Провадження № 2-др/537/11/25
Справа № 537/3771/24
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19.05.2025 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді - Хіневича В.І., за участі секретаря судового засідання - Бакай М.С., представника позивача Чупілко М.В., відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці заяву позивача ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Гаражного кооперативу «Шляхмашивець» в особі Голови правління гаражного кооперативу «Шляхмашивець» Кураєва Олега Юрійовича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
В проваджені суду на розгляді перебувала цивільна справа за позовом Гаражного кооперативу «Шляхмашивець» в особі Голови правління гаражного кооперативу «Шляхмашивець» Кураєва Олега Юрійовича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
02.04.2025 року судом розглянуто справу та ухвалено рішення яким позовну заяву було задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Гаражного кооперативу «Шляхмашивець» заборгованість зі сплати членських внесків у сумі 4080,00 грн; 3 % річних у сумі 177,32 грн.; індекс інфляції у сумі 619,62 грн; штраф у сумі 1680,00 грн., а також судові витрати: на професійну правничу допомогу у сумі 2500 грн., поштові витрати у сумі 324 грн. та на сплату судового збору у сумі 3028,00 грн. В задоволенні решти вимог позовної заяви відмовлено.
04.04.2025 року від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі, згідно якої позивач прохає суд стягнути з відповідача на користь позивача витрати за договором про надання правничої допомоги у сумі 8000 грн.
В судовому засіданні представник позивача - Чупілко М.В. вимоги заяви про ухвалення додаткового рішення підтримала, вказавши, що під час судових дебатів заявляла суду, що повний розрахунок витрат на правничу допомогу буде подано до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення у справі.
Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні прохав відмовити у задоволенні заяви з підстав вказаних у поданому до суду клопотанні про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, наголосив, що представник позивача не заявляла у судовому засіданні про наявність додаткових витрат на професійну правничу допомогу. Також прохав врахувати, що він є пенсіонером і це для нього великі кошти, крім того судом вже було стягнуто з нього витрати на правову допомогу у сумі 2500 грн.
Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.
Згідно п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України, ухвалюючи рішення, суд, зокрема вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати (судовий збір та витрати пов`язані з розглядом справи).
Згідно положень ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.
Частиною 3 ст. 259 ЦПК України визначено, що суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.
Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача у разі відмови в позові на позивача.
Відповідно до п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України, до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Частина 8 ст. 141 ЦПК України визначає, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Судом встановлено, що рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02.04.2025 року частково задоволено позовну заяву та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Гаражного кооперативу «Шляхмашивець» заборгованість зі сплати членських внесків у сумі 4080,00 грн; 3 % річних у сумі 177,32 грн.; індекс інфляції у сумі 619,62 грн; штраф у сумі 1680,00 грн., а також судові витрати: на професійну правничу допомогу у сумі 2500 грн., поштові витрати у сумі 324 грн. та на сплату судового збору у сумі 3028,00 грн. В задоволенні решти вимог позовної заяви відмовлено.
Тож, питання розподілу сплаченого судового збору, поштових витрат та витрат на правничу допомогу, судом під час ухвалення рішення було вирішено. При цьому в судовому засіданні представником позивача було зроблено заяву про те, що до суду буде подано докази понесення додаткових витрат на правничу допомогу.
А тому питання додаткових витрат позивача на професійну правничу допомогу підлягає вирішенню в межах даної заяви, у зв`язку з чим суд зазначає наступне.
Згідно матеріалів заяви про ухвалення додаткового рішення, позивач прохає стягнути з відповідача на його користь додаткові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн. До заяви долучено копію Договору про надання правничої допомоги від 11.07.2024 року укладеного між адвокатом Чупілко М.В. та ГК «Шляхмашивець», згідно п.3.1. якого за правову допомогу передбачену цим договором замовник сплачує адвокату винагороду у розмірі 2000 грн за кожне судове засідання; копію акту здачі-прийняття виконаних робіт від 03.04.2025 року згідно якого загальна сума винагороди адвоката становить 8000 грн. за 4 судові засідання; квитанцію про прийняття ОСОБА_3 від ГК «Шляхмашивець» коштів у сумі 8000 грн за виконання Договору.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
У додатковій Постанові від 19 лютого 2020 року справі № 755/9215/15-ц, Велика Палата Верховного Суду, наголосила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
У Постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 від 24 жовтня 2019 року та у справі № 922/2685/19 від 08 квітня 2020 року визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
В іншій своїй Постанові від 07.09.2020 року справа № 910/4201/1 Верховний Суд зазначив, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.
Аналогічну правову позицію наведено у постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі N 922/1163/18.
Досліджуючи надані докази щодо розміру (порядку обчислення, форми та ціни послуг) та фактичного здійснення вказаних витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 грн, враховуючи наявність клопотання іншої сторони щодо безпідставності та необґрунтованості, розміру заявлених витрат та прохання відповідача врахувати, що він є пенсіонер та його фінансовий стан, суд вважає, що з урахуванням встановлених та доведених обставин справи, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, враховуючи фінансовий стан обох сторін спору, то суд вважає, що розмір гонорару, визначений стороною позивача та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору відповідача який є пенсіонером, та вважає, що обґрунтованим і пропорційним до предмета спору, а також доведеним розміром витрат на правничу допомогу виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права є сума - 4000 грн., яка і підлягає до стягнення.
Тож враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимога позивача щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу підлягає до часткового задоволення.
За таких обставин суд вважає, що наявні підстави для ухвалення додаткового рішення в порядку ст. 270 ЦПК України з питання стягнення витрат на правничу допомогу.
Керуючись ст. 270 ЦПК України, суд -
Заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Гаражного кооперативу «Шляхмашивець» в особі Голови правління гаражного кооперативу «Шляхмашивець» Кураєва Олега Юрійовича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
В задоволенні решти вимог заяви - відмовити.
Додаткове рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя В.І. Хіневич