КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 759/6113/23

номер провадження 22-ц/824/8261/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду

цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
за участю секретаря судового засідання Єфіменко І.О.,
розглянуву відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 09 січня 2025 року /суддя Журибеда О.М./

у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , державний виконавець Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дрижко Тетяни Миколаївни, державний виконавець Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Міщенко Лариса Миколаївна про оскарження дій чи бездіяльності державного виконавця, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Святошинського районного суду м. Києва зі скаргою, в якій просила визнати протиправними дії старшого державного виконавця Дрижко Т.М. щодо складання розрахунку заборгованості від 09 лютого 2024 року № 11322 у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, зобов`язати виконавця Міщенко Л.М. перерахувати аліменти, визнати неправомірними дії ОСОБА_3 щодо винесення постанови від 13 лютого 2024 року про скасування штрафу від 25 січня 2024 року та скасувати цю постанову. Скарга мотивована тим, що виконавець неправомірно зарахував платежі на суму 49 000 грн, які скаржник не отримувала, та скасував штраф без належних підстав, що порушує права дитини на отримання аліментів.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 09 січня 2025 року у задоволенні скарги відмовлено./а.с. 186-192/

Не погоджуючись з ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу, визнати дії виконавця Дрижко Т.М. протиправними, зобов`язати виконавця Міщенко Л.М. перерахувати аліменти та скасувати постанову від 13 лютого 2024 року. Апелянт посилається на неповне з`ясування обставин справи, зокрема, суд безпідставно визнав правомірними дії державного виконавця Дрижко Тетяни Миколаївни щодо складання розрахунку заборгованості від 09 лютого 2024 року № 11322, який зменшив заборгованість у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 до 41 068,89 грн, хоча скаржник стверджувала, що не отримувала зарахованих 49 000 грн; суд не дослідив можливість подвійного зарахування квитанцій, наданих боржником ОСОБА_2 , у двох виконавчих провадженнях - № НОМЕР_1 (аліменти на дитину) та № НОМЕР_2 (аліменти на утримання ОСОБА_1 ), що є порушенням пункту 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, який вимагає чіткого обліку платежів у кожному провадженні; суд не перевірив матеріали виконавчого провадження № НОМЕР_2; суд не оцінив правомірність скасування постанови про накладення штрафу від 25 січня 2024 року, винесеної виконавцем Міщенко Л.М. у розмірі 28 096,34 грн через заборгованість, що перевищувала суму платежів за два роки, хоча постанова від 13 лютого 2024 року, якою скасовано штраф, не містить належних обґрунтувань і посилається на відсутню в матеріалах постанову про перевірку законності від 12 лютого 2024 року; суд безпідставно поклав на скаржника тягар спростування мети платежів, тоді як виконавець відповідно до статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» зобов`язаний перевіряти достовірність квитанцій, а їх зміст, за твердженням скаржника, неможливо встановити; суд не врахував правову позицію Великої Палати Верховного Суду від 11 серпня 2021 року у справі № 523/11518/16, яка наголошує на обов`язку держави забезпечувати виконання судових рішень про аліменти для захисту прав дитини, та рішення ЄСПЛ у справі «Краска проти Польщі» від 19 квітня 1993 року, яке вимагає ретельного розгляду доводів сторін; суд порушив статтю 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не дослідивши належним чином доводи скаржника про порушення її прав і прав дитини на отримання аліментів, чим самоусунувся від встановлення дійсних обставин справи; суд не надав оцінки розміру заборгованості боржника, яка станом на 06 жовтня 2023 року становила 82 207,99 грн, що підтверджує правомірність накладення штрафу; суд помилково вважав, що не має повноважень скасовувати постанову виконавця від 13 лютого 2024 року, хоча частина 2 статті 451 ЦПК України дозволяє визнавати дії виконавця неправомірними та усувати порушення, включаючи скасування незаконних постанов.

Сторони в судове засідання не з`явились, про час та дату судового розгляду повідомлені належним чином, тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення скасуванню з частковим задоволенням скарги.

Судом встановлено, що у Вишневому ВДВС перебувають виконавчі провадження НОМЕР_1 (аліменти на дитину у розмірі 1/4 доходу з 05 квітня 2023 року) та НОМЕР_2 (аліменти на утримання ОСОБА_1 у розмірі 500 грн з 27 листопада 2017 року).

Станом на 06 жовтня 2023 року заборгованість у провадженні НОМЕР_1 становила 82 207,99 грн.

