Справа № 184/1217/23
Номер провадження 2/184/10/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2025 рокум. Покров

Покровський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Томаша В.І.

за участю секретаря судового засідання Михайлової Т.В.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши в режимі відеоконференції в м. Покров у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, об`єднану з зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та просить визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири та 1/2 частину автомобіля, а також стягнути з відповідача на його користь судовий збір.

Свої вимоги мотивує тим, що з 22.06.2002 по 11.02.2022 вони з відповідачем перебували у шлюбі. За цей час ними була придбана квартира АДРЕСА_1 та автомобіль KIA SORENTO.

Право власності на зазначене майно зареєстроване за відповідачем. Загальна вартість половини спільного майна, на яке позивач просить визнати право власності, складає 248 068,92 грн.

Враховуючи, що вказане майно було придбано під час перебування сторонами у шлюбі, за спільні кошти, однак ОСОБА_2 відмовляється від поділу майна у добровільному порядку і не визнає право власності ОСОБА_3 на це майно, він вимушений звертатися до суду для захисту своїх прав та інтересів.

Не погодившись із позовними вимогами ОСОБА_3 , ОСОБА_2 подала зустрічний позов.

Зазначає про те, що за час шлюбу ними було придбане не лише майно, вказане ОСОБА_3 у своєму позові, а й інше, яке на даний час знаходиться у власності та користуванні ОСОБА_3 .

Так, до складу цього майна входить придбаний у 2014 році автомобіль GEELY MK CROSS SKD ринковою вартістю 73000 грн., моторний човен ДНП-0795-К «Grand Silver 420 N» 2016 року випуску з підвісним мотором «Honda BF-30» вартістю 150 000 грн., ехолот-навігатор вартістю 8000 грн., компресор «Paramina»вартістю 45000 грн., два гаражі вартістю 15000 грн. в гаражному кооперативі в м. Покров, меблі та побутова техніка на суму 30 000 грн., грошові кошти на ім`я ОСОБА_3 у недержавному Пенсійному фонді за договором страхування життя, строк виплати по яким у 2026 році складає 150 000 грн.

На даний час у її користуванні знаходиться лише квартира. У користуванні ОСОБА_3 знаходиться автомобіль КІА та все рухове майно, яке він вивіз із квартири після припинення шлюбних відносин.

На думку ОСОБА_2 , ОСОБА_3 планує заселитися у їхню спільну квартиру та створити там нову сім`ю, але він не має наміру сплачувати їй вартість половини автомобіля КІА, який знаходиться у його користуванні.

У зв`язку з цим, вона просить суд здійснити поділ майна подружжя, виділивши їй в особисту власність квартиру, а все інше майно залишити ОСОБА_3 та стягнути з ОСОБА_3 на її користь компенсацію в розмірі 355 840 грн.

Представник позивача за первісним позовом адвокат Любарець С.С. подав відзив на зустрічний позов, у якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Посилається на те, що позов ОСОБА_2 абсолютно безпідставний, оскільки вона не надає жодних доказів існування майна, яке нібито знаходиться у користуванні ОСОБА_3 , як не надає й доказів його вартості. Із зустрічної позовної заяви неможливо зробити висновок, що це майно підлягає поділу як майно, набуте за час шлюбу. ОСОБА_3 дійсно застрахований за програмою страхування життя «Золотий капітал» в ПрАТ «МетЛайф», однак відповідно до ч. 5 ст. 57 СК України такі страхові суми є особистою приватною власністю ОСОБА_3 .

Від ОСОБА_2 , її адвоката відповіді на відзив не надходило.

Провадження по справі відкрито 20.06.2023 року.

10.01.2024 року судом постановлено ухвалу про об`єднання позовів, закрито підготовче провадження по справі, витребувано докази за клопотанням ОСОБА_3

26.02.2025 року судом постановлено ухвалу про витребування доказів.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 на своєму позові наполягає, проти задоволення зустрічного позову заперечував у повному обсязі. Зазначив про те, що позовні вимоги ОСОБА_2 не підтверджені і немає жодних доказів того, що вказане нею майно знаходиться у його власності чи користуванні і що його вартість на даний час відповідає вартості на момент покупки. Фактично ОСОБА_2 просто перелічила те, що було ними придбано за час шлюбу і знаходилося в їхньому спільному користуванні у період подружнього життя. Однак, ще у період їхнього спільного проживання ці речі вийшли з ладу, втратили свою цінність за час спільної експлуатації або були продані. Так, автомобіль GEELY MK за їхнім взаємним рішенням перейшов двоюрідному брату ОСОБА_2 та давно знаходиться у його фактичному користуванні. Право власності на гаражі в гаражному кооперативі не зареєстроване, тому позивач сам не є їхнім власником, а їхня вартість, яку ОСОБА_2 визначає у 15000 грн., нічим не підтверджена. Про які конкретно меблі і побутову техніку зазначає ОСОБА_2 і чи взагалі вони збереглися до цього часу він також не знає. Виділення квартири в особисту власність ОСОБА_2 неможливе, як і сплата на її користь надуманої вартості компенсації.

