Справа № 352/74/25
Провадження № 22-ц/4808/579/25
Головуючий у 1 інстанції КУЗЬМЕНКО С. В.
Суддя-доповідач Луганська
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Луганської В.М.

суддів Девляшевського В.А., Максюти І.О.

за участю секретаря Кузів А. В.

учасники справи

позивач - ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Івано-Франківського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Клименко Олександр Іванович,

на рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 10 лютого 2025 року, ухвалене судом у складі судді Кузьменка С.В.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей та утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку,

в с т а н о в и в:

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на малолітніх дітей та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 14.04.2016 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 , у якому народилось троє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Шлюб між сторонами не розірвано. Діти проживають із позивачкою, вона їх утримує та належним чином піклується про здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток дітей, всі обов`язки по вихованню дітей на даний час виконує самостійно.

Вказує, що утримання дітей потребує значних витрат для забезпечення належного рівня життя, зокрема, витрат на одяг, харчування, засоби гігієни, медичний огляд, а також забезпечення належного рівня освіти і сама позивач не може забезпечити належний рівень життя для дітей. Батько дітей є здоровим та працездатним, має постійний дохід, працює у ФОП ОСОБА_6 на посаді «майстер будівельних та монтажних робіт», також у вільний час від роботи працює неофіційно на тимчасових роботах, інших дітей чи непрацездатних членів сім`ї на утриманні у відповідача немає, тому може сплачувати аліменти в твердій грошовій формі в розмірі 15 000 гривень.

Також позивачка зазначала, що здійснює догляд за малолітніми дітьми, одна з яких не досягла 3-х річного віку, інших джерел доходу, крім соціальних виплат по догляду за дітьми не має, а тому наявні підстави для стягнення з відповідача аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку.

Просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в твердій грошовій сумі в розмірі 15 000 грн щомісячно, з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання ОСОБА_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн щомісячно до досягнення дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 трирічного віку.

Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 10 лютого 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Суд стягнув щомісячно із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 12000 гривень, починаючи з 09 січня 2025 року і до досягнення ОСОБА_3 повноліття, до ІНФОРМАЦІЯ_6 , але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку для кожної дитини окремо. Стягувати щомісячно із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 2000 гривень, починаючи з 09 січня 2025 року і до досягнення дитиною ОСОБА_5 трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Суд стягнув із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1 211 гривень 20 копійок.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Клименко О.І., звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на необґрунтованість і необ`єктивність рішення суду першої інстанції, неповне з`ясування обставин справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 10 лютого 2025 року та ухвалити по справі нове рішення, яким стягувати з відповідача аліменти на утримання трьох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/3 від доходу ОСОБА_2 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку для кожної дитини окремо.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд не встановив всі обставини справи, які мають значення для прийняття законного та обґрунтованого рішення, а саме можливість відповідача сплачувати аліменти, не враховано розрахунок позивача щодо обґрунтованості необхідного розміру аліментів. Зазначив, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Вважає, що відсутні підстави для стягнення аліментів на утримання дітей у визначеному судом розмірі, на підтвердження до апеляційної скарги додав довідкою про доходи відповідача з місця роботи.

У відзиві ОСОБА_1 зазначила, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Вважає, що доводи апеляційної скарги про необхідність стягнення аліментів у частці від доходу не заслуговують на увагу, оскільки спосіб, у який будуть стягуватися аліменти залежить від волі виключно стягувача, а не платника.

У судове засідання скаржник ОСОБА_2 не з`явився, про дату, місце та час судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Представник відповідача ОСОБА_7 не з`явився, про дату, місце та час судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 не визнала апеляційну скаргу, вважає, що відсутні підстави для її задоволення.

Заслухавши доповідача, вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.263ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей у розмірі 12 000 грн щомісячно, з урахуванням встановлених по справі обставин, дійшов висновку, що даний розмір аліментів буде забезпечувати гідний рівень життя, а також повноцінний розвиток дітей, водночас.

Суд дійшов висновку, що відповідачем не надано належних доказів, які б свідчили про неможливість відповідача сплачувати аліменти у розмірі, зазначеному у позові.

Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини суд виходив з того, що відповідач в змозі надавати матеріальну допомогу дружині. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд першої інстанції, взяв до уваги пояснення відповідача про часткове визнання відповідачем позову про стягнення з нього аліментів на утримання дружини у розмірі 2000 грн.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду відповідають встановленим по справі обставинам та вимогам закону, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

Сторони є батьками трьох малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_2 , серії НОМЕР_3 , НОМЕР_4 .

Діти зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 .

Діти проживають із позивачкою, що підтверджується витягами та актами обстеження.

На даний момент позивач та відповідач спільно не проживають, шлюб не розірваний.

Позивачка перебуває у декретній відпустці по догляду за ОСОБА_5 , яка не досягнула 3-річного віку.

