРЕСА_1 , не належав до колгоспного двору, а був збудований батьками відповідачка та нею добудований. Земельна ділянка на якій знаходиться будинок оформлена на ОСОБА_2 . Право власності на спірний будинок було зареєстроване після оформлення права власності на земельну ділянку. Вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду, оскільки про власника спірного майна та рішення на підставі якого воно оформлене позивач знав ще у 2020році. Вказав, що ОСОБА_2 здійснила оформлення та реєстрацію права власності на будинок АДРЕСА_1 який попередньо належав батькам, а не здійснила приватизацію майна.

Представник Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області проти позовних вимог заперечила, обґрунтування виклала у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши учасників, з`ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши зібрані по справі матеріали та докази, суд приходить до наступних висновків.

Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. ст. 10 , 60 , 61 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 . Його батьками записані ОСОБА_10 та ОСОБА_2 .

Відповідно до свідоцтва про народження - ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 . Його батьками записані ОСОБА_5 та ОСОБА_9 .

Відповідно до свідоцтва про народження - ОСОБА_7 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 . Її батьками записані ОСОБА_5 та ОСОБА_9 .

Як вбачається із виписки №361 від 04.09.2023 з погосподарської книги , в будинку по АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_2 . Власником будинку являється ОСОБА_2 .

Судом встановлено, 25.03.2003року ОСОБА_2 звернулася із заявою до голови Гонятичівської сільської ради про надання можливості приватизувати житловий будинок в АДРЕСА_1 .

Рішенням №16 від 27.03.2003року виконавчого комітету Гонятичівської сільської Миколаївського району Львівської області вирішено оформити право власності та видати свідоцтво про право власності на жилий будинок АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_2 . Доручити Стрийському Державному комунальному міжміському бюро технічної інвентаризації провести реєстрацію права власності на жилий будинок.

Як вбачається із свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_3 від 23.01.2004року виданого Гонятичівською сільською радою, власником будинку АДРЕСА_1 являється ОСОБА_2 .

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №2737277 Стрйиським ДК МБТІ 04.02.2004року зареєстровано за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Як вбачається із інформаційної довідки №294461896 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, ОСОБА_2 являється власники житлового будинку АДРЕСА_1 . Дата прийняття рішення про державну реєстрацію: 04.02.2004р.

Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №050403, ОСОБА_2 належить право власності на земельну ділянку площею 0,0688га. Кадастровий номер :05:002:0082. Цільове призначення будівництво та обслуговування житлового будинку та господарських споруд. Підстава набуття рішення 15 сесії 21 скликання Гонятичівської сільської ради від 24.12.1993року.

15.12.2006року ОСОБА_2 купила в ОСОБА_11 земельну ділянку площею 0,1048га надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_2 , кадастровий номер :05:002:0081. Крім цього, 15.12.2006року ОСОБА_2 купила в ОСОБА_11 земельну ділянку площею 0,0535га надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_2 , кадастровий номер :05:002:0176. Вказане підтверджується договорами купівлі-продажу земельних ділянок від 15.12.2006року.

11.01.2024року за №10.04-12/06 староста Гонятичівського старостинського округу за заявою власника ОСОБА_2 , винесла повідомлення про зняття ОСОБА_5 із задекларованого/зареєстрованого місця проживання в АДРЕСА_1 .

11.01.2024року за №10.04-12/07 староста Гонятичівського старостинського округу за заявою власника, винесла повідомлення про зняття ОСОБА_6 із задекларованого/зареєстрованого місця проживання в АДРЕСА_1 .

11.01.2024року за №10.04-12/08 староста Гонятичівського старостинського округу за заявою власника, винесла повідомлення про зняття ОСОБА_7 із задекларованого/зареєстрованого місця проживання в АДРЕСА_1 .

Як вбачається із відповіді №23 від 20.08.2024року наданої Приватною агрофірмою «Золотий колос», яка зареєстрована 08.08.1997року і була діючою на момент спірної приватизації будинку, на балансі господарства ніяких будівель за адресою: село Вербіж вулиця Франка, Стрийського району Львівської області не числиться.