Постановою від 25 січня 2024 року виконавець Міщенко Л.М. наклав штраф у розмірі 28 096,34 грн через заборгованість, що перевищує суму платежів за два роки.

Розрахунком від 09 лютого 2024 року № 11322 виконавець Дрижко Т.М. зменшив заборгованість до 41 068,89 грн + 14 754 грн індексації, зарахувавши платежі на суму 49 000 грн.

Постановою від 13 лютого 2024 року ОСОБА_3 скасував штраф, посилаючись на перевірку законності від 12 лютого 2024 року.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції керувався ст.ст. 447, 448, 450, 451 ЦПК України, ст.ст. 1, 5, 18, 71 Закону України «Про виконавче провадження», п. 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, ст. 180 СК України та правовою позицією Верховного Суду від 25 січня 2023 року у справі № 707/999/21.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що дії виконавців правомірні, оскільки квитанції підтверджують платежі, а скаржник не спростувала їх мету.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, не дослідивши можливість подвійного зарахування квитанцій у провадженнях НОМЕР_1 та № НОМЕР_2.

Скаржник вказувала, що боржник надавав одні й ті самі квитанції для зменшення заборгованості в обох провадженнях, але суд першої інстанції не перевірив матеріали провадження НОМЕР_2, що порушує п. 4 розділу XVI Інструкції, який вимагає чіткого обліку платежів.

Суд першої інстанції також недоведено визнав квитанції належними доказами (п. 2 ч. 1 ст. 376 ЦПК України), оскільки не перевірив, чи стосуються вони виключно провадження № НОМЕР_1, та не дослідив банківські виписки скаржниці, які спростували отримання 49 000 грн., оскільки кошти на банківський рахунок не надходили.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що кошти, сплачені як аліменти, за відсутності даних щодо рахунку стягувача, повинні надходити на рахунок державного виконавця і там зберігатися, як це передбачено ч. 2 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», яка встановлює, що кошти, отримані у процесі виконання рішення, зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби для подальшого перерахування стягувачу. Натомість квитанції, враховані виконавцем як сплата аліментів, були сплачені на відділення Укрпошти до запитання, що не відповідає вимогам належного виконання зобов`язань щодо сплати аліментів, оскільки, відповідно до ч. 1 ст. 195 Сімейного кодексу України, аліменти сплачуються у спосіб, визначений рішенням суду або домовленістю сторін, а за відсутності таких даних - через перерахування на рахунок стягувача чи виконавця. З заявами щодо перерахування аліментів на відділення укрпошти стягувач не зверталась.

У зв`язку з неналежністю доказів щодо сплати аліментів, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо правомірності скасування штрафу від 25 січня 2024 року. Заборгованість у розмірі 82 207,99 грн станом на 06 жовтня 2023 року перевищувала суму платежів за два роки, що підтверджує правомірність штрафу відповідно до ч. 14 ст. 71 Закону.

Висновки суду першої інстанції про відсутність повноважень скасовувати постанову виконавця не відповідають ч. 2 ст. 451 ЦПК України, яка дозволяє суду визнавати дії виконавця неправомірними та усувати порушення, включаючи скасування незаконних постанов. Суд також не врахував ст. 180 СК України, яка наголошує на захисті прав дитини на аліменти.

Отже, вимоги скарги щодо перерахунку аліментів та скасування постанови про скасування штрафу є обгрунтованими.

Щодо довідки про заборгованість, то її дія відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження» 1 місяць, отже її дія вичерпана, а тому вимоги скарги в цій частині задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати не розподіляються, оскільки за оскарження дій у виконавчому провадженні сплата судового збору не передбачена.

Керуючись ст.ст. 379, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 09 січня 2025 року - задовольнити частково.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 09 січня 2025 року - скасувати.

Скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Зобов`язати головного державного виконавця Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Міщенко Ларису Миколаївну здійснити у виконавчому провадженні НОМЕР_1 перерахунок аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), починаючи із 05.04.2023 і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що видано 23.05.2023 року виконавчий лист №759/6113/23.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дрижко Тетяни Миколаївни в частині винесення постанови від 13.02.2024 року про скасування виконавчого документу, за результатами розгляду Постанови начальника Відділу про результати перевірки законності виконавчого провадження від 12.02.2024 року (в матеріалах виконавчого провадження відсутня) якою скасовано Постанову про накладення штрафу від 25.01.2024 року та скасувати Постанову від 13 лютого 2024 року про скасування виконавчого документу.

В інших вимогах скарги відмовити.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.

Головуючий: Судді: