КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 362/7331/24

номер провадження №22-ц/824/6311/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
розглянуву порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 04 грудня 2024 року /суддя Марчук О.Л./

у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст України» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №7175268 від 17 жовтня 2023 року в сумі 47 103,60 грн, а також судових витрат в сумі 9 654,59 грн.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 04 грудня 2024 року позов задоволено: стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача 47 103,60 грн заборгованості та 9 654,59 грн судових витрат. /а.с. 187-188/

Не погоджуючись із рішенням, ОСОБА_1 через представника подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в позові. Апелянт посилався на те, що суд не врахував його військову службу в ЗСУ з квітня 2024 року та поранення, отриманого 11 жовтня 2024 року, що підтверджує його право на звільнення від сплати процентів, пені та штрафних санкцій відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Вказував, що він не був належним чином повідомлений про розгляд справи та передачу права вимоги за договором факторингу, що позбавило його можливості захищати свої права. Отже, суд першої інстанції не дослідив докази щодо його військової служби, які не були подані через поважні причини (перебування на службі та лікуванні).

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечив доводи апелянта, посилаючись на законність укладення електронного кредитного договору, підтвердженого одноразовим ідентифікатором; правомірність договору факторингу та повідомлення відповідача про відступлення права вимоги; відсутність доказів військової служби апелянта на момент укладення кредитного договору (17 жовтня 2023 року), що унеможливлює застосування ч. 15 ст. 14 Закону; правомірність нарахування процентів за правомірне користування кредитом у межах строку дії договору. Позивач просив залишити рішення без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, а також стягнути з апелянта 8 000,00 грн витрат на правову допомогу в апеляційній інстанції.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, відзиву та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17 жовтня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено електронний кредитний договір №7175268, за яким відповідачу надано кредит у сумі 12 000,00 грн зі сплатою 36 237,56 % річних строком на 350 днів. Факт отримання коштів підтверджується листом №7/5474 від 29 липня 2024 року.

25 липня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу №25.07/24-Ф, за яким право вимоги за кредитним договором відступлено позивачу.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вірно керувався нормами статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», про те, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно із нормою частини першої статті 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначений кредитний договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа створеного згідно із вимогами визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» та особливостей передбачених Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відомості щодо умов отриманого позичальником кредиту містяться й у паспорті споживчого кредиту (а.с. 36 - 41).

Також, у зв`язку із укладанням вказаного договору правовідносини між сторонами врегульовано Правилами надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна» (а.с. 93 - 111).

Факт отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується відомостями листа № 7/5474 від 29.07.2024 року щодо видачі кредиту в сумі 12 000 гривень 00 копійок на банківську картку № НОМЕР_1 номер якої було вказано позичальником в пункті 2.1. кредитного договору (а.с. 113 - 115).

25.07.2024 року між ТОВ «Авентус Україна» і ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу № 25.07/24-Ф за яким право вимоги за вказаним кредитним договором було відступлено на користь позивача (а.с. 64, 73, 124 - 132, 133 - 134, 135, 136, 137, 138, 139, 140).

Із наданого позивачем на підтвердження своїх вимог розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 22.09.2024 року відповідач має заборгованість за вказаним кредитом на загальну суму 47 103 гривні 60 копійок (а.с. 44 - 58, 59 - 60).

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За нормами статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частини 1 і 2).

Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу; якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (стаття 1050 ЦК України).

Положення статті 625 ЦК України передбачають, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу.

Таким чином, оскільки відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплатити процентів у строки передбачені договором, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню, однак, щодо суми стягнення, не врахував такі обставини справи.

Так, апелянт посилається на ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», за якою військовослужбовцям, які проходять службу під час мобілізації чи беруть участь у бойових діях, не нараховуються проценти за користування кредитом, штрафи та пеня (крім кредитів на житло чи автомобілі).

Апелянт надав довідки (ВЧ НОМЕР_2 від 15 жовтня 2024 року №687/911, ВЧ НОМЕР_2 від 18 липня 2024 року, ВЧ НОМЕР_3 від 09 квітня 2024 року), які підтверджують його військову службу з квітня 2024 року, участь у бойових діях у Донецькій області та поранення 11 жовтня 2024 року.

Суд першої інстанції не дослідив ці докази, оскільки вони не подавалися через поважні причини - перебування апелянта на військовій службі та лікуванні після поранення, він не брав участі у справі. Відповідно до ст. 367 ЦПК України, апелянт довів поважність причин неподання доказів, а тому суд апеляційної інстанції їх враховує.

З урахуванням ч. 15 ст. 14 Закону, нарахування процентів, пені та штрафів після квітня 2024 року є неправомірним. Таким чином, заборгованість має обмежуватися сумою основного боргу (12 000,00 грн) та процентами, нарахованими до квітня 2024 року.

За розрахунком позивача, вказана сума становить 32 775, 60 грн. /а.с. 53/, яка не спростована апелянтом.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, розподілу підлягають судові витрати.

Судовий збір, сплачений в суді першої інстанції становив 2422, 40 грн, витрати на правову допомогу склали 10 000 грн. В апеляційній інстанції судовий збір не сплачувався, оскільки апелянт звільнений від сплати в порядку п. 12 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», однак заявлена позивачем правова допомога у розмірі 8000 грн підлягає стягненню пропорційно до задоволених вимог.

Сума, що підлягає стягненню: 32 775,60 грн (основний борг 12 000,00 грн + проценти до квітня 2024 року, підтверджені розрахунком позивача).

Пропорція задоволених вимог: 32 775,60 грн / 47 103,60 грн = 0,6958 (69,58 %).

Судові витрати в суді першої інстанції:

Судовий збір: 2 422,40 грн ? 0,6958 = 1 685,50 грн.

Витрати на правову допомогу: 10 000,00 грн ? 0,6958 = 6 958,00 грн.

Загальна сума судових витрат у першій інстанції: 1 685,50 грн + 6 958,00 грн = 8 643,50 грн.

Судові витрати в апеляційній інстанції:

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 3, ч. 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Апелянт звільнений від сплати судового збору (п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»).

Витрати позивача на правову допомогу, заявлені у відзиві, підтверджені договором, звітом від 17.02.2025 р.: 8 000,00 грн ? 0,6958 = 5 566,40 грн. Заперечень в частині суми правової допомоги ОСОБА_1 не висловлено.

Керуючись ст.ст. 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 04 грудня 2024 року змінити, виклавши резолютивну частину в такій редакції:

«Задовольнити позов частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (, адреса: 03150, м. Київ, вул. Загородня, буд. 15, оф. 118/2) грошові кошти в сумі 32 775 (тридцять дві тисячі сімсот сімдесят п`ять) гривень 60 копійок, судовий збір у сумі 1 685 (одна тисяча шістсот вісімдесят п`ять) гривень 50 копійок та витрати на правову допомогу в сумі 6 958 (шість тисяч дев`ятсот п`ятдесят вісім) гривень 00 копійок.»

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції розподілити наступним чином:

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (, адреса: 03150, м. Київ, вул. Загородня, буд. 15, оф. 118/2) витрати на правову допомогу в апеляційній інстанції в сумі 5 566 (п`ять тисяч п`ятсот шістдесят шість) гривень 40 копійок.

Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.

Головуючий: Судді: