Справа №461/1334/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2025 року м.Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді Кітова О.В.,

за участю секретаря судового засідання Петрушки І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , в інтересах якого діє адвокат Горох Віталій Володимирович (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ), до Акціонерного товариства «Ідея Банк» (адреса місцезнаходження: 79008, м. Львів, вул. Валова, 11, код ЄДРПОУ: 19390819) про зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Горох Віталій Володимирович, звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Ідея Банк», у якому просить зобов`язати Акціонерне товариство «Ідея Банк» (79008, м. Львів, вул. Валова, 11, ) повернути ОСОБА_1 кошти в розмірі 59 265, 25 грн. (п`ятдесят дев`ять тисяч двісті шістдесят п`ять гривень 25 копійок), які списані з його транзитного рахунку в якості процентів в сумі 59 252, 70 грн. (п`ятдесят дев`ять тисяч двісті п`ятдесят дві гривні 70 копійок) та пені в сумі 12, 55 грн. (дванадцять гривень 55 копійок) за договором кредиту та страхування № Е09.00206.009081585 від 01.12.2021.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем Управління СБУ у Львівській області (військової частини НОМЕР_3 ) з 10 жовтня 1994 року по теперішній час. Крім цього, ОСОБА_1 є учасником бойових дій. Відтак позивач має право на пільги, встановлені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». 01 грудня 2021 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» (Банк) та ОСОБА_1 (Позичальник) укладено генеральний кредитний договір № ГКД-681348.1 (далі Генеральний договір). В рамках кредитної лінії, відкритої на підставі Генерального договору, 01 грудня 2021 року між Акціонерним товариством «Ідея банк» (Банк/Кредитодавець), Товариством з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс» (Страховий агент) та ОСОБА_1 (Позичальник/Страхувальник/Застрахована особа/ Клієнт) укладено договір кредиту та страхування № Е09.00206.009081585 (далі Договір). За умовами Договору ОСОБА_1 надано споживчий кредит в сумі 74 999 грн., з неї чиста сума кредиту в розмірі 69 861 грн. 75 коп. та послуги страховика в розмірі 5 037 грн. 25 коп. Строк дії Договору становить 24 місяці, а дата повернення кредиту - до 01 грудня 2023 року. Змінювана процентна ставка, згідно п. 1.3. Договору, визначена як змінна частина ставки збільшена на маржу Банку в розмірі 50,5 %. Станом на день укладення Договору встановлена Кредитодавцем змінна частина ставки становить 9,5 %, що разом з маржею Банку (50,5 %) складає змінювану процентну ставку 60, вказану в п. 1.3. Договору. Відповідно до додатку № 1 до Договору № Е09.00206.009081585 від 01.12.2021 ОСОБА_1 мав повернути суму кредиту за Договором в розмірі 74 999 грн. та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 59 252 грн. 70 коп. до закінчення строку дії Договору, тобто до 01 грудня 2023 року. До 01 грудня 2023 року ОСОБА_1 повернув суму кредиту за Договором в розмірі 74 999 грн. Таким чином, ОСОБА_1 повністю виконав кредитне зобов`язання за договором кредиту та страхування № Е09.00206.009081585 від 01.12.2021, що підтверджено листом АТ «Ідея Банк» від 22.12.2023 № Зв.- К-2023/4625. Разом з тим, Банк утримав із транзитного рахунку Позичальника проценти за користування кредитом в розмірі 59 252 грн. 70 коп. та пеню в розмірі 12 грн. 55 коп.. 05 грудня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «Ідея Банк» із заявою про повернення йому процентів за користування кредитом та пені, утриманих Банком з транзитного рахунку Позичальника на час дії особливого періоду в Україні, у зв`язку із належністю заявнику пільг військовослужбовця, передбачених п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Проте Банк відмовив ОСОБА_1 у його вимогах, мотивуючи тим, що на період дії договору кредиту та страхування № Е09.00206.009081585 від 01.12.2021 ним не було надано документів, які б підтверджували факт призову під час мобілізації, на особливий період або факт участі в АТО/ООС, а такі були надані уже після виконання кредитних зобов`язань, про що вказано у листі АТ «Ідея Банк» від 22.12.2023 № Зв.- К-2023/4625. Позивач вважає таку відмову Банку незаконною, оскільки АТ «Ідея Банк», знаючи норми законодавства України, що регулюють відносини між кредитодавцями та споживачами-військовослужбовцями за договором про надання споживчого кредиту в особливий період, та про проходження ОСОБА_1 військової служби в Службі безпеки України, під час дії особливого періоду з 24 січня 2022 року по 01 грудня 2023 року нарахувало та утримало із його транзитного рахунку проценти за користування споживчим кредитом в розмірі 59 252, 70 грн. (п`ятдесят дев`ять тисяч двісті п`ятдесят дві гривні 70 копійок) та пеню в розмірі 12,55 грн. (дванадцять гривень 55 копійок) за договором кредиту та страхування № Е09.00206.009081585 від 01.12.2021, а потім відмовило у поверненні Позичальнику цих коштів за його зверненням від 05 грудня 2023 року, чим порушило право позивача на соціальний захист військовослужбовця, передбачене п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». З метою захисту своїх прав та законних інтересів у спосіб примусового виконання обов`яку в натурі, ОСОБА_1 звернувся до суду із даною позовною заявою та просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 21.02.2025 відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

