22.05.2025 Справа № 331/6125/24
Провадження № 2/331/1852/2025
22 травня 2025 року м. Запоріжжя
Олексндрівський районний суд міста Запоріжжя у складі:
головуючого судді Жукової О.Є.
за участю секретаря Мироненко О.В.
розглянувши в спрощеному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про звільнення від сплати аліментів,
Позивач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_3 , в якому просив звільнити ОСОБА_1 від сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стягуються на користь ОСОБА_3 на підставі судового наказу від 20.12.2023 у справі №331/8224/23, виданого Жовтневим районним судом м.Запоріжжя..
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що оскільки з 30.08.2024 неповнолітній син ОСОБА_4 проживає з батьком та не перебуває на утриманні матері ОСОБА_3 , вважає, що наразі змінилися обставини та є підстави для звільнення його від сплати аліментів відповідно до положень ст. 273 СК України.
Ухвалою суду від 08 жовтня 2024 року провадження по справі відкрите.
Відповідач правом на подачу відзиву не скористався.
Ухвалою суду від 24 січня 2025 року зупинено провадження по вказаній справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 331/6020/24 за позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Олександрівському району, Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві Державної адміністрації про визначення місця проживання дитини.
Постановою Запорізького апеляційного суду від 10 квітня 2025 року ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24 січня 2025 року у цій справі скасовано та справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В судове засідання представник ОСОБА_2 надав заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні позову.
Відповідач ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явилася, відзив на позов не надала, в зв`язку з чим, на підставі ч.3 ст. 223 ЦПК України справу розглянуто у її відсутність , на підставі доказів наявних в матеріалах справи.
У зв`язку з неявкою всіх учасників справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового засідання технічними засобами не здійснювалася.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.
Судом встановлено, що судовим наказом Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 грудня 2023 року у справі № 331/8224/23 стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 19.12.2023 року і до досягнення ОСОБА_4 повноліття.
Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02.02.2024 у справі № 333/5774/23 шлюб між сторонами було розірвано.

Матеріалами справи підтверджено , що з 30.08.2024 року дитина ОСОБА_4 став проживати з батьком у АДРЕСА_3 , що підтверджується Актом від 30.08.24 р., що засвідчує факт проживання осіб без реєстрації, складений при двох свідках-сусідах і підписаний ними, довідками ВПО, протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 30.08.24 р та поясненнями від 31.08.2024.

Крім того, факт проживання дитини з 30.08.2024 з батьком ОСОБА_1 не оспорюється ОСОБА_3 .. Так, у заяві поданій її представником ОСОБА_5 про зупинення провадження по справі зазначено, що до кінця літа 2024 року дитина проживала з матір`ю у Республіці Ліитві, однак мати позивача без згоди ОСОБА_3 вивезла дитину в Україну, де син перебуває до теперішнього часу .

Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч.2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.

Відповідно до закону, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

Положеннями частин другої та третьої статті 181 СК України визначено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

За змістом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. 4) інші обставини, що мають істотне значення.

У підпункті 1 пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267 - 271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

З аналізу вказаних статей вбачається, що припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини, не витрачає отримувані нею аліменти на дитину, або ж у випадку, коли дитина з певного часу перебуває на утриманні іншого з батьків, з якого вже стягуються аліменти. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється.

Правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 4 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

З аналізу статтей 267 - 271 Сімейного Кодексу України убачається, що припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини, не витрачає отримувані нею аліменти на дитину, або ж у випадку, коли дитина з певного часу перебуває на утриманні іншого з батьків, з якого вже стягуються аліменти. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється.

Підтвердженням перебування на утриманні батька ОСОБА_1 його сина ОСОБА_4 є Акт від 30.08.24 р., що засвідчує факт проживання осіб без реєстрації, довідка середньої загальноосвітньої шкоди № 69 м.Київа, відповідно до якої ОСОБА_6 навчається з 2 вересня 2024 року у вказаній школі, приводить та забирає дитину зі школи тато ОСОБА_1 , а мати ОСОБА_3 до навчального закладу не зверталася, успіхами сина не цікавилася.

Вищенаведене вказує на те, що син ОСОБА_4 припинив проживати з матір`ю і почав проживати з батьком та перебуває на його утриманні.

Враховуючи вищевикладене , встановлені фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що припинення стягнення аліментів з батька дитини на цей час буде сприяти забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження і у цій справі слід ухвалити рішення про задоволення позовних вимог.

Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись 3,4,11-13, 19, 259, 263, 265,279, 280-282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про звільнення від сплати аліментів задовольнити .

Звільнити (припинити стягнення з) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) від сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які стягуються на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на підставі судового наказу від 20.12.2023 року у справі № 331/8224/23, виданого Жовтневим районним судом м. Запоріжжя.

Стягнути зі ОСОБА_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ((місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 968 гривень 96 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Повний текст судового рішення складений 22 травня 2025 року.

Суддя: Жукова О.Є.