Протягом листопада 2024 січня 2025 року відповідачем здійснено переказ грошових коштів позивачці на суми 4053, 3908, 4825, 3563, 3860 гривень, що підтверджується квитанціями.

У відзиві на позовну заву відповідач просив позов задовольнити частково, стягувати аліменти на утримання дітей по 3000 грн на кожну дитину та аліменти на утримання дружини у розмірі 2000 грн.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом (пункт 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»).

Положеннями частини третьої статті 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Положеннями статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права.

За змістом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Встановивши, що діти проживають разом із матір`ю, враховуючи обов`язок обох батьків утримувати до повноліття своїх дітей, повноцінно забезпечувати їх інтереси, суд першої інстанції з урахуванням обставин, які підлягають з`ясуванню при визначенні розміру аліментів (зокрема, матеріальне становище платника аліментів, з урахуванням віку, стану здоров`я, матеріального становища платника аліментів), обґрунтовано задовольнив позовні вимоги про стягнення аліментів на дитину в розмірі в розмірі 4000 грн на кожну дитину з урахуванням встановлених обставин по справі, та у відповідності до ст.182 СК України

Суд першої інстанції дослідив надані квитанції про перерахування відповідачем грошових коштів позивачці. З наданих квитанції вбачається, що у січні відповідачем здійснено перекази 12.01.2025 року у розмірі 4825, 00 грн, 13.01.2025 року у розмірі 3563, 10 грн, 09.01.2025 року 3860, 00 грн. Вказані квитанції свідчать про те, що відповідач має матеріальну можливість сплачувати аліменти на кожну дитину в розмірі більшому ніж 3000, 00 грн. Відповідач у відзиві на позовну заяву просив стягувати аліменти на дітей у розмірі 3000 грн. Тому посилання скаржника про те, що він не має змоги сплачувати аліменти у розмірі, визначеному у судовому рішення, спростовуються матеріалами справи.

До апеляційної скарги скаржником додано довідку про доходи з місця роботи ОСОБА_2 від 03.03.2025 року за період з 01 січня 2025 року по 28 лютого 2025 року, однак колегія суддів не приймає до уваги вказану довідку, оскільки скаржником не наведено доказів неможливості її подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Виходячи із принципу змагальності та диспозитивності цивільного судочинства колегія суддів зазначає, що саме відповідач повинен довести його неможливість сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Однак належних та допустимих доказів на підтвердження наявності обставин, які б унеможливлювали сплату відповідачем аліментів у визначеному судом першої інстанції розмірі на дитину щомісячно, не надано.

Згідно зі статтею 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Згідно із положеннями статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Згідно із стаття 48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Розмір утримання, який гарантовано статтею 84 СК України, з урахуванням статті 48 Конституції України має забезпечувати такий достаток, який би забезпечив покриття витрат поточних основоположних життєвих потреб жінки, з якою проживає дитина. Поряд з цим, стаття 84 СК України не встановлює, що таке право є абсолютним, оскільки для визначення розміру такого утримання та можливості його сплати також має братися до уваги спроможність чоловіка надавати матеріальну допомогу матері дитини.

При розгляді даної категорії справ слід звертати увагу на обставини, визначеніст.182 СК України.

Враховуючи вказані вище норми матеріального права, суд дійшов правильного висновку про те, що позивачка має право на отримання від відповідача аліментів на її утримання, а відповідач має змогу надавати таку допомогу.

Щодо вимоги апеляційної скарги про стягнення аліментів у частці від доходу колегія суддів зазначає, що позивач, звертаючись до суду просила стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі, оскаржуваним рішенням позовні вимоги задоволені.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 листопада 2020 року у справі № 523/2927/18 (провадження № 61-13820св19) зазначено, що «кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Тобто, визначення способу (в твердій грошовій сумі чи частці) залежить тільки від вибору одержувача аліментів. При цьому для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі не має значення, що, зокрема: платник аліментів одержує заробіток (дохід) повністю або частково в іноземній валюті; або має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі».

Доводи скаржника про те, що він мав би платити аліменти з урахуванням рівності батьків в утриманні дітей, виходячи із половини прожиткового мінімуму, суд не приймає до уваги, оскільки сімейним законодавством визначений мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не є безумовною підставою для стягнення саме такого розміру аліментів, оскільки при вирішенні цього спору слід насамперед враховувати інтереси дитини та її право на достатній рівень матеріального забезпечення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 10 лютого 2025 року ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування по доводам апеляційної скарги не має.

Колегія суддів звертає увагу, що сторони не позбавлені можливості згодом, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України, звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів (ч.1ст.192 СК України).

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційна скарга не підлягає задоволенню, то відсутні підстави для перерозподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, Івано-Франківський апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Клименко Олександр Івановича, залишити без задоволення.

Рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 10 лютого 2025 року, залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання тексту постанови.

Повний текст постанови складено 22 травня 2025 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді: В.А. Девляшевський

І.О. Максюта