20.03.2025 від представника Акціонерного товариства «Ідея Банк» ? Трофімової Л.А. надійшов відзив на позовну заяву, у якому остання просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити. В обгрунтування своєї позиції зазначила, що при укладанні кредитного договору, позивач не повідомляв Банк жодним чином про те, що є військовослужбовцем та учасником бойових дій. Написав заяву лише 06.12.2023 року, коли кредитний договір №Е09.00206.009081585 від 01.12.2021 року був припинений у зв`язку із повним його виконанням. Представник відповідача зазначає, що за весь період кредитного договору позивачем було сплачено 56146,65 грн, що підтверджується випискою, яка додана до даного відзиву. Стверджує, що позивачу ніколи не нараховували пеню за кредитним договором. Сума в розмірі 12,55 грн, сплачена 01.03.2022 пішла в погашення простроченої заборгованості. Крім цього, звертає увагу суду, що позивач вже звертався з подібними позовними вимогами до Сихівського районного суду м. Львова у справі №464/2670/24 та рішенням суду від 01.07.2024 йому відмовлено в задоволенні вимог, рішення суду підтримав і Львівський апеляційний суд.

17 березня 2025 року від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Гороха В.В. до суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник зазначає про те, що на час укладення кредитного договору № Е09.00206.009081585 від 01.12.2021, тобто станом на 01 грудня 2021 року, позичальник ОСОБА_1 не зобов`язаний був повідомляти АТ «Ідея Банк» про свою належність до захищеної категорії з наданням копій підтвердних документів про його належність до захищеної категорії. Також, звертає увагу на те, що відповідач стверджує, що за весь період кредитного договору позивачем було сплачено 56 146,65 грн. Однак, до примірника відзиву, який надісланий стороні позивача, відповідачем не додано виписки, що унеможливлює належним чином надати контраргументи. Разом з тим, відповідно до додатку № 1 до Договору № Е09.00206.009081585 від 01.12.2021 ОСОБА_1 мав повернути суму кредиту за Договором в розмірі 74 999 грн. та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 59 252 грн. 70 коп. до закінчення строку дії Договору, тобто до 01 грудня 2023 року. При цьому, Банк утримав із транзитного рахунку Позичальника проценти за користування кредитом в розмірі 59 252 грн. 70 коп., що підтверджується скріншотами з історії операцій по картковому рахунку останнього. Звертає увагу суду на те, що ОСОБА_1 03 квітня 2024 року подав до Сихівського районного суду м. Львова позовну заяву з іншими предметом та з іншою правовою підставою. Зокрема, у справі № 464/2670/24 предметом позовної заяви було стягнення безпідставно утриманих банком процентів за користування споживчим кредитом та пені, а правовою підставою - стаття 1212 Цивільного кодексу України.

Представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, у якому позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву просила проводити розгляд справи за її відсутності.

Суд враховує, що сторони обізнані про дату, час та місце розгляду справи, однак у судове засідання не з`явився, матеріали справи містять клопотання учасників про розгляд справи у їх відсутності, відтак, з врахуванням тривалості провадження у справі, забезпечення судом можливості сторонам у повній мірі реалізувати свої процесуальні права, суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи. При цьому, суд наголошує, що основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторони провадження, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Оскільки текст рішення складено 19 травня 2025 року, то незважаючи на те, що розгляд справи призначено на 12 травня 2025 року, датою ухвалення рішення є саме 19 травня 2025 року.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі статтею 55 Конституції України, кожному гарантується право на судовий захист.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є військовослужбовцем Управління СБУ у Львівській області (військової частини НОМЕР_3 ) з 10 жовтня 1994 року по теперішній час, що підтверджується довідкою Управління СБУ у Львівській області від 14.01.2025 № 42, довідкою військової частини НОМЕР_3 від 14.01.2025 № 43.

ОСОБА_1 є учасником бойових дій, про що свідчить посвідчення учасника бойових дій серія НОМЕР_4 , видане Службою безпеки України від 05 травня 2016 року.

Відтак позивач має право на пільги, встановлені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

01 грудня 2021 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» (Банк) та ОСОБА_1 (Позичальник) укладено генеральний кредитний договір № ГКД-681348.1 (далі Генеральний договір).

В рамках кредитної лінії, відкритої на підставі Генерального договору, 01 грудня 2021 року між Акціонерним товариством «Ідея банк» (Банк/Кредитодавець), Товариством з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс» (Страховий агент) та ОСОБА_1 (Позичальник/Страхувальник/Застрахована особа/ Клієнт) укладено договір кредиту та страхування № Е09.00206.009081585 (далі Договір).

З цього слідує, що Договір кредиту та страхування № Е09.00206.009081585 був підставою виникнення зобов`язання між його сторонами.

За умовами Договору ОСОБА_1 надано споживчий кредит в сумі 74 999 грн., з неї чиста сума кредиту в розмірі 69 861 грн. 75 коп. та послуги страховика в розмірі 5 037 грн. 25 коп. Строк дії Договору становить 24 місяці, а дата повернення кредиту - до 01 грудня 2023 року. Змінювана процентна ставка, згідно п. 1.3. Договору, визначена як змінна частина ставки збільшена на маржу Банку в розмірі 50,5 %. Станом на день укладення Договору встановлена Кредитодавцем змінна частина ставки становить 9,5 %, що разом з маржею Банку (50,5 %) складає змінювану процентну ставку 60, вказану в п. 1.3. Договору.

Відповідно до додатку № 1 до Договору № Е09.00206.009081585 від 01.12.2021 ОСОБА_1 мав повернути суму кредиту за Договором в розмірі 74 999 грн. та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 59 252 грн. 70 коп. до закінчення строку дії Договору, тобто до 01 грудня 2023 року.

До 01 грудня 2023 року ОСОБА_1 повернув суму кредиту за Договором в розмірі 74 999 грн., про що свідчать скріншоти з графіку платежів та скріншоти з історії операцій по його картковому рахунку.

Таким чином, ОСОБА_1 повністю виконав кредитне зобов`язання за договором кредиту та страхування № Е09.00206.009081585 від 01.12.2021, що підтверджено долученим до матеріалів справи листом АТ «Ідея Банк» від 22.12.2023 № Зв.- К-2023/4625.

Разом з тим, Банк утримав із транзитного рахунку Позичальника проценти за користування кредитом в розмірі 59 252 грн. 70 коп. та пеню в розмірі 12 грн. 55 коп., що підтверджується скріншотами з історії операцій по картковому рахунку останнього.

05 грудня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «Ідея Банк» із заявою про повернення йому процентів за користування кредитом та пені, утриманих Банком з транзитного рахунку Позичальника на час дії особливого періоду в Україні, у зв`язку із належністю заявнику пільг військовослужбовця, передбачених п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Проте, відповідно до листа АТ «Ідея Банк» від 22.12.2023 № Зв.- К-2023/4625, Банк відмовив ОСОБА_1 у його вимогах, мотивуючи тим, що на період дії договору кредиту та страхування № Е09.00206.009081585 від 01.12.2021 ним не було надано документів, які б підтверджували факт призову під час мобілізації, на особливий період або факт участі в АТО/ООС, а такі були надані уже після виконання кредитних зобов`язань.

Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не впливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

У відповідності до ч. 1, ч. 2, ч. 7 ст. 1056-1 Цивільного кодексу України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Особливості застосування змінюваної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту встановлюються законом.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про споживче кредитування» законодавство про споживче кредитування в Україні ґрунтується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів щодо надання послуг споживачам.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання простроченої заборгованості у період дії воєнного стану в Україні» (набрав чинність 19 серпня 2022 року) внесено зміни до пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та до Закону України «Про споживче кредитування» шляхом доповнення розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» пунктом 6-2.

Пунктом 6-2 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції 22 грудня 2023 року) встановлено, що для цілей цього пункту захищеними категоріями є: а) військовослужбовці Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України.

Кредитодавець має право звернутися за підтвердженням інформації щодо належності споживача до захищеної категорії до центрального органу виконавчої влади, у підпорядкуванні якого перебуває структурний підрозділ, у якому проходить службу такий споживач, територіального центру комплектування та соціальної підтримки, який здійснив заходи щодо призову споживача на військову службу, державного підприємства, яке виконує функції Національного інформаційного бюро, - щодо інформації, що особа утримується в полоні або перебуває у заручниках держави-агресора, або включена до реєстру як така, з якою втрачено зв`язок, або зникла безвісти. Відповідь на такий запит кредитодавця, нового кредитора надається протягом 30 календарних днів з дня його отримання.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про Службу безпеки України» умови і порядок виконання своїх обов`язків співробітниками-військовослужбовцями Служби безпеки України визначаються укладеним договором (контрактом). На них поширюється порядок проходження військової служби у Збройних Силах України, визначений законодавством.

Згідно ч. 1. ч. 2 ст. 27 Закону України «Про Службу безпеки України» держава забезпечує соціальний та правовий захист військовослужбовців і працівників Служби безпеки України. Військовослужбовці Служби безпеки України користуються політичними, соціально-економічними та особистими правами і свободами, а також пільгами відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», цього Закону, інших актів законодавства.

У відповідності до пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції чинній станом на 01 грудня 2021 року) військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» ( в редакції чинній станом на 22 грудня 223 року) передбачено, що військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

В постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі № 642/548/21 зазначено, що аналіз статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» дає підстави зробити висновок, що перелік пільг військовослужбовців та членів їх сімей закріплений у пунктах 1-12 цього Закону та право на отримання саме цих пільг потребує наявність відповідного посвідчення. Разом з цим пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення.

Згідно з пунктом 19 частини першої статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (у редакції чинній станом на 01 грудня 2021 року) учасниками бойових дій визнаються, серед інших, військовослужбовці Служби безпеки України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

В постанові Верховного Суду від 12 травня 2022 року у справі № 336/512/18 викладено про те, що безпосередня участь військовослужбовця СБУ у бойових діях, спрямованих на захист Батьківщини, під час дії в державі особливого періоду дає підстави для висновку, що на спірні правовідносини поширюється дія пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей».

Статтею 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що особливий період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудований період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 серпня 2020 року у справі № 813/402/17, вирішуючи питання щодо темпоральних меж дії особливого періоду, зауважено, що за змістом наведених визначень, навіть за невведення у країні воєнного стану, особливий період, початок якого пов`язаний з моментом оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової чи прихованої), хоч і охоплює час мобілізації, однак не може вважатися закінченим лише зі спливом строку, протягом якого підлягали виконанню визначені у відповідному рішенні про мобілізацію заходи. Особливий період закінчується з прийняттям Президентом України відповідного рішення про переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу. Такої ж позиції дотримувалося й Міністерство оборони України, про що свідчить його лист від 1 жовтня 2015 року № 322/2/8417, у якому зазначено, що особливий період в Україні настав з 17 березня 2014 року на підставі Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» та триває дотепер, а його скасування буде здійснено окремим Указом Президента України «Про демобілізацію» після стабілізації обстановки на Сході України.

ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем СБУ та учасником бойових дій, під час дії особливого періоду отримав споживчий кредит в сумі 74 999 грн., який не пов`язаний із придбанням майна, що віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Даний споживчий кредит в сумі 74 999 грн. ОСОБА_1 повернув у передбачений Договором строк до 01 грудня 2023 року.

Суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що при укладенні кредитних договорів, позивач не повідомляв Банк жодним чином про те, що він є військовослужбовцем та учасником бойових дій та написав заяву лише 06 грудня 2023 року, коли кредитний договір № Е09.00206.009081585 від 01.12.2021 був припинений у зв`язку із повним його виконанням, виходячи з наступного.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання простроченої заборгованості у період дії воєнного стану в Україні» (набрав чинність 19 серпня 2022 року) внесено зміни до пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та до Закону України «Про споживче кредитування» шляхом доповнення розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» пунктом 6-2.

Отже, пункт 6-2 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», який передбачає обов`язок Позичальника повідомити Банк про свою належність до захищеної категорії з наданням копій підтвердних документів про належність споживача до захищеної категорії, набрав чинності 19 серпня 2022 року.

Тому, на час укладення кредитного договору № Е09.00206.009081585 від 01.12.2021, тобто станом на 01 грудня 2021 року, позичальник ОСОБА_1 не зобов`язаний був повідомляти АТ «Ідея Банк» про свою належність до захищеної категорії з наданням копій підтвердних документів про його належність до захищеної категорії.

Пунктом 6-2 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції 22 грудня 2023 року) встановлено, що для цілей цього пункту захищеними категоріями є: а) військовослужбовці Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України.

Кредитодавець має право звернутися за підтвердженням інформації щодо належності споживача до захищеної категорії до центрального органу виконавчої влади, у підпорядкуванні якого перебуває структурний підрозділ, у якому проходить службу такий споживач, територіального центру комплектування та соціальної підтримки, який здійснив заходи щодо призову споживача на військову службу, державного підприємства, яке виконує функції Національного інформаційного бюро, - щодо інформації, що особа утримується в полоні або перебуває у заручниках держави-агресора, або включена до реєстру як така, з якою втрачено зв`язок, або зникла безвісти. Відповідь на такий запит кредитодавця, нового кредитора надається протягом 30 календарних днів з дня його отримання.

Також, в розділі 3. «Реквізити та підписи Сторін» Генерального договору зазначено місце основної роботи позичальника ОСОБА_1 : СБУ. В пункті 3.2. кредитного договору № Е09.00206.009081585 від 01.12.2021 прописано, що Позичальник підтверджує своє місце праці «СБУ». В даному кредитному договорі та додатках до нього ніде не зазначено, що Банк надає Позичальнику - військовослужбовцю СБУ пропозицію щодо кредитування без нарахування та утримання процентів, пені, штрафних санкцій в силу вимог пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції чинній станом на 01 грудня 2021 року).

Після набрання чинності 19 серпня 2022 року пунктом 6-2 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», Банк, знаючи про місце основної роботи Позичальника, не звернувся до Центрального апарату СБУ за підтвердженням інформації щодо належності споживача ОСОБА_1 до військової служби в СБУ та наявності у нього статусу учасника бойових дій, хоча міг це зробити згідно приписів пункту 6-2 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування».

З урахуванням наведеного, судом встановлено, що АТ «Ідея Банк», володіючи інформацією про проходження ОСОБА_1 військової служби в Службі безпеки України, під час дії особливого періоду з 24 січня 2022 року по 01 грудня 2023 року нарахувало та утримало із його транзитного рахунку проценти за користування споживчим кредитом та пеню за договором кредиту та страхування № Е09.00206.009081585 від 01.12.2021, а потім відмовило у поверненні Позичальнику цих коштів за його зверненням від 05 грудня 2023 року, чим порушило право позивача на соціальний захист військовослужбовця, передбачене п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». А тому слід зобов`язати Акціонерне товариство «Ідея Банк» (79008, м. Львів, вул. Валова, 11, ) повернути ОСОБА_1 кошти в розмірі 59 265, 25 грн., які списані з його транзитного рахунку в якості процентів в сумі 59 252, 70 грн. та пені в сумі 12, 55 грн. за договором кредиту та страхування № Е09.00206.009081585 від 01.12.2021.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності із застосуванням принципу диспозитивності в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частинами 1-3, 5 статті 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає, щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (BRUMARESCU v. ROMANIA, № 28342/95, § 61, ЄСПЛ, від 28 жовтня 1999 року).

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Ухвалюючи рішення у даній справі, суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, зокрема у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач є доведеними, а відповідачем вони не спростовані, суд дійшов висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження, а відтак підлягають задоволенню.

Відповідно до п.13 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, тому судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України,

ухвалив:

Позов задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Ідея Банк» на користь ОСОБА_1 кошти в розмірі 59 265, 25 грн. (п`ятдесят дев`ять тисяч двісті шістдесят п`ять гривень 25 копійок), які списані з його транзитного рахунку в якості процентів в сумі 59 252, 70 грн. (п`ятдесят дев`ять тисяч двісті п`ятдесят дві гривні 70 копійок) та пені в сумі 12, 55 грн. (дванадцять гривень 55 копійок) за договором кредиту та страхування № Е09.00206.009081585 від 01.12.2021.

Стягнути з Акціонерного товариства «Ідея Банк» на користь держави судовий збір у розмірі 1211, 20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;

представник позивача ? ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 );

відповідач ? Акціонерне товариство «Ідея Банк» (адреса місцезнаходження: 79008, м. Львів, вул. Валова, 11, ).

Повний текст рішення складено та підписано 19 травня 2025 року.

Суддя Олександр КІТОВ