У судовому засіданні представник позивача за первісним позовом адвокат Любарець С.С. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, на їх задоволенні наполягав. Проти задоволення зустрічного позову заперечив у зв`язку з його недоведеністю. Просив суд врахувати, що згідно з усталеною судовою практикою та законодавством України, страхові внески, сплачені особою за договором добровільного страхування, є особистою власністю страховика та не підлягають розподілу. Крім того, поділу підлягає лише те майно подружжя, яке наявне у цього подружжя на час розгляду справи. На даний час, це лише квартира у м. Покров та автомобіль КІА. Підтвердженої наявності жодного іншого майна у власності та користуванні подружжя ОСОБА_4 та його вартості не встановлено.

Відповідач та її представник ОСОБА_5 проти позову заперечували, просили задовольнити зустрічний позов. Зазначали, що вона більше дбала про добробут родини.

Вислухавши учасників, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного.

Між сторонами виникли правовідносини стосовно поділу майна, що було набуте ними у шлюбі.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Поділ майна подружжя може бути здійснено у добровільному або судовому порядку.

Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60,69 СК України, ч. 3ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом (п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»).

Частиною 1 ст. 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно з роз`ясненнями, наданими у п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Як встановлено судом, сторони з 22.06.2002 року перебували у шлюбі, який був розірваний рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 11.02.2022 по справі № 184/21/22.

Шлюбний договір між ними не укладався.

У період шлюбу ними були придбані:

чотирикімнатна квартира АДРЕСА_1 загальною площею 83,4 кв.м, житловою площею 48,9 кв.м на підставі Договору купівлі-продажу ВММ № 259703 рн 13 від 05.01.2010, посвідченого приватним нотаріусом Орджонікідзевського міського нотаріального округу Кулик О.П., що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна від 26.05.2023.

автомобіль KIA SORENTO, державний номер НОМЕР_1 , білого кольору, VIN НОМЕР_2 , що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .

Право власності на зазначене майно зареєстроване за ОСОБА_2 ..

Згідно з Висновком про вартість об`єкта оцінки від 02.06.2023, виконаного Товариством з обмеженою відповідальністю «Оцінка майна Україна» вартість вказаної вище квартири становить 127 729,00 грн.. Відповідно до звіту № 02/06 від 02.06.2023 про оцінку транспортного засобу, виконаного ФОП ОСОБА_6 , вартість автомобіля KIA SORENTO становить 368 408,83 грн..

Сторони добровільно не домовилися про частки у майні, що є їх спільною сумісною власністю, поділ майна за взаємною згодою не відбувся та майнові права й обов`язки подружжя не були визначені.

Враховуючи, що спірна квартира та автомобіль КІА були придбані подружжям за спільні кошти під час їхнього перебування у шлюбі, спільного проживання та ведення сумісного господарства, за відсутності шлюбного договору між ними, суд приходить до висновку, що дана квартира та автомобіль КІА є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Доводи ОСОБА_2 про те, що вона більше дбала про добробут сім`ї суд до уваги не бере, оскільки вони нічим не підтверджені.

Отже, беручи до уваги положення ч.1 ст.70 СК України, суд вважає, що частка ОСОБА_3 у спільній сумісній власності подружжя складає 1/2 частину вказаної вище квартири, також 1/2 частина автомобіля КІА, у зв`язку з чим підлягають задоволенню його позовні вимоги щодо визнання за ним права власності на 1/2 частину цього майна у рахунок поділу спільного майна подружжя.

Суд не може вважати майно, зазначене ОСОБА_2 у своєму зустрічному позові таким, що підлягає поділу, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази його існування та ринкової вартості.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У силу вимог статті 13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З листа ПрАТ «МетЛайф» від 15.07.2024 вбачається, що ОСОБА_3 дійсно застрахований за Договором страхування життя № 100036636.

Разом із тим, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 57 СК України страхові виплати, виплати викупних сум, одержані за договорами страхування життя та здоров`я, є особистою приватною власністю дружини, чоловіка, а тому не підлягає поділу.

Аналогічна позиція викладена у Постанові ВС від 19.11.2019 у справі № 753/13191/16-ц.

Копії посвідчення судноводія маломірного судна, судового білету на ім`я ОСОБА_3 , які ОСОБА_2 додає до свого зустрічного позову, не підтверджує наявності у позивача за первісним позовом моторного човну та супутніх товарів для судно плавання.

Крім того, у судовому засіданні було встановлено, що автомобіль GEELY MK було відчужено за взаємною згодою подружжя у період їхнього спільного проживання, а тому він не може підлягати поділу.

Жодних доказів наявності права власності ОСОБА_3 на інше майно, яке зазначає ОСОБА_2 у своєму зустрічному позові, його дійсної вартості, судом не встановлено, сторонами не надано.

Суд позбавлений можливості виділити в особисту власність ОСОБА_2 квартири, оскільки відповідачем не доведено наявності іншого майна у позивача, за рахунок якого він міг би сплатити компенсацію.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні зустрічного позову в повному обсязі.

За змістом ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2481,00 грн., оплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 57, 60, 63, 69-71 СК України, ст.ст. 4,12,13,141,206,263, 265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину квартири загальною площею 83,4 кв.м., житловою площею 48,9 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину автомобіля KIA SORENTO, державний номер НОМЕР_1 , білого кольору, VIN НОМЕР_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір у сумі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн. 00 коп.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовити.

Повний текст рішення складено 19.05.2025.

На рішення може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його повного складення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Покровського міського суду В. І. Томаш