Відповідно до довідки №369 від 07.09.2023року виданої Гонятичівським старостинським округом, ОСОБА_5 зареєстрований у АДРЕСА_1 з 12.12.1987року по сьогоднішній день.

Відповідно до по господарських книг Гонятичівської сільської ради, будинок по АДРЕСА_1 з 1983року належав до суспільної групи» колгоспний», а з 01.01.1993року відносився до групи «робітничий» Станом на 1988року членами двору були: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_2 , ОСОБА_9 та ОСОБА_5 .

Станом на 15.05.1992 згідно погосподарських книг, членами двору були : ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_9 .

Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Ст. 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.345 ЦК України, фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності.

Відповідно до ст.9 ЖК України, громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Як вбачається із преамбули ЗУ « Про приватизацію державного житлового фонду», метою приватизації державного житлового фонду є створення умов для здійснення права громадян на вільний вибір способу задоволення потреб у житлі, залучення громадян до участі в утриманні і збереженні існуючого житла та формування ринкових відносин.

Відповідно до ст.1 вказаного вище закону, приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Відповідно ст.2 ЗУ « Про приватизацію державного житлового фонду», до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 10 ст. 59 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Закону України « Про місцеве самоврядування в Україні» спори про поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, вирішуються в судовому порядку.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16 , 386 , 391 ЦК України.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Також, ст. 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Порядок проведення державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна регламентується Законом України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» , а також Тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5 , норми якого діють в тій частині, що не суперечить вимогам Закону.

На момент виникнення спірних правовідносин порядок проведення державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майно регулювався Тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5, із відповідними змінами.

Тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5,зі змінами від 28.01.2003року, визначено порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно в Україні і спрямоване на забезпечення визнання та захисту цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна, активізації інвестиційної діяльності.Реєстрацію прав власності на нерухоме майно здійснюютькомунальніпідприємства бюро технічної інвентаризації

Відповідно до 1.4. Тимчасового положення, Реєстрація прав власності на нерухоме майно - це внесення запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно у зв`язку з виникненням, існуванням або припиненням права власності на нерухоме майно, що здійснюється БТІ за місцезнаходженням об`єктів нерухомого майна на підставі

правовстановлювальних документів,коштом особи, що звернулася доБТІ.

Реєстрації підлягають права власності тільки на об`єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті вексплуатацію у встановленому порядку, за наявності матеріалів технічної інвентаризації, підготовлених тим БТІ,яке проводитьреєстрацію права власності на ці об`єкти.

Відповідно до приписів пункту 3.1 Тимчасового положення з моменту прийняття заяви розпочинається розгляд реєстратором заяви та доданих до неї документів. Реєстратор: установлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на об`єкт нерухомості, інших підстав для відмови в реєстрації прав; перевіряє угоди, які відповідно до чинного законодавства України не були нотаріально посвідчені; приймає рішення про реєстрацію прав власності чи про відмову в реєстрації прав власності; видає витяги з Реєстру прав або відмовляє у наданні таких витягів. У своїх діях реєстратор керується виключно чинним законодавством України.

При цьому, пунктом 3.5 Тимчасового положення передбачено, що реєстрації підлягають виключно заявлені права за умови їх відповідності чинному законодавству України і пред`явленим правовстановлювальним документам.

Відповідно до приписів підпункту «а» пункту 8.1 Тимчасового положення Оформлення права власності на нерухоме майно проводиться з видачею свідоцтва про право власності за заявою про оформлення права власності на нерухоме майно: а) органами місцевого самоврядування: фізичним та юридичним особам на новозбудовані, реконструйовані об`єкти нерухомого майна за наявності документа, що посвідчує право на земельну ділянку, та документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує відповідність закінченого будівництвом об`єкта проектній документації, державним будівельним нормам, стандартам і правилам;

На день прийняття Гонятичівською сільською радою рішення №16 від 27.03.2003року ОСОБА_2 відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №050403, належого право власності на земельну ділянку площею 0,0688га., кадастровий номер :05:002:0082. Цільове призначення будівництво та обслуговування житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_1 . Підстава набуття рішення 15 сесії 21 скликання Гонятичівської сільської ради від 24.12.1993року.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Суд зазначає, що покликання сторони позивача про те, що право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 було оформлено в порядку приватизації не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки не містить жодного посилання на те, що ОСОБА_2 набула у власність будинок АДРЕСА_1 , в порядку приватизації, окрім заяви ОСОБА_2 адресованої сільському голові, де остання просить надати можливість приватизувати будинок.

Також в матеріалах справи відсутні будь які докази, які б могли стверджувати, що оформлення права власності на спірний будинок за ОСОБА_2 відбувся в порядку передбаченому для «колгоспного двору».

Крім цього, стороною позивача не представлено належних та допустимих доказів, які б могли бути підставою для визнання недійсним та скасування рішення Гонятичівської сільської ради Миколаївського району Львівської області №16 від 27.03.2023року та виданого на його підставі Свідоцтво про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_1 від 23.01.2004року, оскільки на момент звернення до сільського голови Гонятичівської сільської ради із заявою про оформлення прав на житловий будинок АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 діяла відповідно до норм діючих законодавства, маючи на це законні права, про що свідчить саме рішення сільської ради та вподальшому рішення державного реєстратора про реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на спірний будинок.

Суд вважає, що позовні вимоги про скасування проведеної на підставі рішення №16 від 27.03.2003 та Свідоцтва про право власності від 23.01.2004 року, державної реєстрацію права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 є похідними від вимог про скасування рішення сільської ради на підставі якого оформлено право власності, а тому у разі відмови у скасуванні рішення №16 від 27.03.2003 не підлягає до задоволення і вказана вимога.

Також не підлягають до задоволення вимоги про визнання протиправним дії відповідача про зняття з реєстрації позивача та його малолітніх дітей які є похідними та пов`язані із тим, що за обставин законності набуття відповідачкою у власність спірного будинку, свідчитиме про законність дій щодо зняття з реєстрації, осіб які там були зареєстровані.

Суд критично оцінює покликання представника відповідача ОСОБА_3 про те, позивач пропустив строк звернення до суду із вказаним позовом, що є підставою для відмови у позові.

Судом встановлено, що дійсно ОСОБА_5 станом на 2020рік було відомо про те, що житловий будинок по АДРЕСА_1 , належить на праві власності ОСОБА_2 , про що ним було зазначено в майновій декларації позивача при зверненні за призначенням житлової субсидії, однак про те, у який спосіб було оформлено право власності за відповідачкою, і те, що на його думку порушено його права власності, він дізнався у вересні 2023року коли отримав копію матеріалів позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном.

Враховуючи вищевказане, суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_5 .

Відповідно до ч. 1 ст. 158 Цивільного процесуального кодексу України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 25.01.2024 року в порядку забезпечення позову накладено арешт на будинок АДРЕСА_1 , заборонено державним реєстраторам прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України, інших органів державної реєстрації прав та нотаріусам, як спеціальним суб`єктам, на які покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, реєструвати зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме житловий будинок АДРЕСА_1 до розгляду справи по суті.

Частина 9, 10 ст. 158 ЦПК України передбачає, що у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 25.01.2024 року скасувати.

Керуючись ст.ст. 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволені позову ОСОБА_5 в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до ОСОБА_2 , Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області про визнання незаконною (протиправною) приватизацію житлового будинку, визнання незаконним (недійсним) рішення, визнання незаконним (протиправним) зняття з реєстрації місця проживання відмовити.

Заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 25 січня 2024 року скасувати.

Заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням суду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 23.06.2025року

Суддя Бачун О. І.