Справа №478/387/25 пров. №2/478/234/2025
У х в а л а
І м е н е м У к р а ї н и
15 травня 2025 року Казанківський районний суд Миколаївської області
в складі : головуючої судді Сябренко І.П.
за участю: секретаря Поліщук С.П.
представника позивача Ільїна О.В. (в режимі відеоконференції)
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду с-ще Казанка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору оренди землі та стягнення орендної плати,
14 квітня 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє Ільїн О.В., звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання договору оренди землі та стягнення орендної плати.
Ухвалою суду від 18.04.2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження на 11 год. 00 хв. 06 травня 2025 року з викликом сторін.
В матеріалах справи є заява судді Сябренко І.П. про самовідвід з тієї підстави, що рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 20.08.2018 року, ухваленого судом в складі головуючої судді Сябренко І.П., відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання договору оренди землі та стягнення орендної плати. У вказаному рішенні суддею вже було викладено свої міркування з приводу фактів на які вказує позивач ОСОБА_1 , а саме щодо сплати орендної плати за передачу в оренду земельної ділянки по договору оренди за 49 років.
Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви.
Відповідач ОСОБА_4 , та його представник ОСОБА_5 в судове засідання не з`явились, просили судове засідання проводити у їх відсутності, просили заяву про самовідвід задовольнити
Вислухавши думку представника позивача щодо заявленого самовідводу, суд приходить такого висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до п.5 ч.1 ст. 36 ЦПК України підстави для відводу (самовідводу) судді є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.
Частиною 1 статті 39 ЦПК України передбачено, що за наявності підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.
Згідно ч.1 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.
Реалізація принципу верховенства права, визначеного ЦПК України, є неможливою без забезпеченої можливості доступу особи до незалежного, неупередженого суду, провадження в якому відповідає вимогам справедливого судового розгляду.
Статтею Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року №3477-IV визначено, що рішення Європейського суду з прав людини є обов`язковими для виконання Україною. У статті 17 вказаного Закону прямо закріплюється, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини наявність безсторонності повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.
Наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6, має визначатися за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді в даній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (рішення у справі Де Куббера (DeCubber) від 26 жовтня 1984 року, серія A, № 86, с. 13-14, п. 24).
Згідно з об`єктивним критерієм, необхідно встановити, чи існують, якщо зовсім не брати до уваги особисту поведінку судді, легко з`ясовувані факти, які можуть ставити під сумнів його безсторонність. З цього погляду навіть виступи можуть мати певне значення. Найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості. Отже, будь-який суддя, щодо безсторонності якого є законні підстави для побоювань, повинен дати відвід (рішення у справі Де Куббера, серія A, № 86, с. 14, п. 26).
Пункт 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, наголошує, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в його неупередженості.
Виходячи з цих принципів, суддя зобов`язаний заявити самовідвід для забезпечення принципу безсторонності суду.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.
Інститут відводу/самовідводу має важливе значення для реалізації демократичних принципів цивільного процесу, сприяє ефективному розгляду справи і забезпечує правильне вирішення спору.
Норма про відвід/самовідвід гарантує неупередженість у здійсненні правосуддя, запобігає можливості скасування рішень за мотивами незаконності складу суду, заінтересованості певних суб`єктів, що з`ясувалися під час перевірки справи вищестоящими інстанціями.
При цьому, судом при ухваленні 20.08.2018 року рішення в справі №478/566/18 надавалася оцінка відповідним доказам та зроблено висновок щодо сплати орендної плати за передачу в оренду земельної ділянки по договору оренди за 49 років.
На переконання суду, наведені вище обставини є іншими обставинами, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді, про які зазначено в пункті 5 частини 1 статті 36 ЦПК України та які є підставою для відводу (самовідводу) судді.
При цьому, суд зазначає, що у судді Сябренко І.П. відсутня жодна заінтересованість у результаті розгляду справи, проте є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді, адже не тільки сторонньому спостерігачеві, але і сторонам у справі (які є тими самими, що і у справі №478/566/18) може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення, що повністю відповідає Бангалорськими принципам.
Таким чином, з урахуванням положень пункту 5 частини 1 статті 36 ЦПК України, для усунення сумнівів в тому, що рішення по справі №478/387/25 буде ухвалено безстороннім та неупередженим судом, саме з ціллю збереження та підвищення авторитету судової системи України, розгляду справи на засадах довіри до суду, суд вважає, що заява про самовідвід судді Сябренко І.П. є обґрунтованою та узгоджується з вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод.
Керуючись статтями 36, 40, 260, ЦПК України, суд
Заяву про самовідвід судді Казанківського районного суду Миколаївської області Сябренко І.П. від розгляду цивільної справи №478/387/25, - задовольнити.
Відвести суддю Сябренко І.П. від розгляду цивільної справи №478/387/25 за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору оренди землі та стягнення орендної плати.
Передати справу до канцелярії суду для визначення судді в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Сябренко І.П.