Справа № 944/527/25
Провадження №2/944/1009/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2025 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Білецької М.О.

з участю секретаря судового засідання Хархаліс Л.А.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Яворів, за правилами спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Представник ТзОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» Тараненко А.І. звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 в якому просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь ТзОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором №00-10061745 від 31.10.2023 у розмірі 19250,00 грн., яка складається з 5250,00 грн. за тілом кредиту та 14000,00 грн. заборгованості за відсотками, а також судові витрати, а саме судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 7000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 31 жовтня 2023 року між ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та ОСОБА_1 укладеного Договір кредитної лінії №00-10061745 у формі електронного документа з використання електронного підпису. Відповідач за допомогою мережі Інтернет, перейшов на офіційний сайт первісного кредитора та ознайомився з актуальною редакцією правил надання грошових коштів у позику, при цьому добровільно, без примусу чи тиску Відповідач заявив про бажання отримати кошти, зареєструвався на сайті, під час чого пройшов процедуру ідентифікації. ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ», перед прийняттям рішення щодо видачі кредитних коштів та укладення Договору, перевірило не лише особисті дані Відповідача з метою ідентифікації, а і платіжну картку, а саме: приналежність платіжної картки Позичальнику. Договір про надання кредиту підписаний Відповідачем за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, а отже належними та допустимими доказами підтверджено укладення між сторонами правочину.

Зі змісту кредитного договору вбачається, що у ньому визначені основні істотні умови, характерні для такого виду договору, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. Відповідач погодилась на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання договору за допомогою електронного підпису одноразового ідентифікатора. Відповідно до п.1.5 Кредитного договору, за надання кредиту позичальник зобов`язаний сплатити Кредитодавцю комісію у розмірі 250 грн. Після підписання договору з Відповідачем, первісний кредитодавець 31.10.2023 ініціював переказ коштів згідно договору №00-10061745 від 31.10.2023 безготівковим зарахуванням через компанію ТОВ «Платежі Онлайн» на платіжну картку Відповідача. Всупереч умов Договору №00-10061745 від 31.10.2023 Відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, що створило заборгованість у розмірі 19250,00 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5250,00 грн. та заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом у розмірі 14000,00 грн.

22.01.2024 ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та ТОВ «Макс Кредит» уклали договір факторингу №22-01/2024 від 22.01.2024, відповідно до якого ТОВ «Качай Гроші» відступило, а ТОВ «Макс Кредит» набуло права вимоги до боржників вказаних у реєстрі. Таким чином, до ТОВ «Макс Кредит» перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 15750,00 грн.

16.08.2024 ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «ФК ЕЙС» уклали договір факторингу №16082024-МК/ЕЙС, відповідно до якого ТОВ «Макс Кредит» відступило, а ТОВ «ФК ЕЙС» набуло вимоги до боржників, вказаних у реєстрі. Таким чином, до ТОВ «ФК ЕЙС» перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 19250,00 грн.

Зазначає, що документи щодо переходу права вимоги за договорами факторингу містять конфіденційну інформацію. Така інформація належить до таємниці фінансової послуги відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії». Таким чином у зв`язку з необхідністю забезпечення збереження конфіденційних даних, їх нерозголошення та невикористання на користь третіх осіб до матеріалів позовної заяви долучено саме витяг з документів.

У зв`язку із наведеним, просить позов задовольнити.

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 21.02.2025 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

25.04.2025 представник відповідача ОСОБА_1 , адвокат Зачепіло З.Я. скерувала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позивачем не надано жодних належних допустимих доказів перерахування кредитних коштів. З наданої позивачем довідки вбачається, що первісний кредитор ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» перерахувало на невстановлений банківських рахунок кошти у розмірі 5250,00 грн, при цьому номер рахунку отримувача в ній не відображається, як і не відображається ПІБ, РНОКПП особи, тому ідентифікувати відповідача як власника банківської картки та отримувача цих коштів за вказаним документом неможливо.

До матеріалів справи долучено розрахунок заборгованості, однак даний розрахунок за вказаним договором не містить жодного підтвердження реальності господарської операції. По ньому не можна вирахувати коли заборгованість була переведена в прострочену, який був порядок нарахування відсотків, в якому розмірі вони були нараховані, коли вони були нараховані. Також вважає кредитний договір, договори факторингу, реєстр боржників, розрахунок заборгованості неналежними доказами, оскільки дані докази доводять перехід прав від первісного кредитора до позивача, однак жодним чином не підтверджують наявність прав вимоги в кредиторів.

Крім цього, сума заборгованості по відсотках нарахована з порушенням вимог закону, оскільки, відповідно до ст.1048 ЦПК України, позикодавець має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Враховуючи наведене, просить повністю відмовити у задоволенні позовних вимог.

Крім цього, вважає що сума на надання правничої допомоги адвоката є завищеною, а тому просить її зменшити.

Ухвалами Яворівського районного суду Львівської області від 27.03.2025 клопотання представника ТзОВ «ФК «ЕЙС» задоволено та витребувано з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» письмові докази, які становлять банківську таємницю, розгляд справи відкладено.

В судове засідання представник позивача не з`явився, однак в позовній заяві просить розгляд справи проводити без участі представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, однак її представник, адвокат Зачепіло З.Я. скерувала до суду клопотання, в якому просила розгляд справи проводити без її участі, проти задоволення позовних вимог заперечує в повному обсязі та просить в задоволенні позову відмовити.

Зважаючи на викладене вище, суд вважає за можливе розглянути позовну заяву за відсутності учасників справи.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи.

Частинами 4, 5 ст.268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 15.05.2025, є дата складення повного судового рішення 21.05.2025.

Дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з положень ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що 31.10.2023 між ТзОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та ОСОБА_1 був укладений електронний договір про відкриття кредитної лінії №00-10061745 за допомогою веб-сайту (https://kachay.com.ua), шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписаний у порядку, визначеному ст.ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», який разом із Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТзОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» складають єдиний договір, відповідно до якого остання отримала кредитні кошти із нарахування процентів за користування кредитними коштами зі строком кредитування на 120 днів Дата повернення (виплати) кредиту 28.02.2024 включно (п. 1.3 Договору кредитної лінії).

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Відповідно до статті 509 ЦК України між сторонами виникло зобов`язання - правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 (Позика) цієї глави ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до п.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суми позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 Цивільного кодексу України).

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 Цивільного кодексу України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді.

Відповідно до частини четвертої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферту) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису (стаття 641 ЦК України).

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним (частина п`ята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України (частина 13 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Підписавши кредитний договір, відповідач засвідчив факт прийняття зобов`язання з повернення наданих в тимчасове користування кредитних коштів, сплати відсотків за користування кредитними коштами.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу позику у розмірі, встановленому договором.

Відповідно до інформаційної довідки ТОВ «Платежі онлайн» №204/09 від 09.09.2024, вбачається, що товариством, як технологічний оператор платіжних послуг, через платіжний сервіс «Platon» було проведено успішні транзакції типу «видача» на сайті «КАЧАЙ ГРОШІ». З переліку успішних транзакцій вбачається, що відповідачу ОСОБА_1 , номер транзакції 39871-32735-47323, 31.10.2023 о 02:47:54 на картку банку «ПриватБанк» було перераховано кошти у розмірі 5000,00 грн.

Крім цього, з витребуваної судом інформації, а саме виписки за договором №б/н за період 31.10.2023 04.11.2023 встановлено, що 31.10.2023 на особисту картку відповідачки було зараховано переказ у розмірі 5000,00 грн. Як вбачається з даної виписки, ОСОБА_1 використовувала надані кошти на особисті потреби. Фінансовий номер телефону, який знаходиться в анкетних даних ОСОБА_1 : НОМЕР_1 .

Суд не бере до уваги посилання позивача на те, що в матеріалах справи відсутні докази нарахування первісним кредитором коштів на рахунок ОСОБА_1 , оскільки, як встановлено в судовому засіданні, ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» перерахувало кошти на рахунок відповідача у розмірі 5000,00 грн. Дані кошти відповідач прийняла та розпорядилась на власні потреби.

Таким чином, судом встановлено та позивачем доведено правомірность стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5250,00 грн, яка складається з тіла кредиту у розмірі 5000,00 грн та 250,00 грн, які відповідно до п. 1.5 Кредитного договору, позичальник зобов`язаний сплатити як комісію у розмірі 250,00 грн., а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі.

Що стосується нарахування відсотків у розмірі 14000,00 грн то суд зазначає наступне.

Відповідно до 1.3 Кредитної лінії №00-10061745 від 31.10.2023, строк дії кредитної лінії 120 (сто двадцять днів). Позичальник зобов`язаний повернути Кредит Кредитодавцю до 28 лютого 2024 року, або достроково.

Як вбачається з детального розрахунку ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ», складеного з моменту надання кредитних коштів, а саме 31 жовтня 2023 року по 22 січня 2024 року, до моменту продажу кредиту, у відповідача наявна заборгованість по кредитному договору за вказаний періоду у розмірі 15750,00 грн. В даному розрахунку наявна інформація щодо переведення заборгованості в протерміновану та перенесення відсотків в протерміновані.

З детального розрахунку, виданого ТОВ «МАКС КРЕДИТ» вбачається, що боржнику ОСОБА_1 продовжилось нарахування відсотків за користування кредитом по 27.02.2024 та станом на дану дату у неї наявна заборгованість за кредитним договором у розмірі 19250,00 грн. Також згідно розрахунку, 16.08.2024 даний кредитний договір було продано.

Таким чином суд не бере до уваги покликання представника відповідача на те, що в даному розрахунку немає інформації щодо переведення кредиту у протермінований.

Крім цього, з виписки особового рахунку за кредитним договором №00-10061745 ОСОБА_1 вбачається, що заборгованість перед ТОВ «ФК «ЕЙС» за договором кредитної лінії №00-10061745 від 31 жовтня 2023 року станом на 20.12.2024 складає 19250,00 грн., яка складається з 5250,00 грн простроченого тіла кредиту та 14 000,00 грн. прострочених відсотків.

Таким чином судом встановлено, що позивачем було нараховано відповідачу проценти за користування кредитом у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Що стосується заперечення відповідача щодо передачі (продажу) первісним кредитором, кредитних зобов`язань відповідачу правонаступникам, то суд зазначає наступне.

22 січня 2024 року між ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та ТОВ «МАКС КРЕДИТ» укладено договір факторингу №22-01/2024, відповідно до якого ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» передає (відступає), а ТОВ «МАКС КРЕДИТ» приймає належні ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» права вимоги до боржника, вказані у Реєстрі боржників, в тому числі до ОСОБА_1 .

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №22-01/2024 від 22 січня 2024 року ТОВ «МАКС КРЕДИТ» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 , в загальному розмірі 15750,00 гривень, з яких: 5250,00 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу, 10500,00 гривень - сума заборгованості за відсотками.

16 серпня 2024 року між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено договір факторингу №16082024-МК/ЕЙС від 16.08.2024, відповідно до якого ТОВ «МАКС КРЕДИТ» передає (відступає), а ТОВ «ФК «ЕЙС» приймає належні ТОВ «МАКС КРЕДИТ» права вимоги до боржника, вказані у Реєстрі боржників, в тому числі до ОСОБА_1 .

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №160882024-МК/ЕЙС від 16 серпня 2024 року, ТОВ «ФК «ЕЙС» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 в загальному розмірі 19250,00 гривень, з яких: 5250,00 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу, 14000,00 гривень - сума заборгованості за відсотками.

Частинами 1 та 2 ст.512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою.

Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, до ТОВ «ФК «ЕЙС» перейшли всі права щодо права вимоги до ОСОБА_1 за договором кредитної лінії №00-10061745 від 31 жовтня 2023 року.

Своїх зобов`язань за кредитним договором відповідач не виконала, у зв`язку з чим, станом на момент подання позовної заяви, у неї виникла заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 19250,00 грн., яка складається з простроченої заборгованості за кредитом 5250,00 грн. та простроченої заборгованості за нарахованими процентами 14000,00 грн.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Судом встановлено, що відповідач розрахунків заборгованості, надані позивачем, не спростував, інші суду не надав, належних та допустимих доказів, що спростовували б доводи позивача про надання відповідачу позики, наявності заборгованості відповідача та її розміру суду не надано.

На час розгляду справи судом, відповідачем не надано жодних даних, що свідчили б про погашення заборгованості у добровільному порядку або про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що вимога позивача до відповідача ОСОБА_1 є обґрунтованою, оскільки остання не виконала умов укладеного договору, а тому з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за кредитним договором кредитної лінії №00-10061745 від 31 жовтня 2023 року разом із нарахованими процентами.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витратна правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послузі виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2)розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг),виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витратна оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт(надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Уразі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16, постанові Верховного Суду від 02.07.2019 року у справі № 810/795/18 зазначено про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені в установленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Схожі висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.

Так, суд зазначає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 915/1654/19.

На підтвердження витрат позивача на професійну правничу допомогу ним подано до суду такі письмові докази: договір № 2211/Е від 22 листопада 2024 року про надання правової допомоги, укладений між ТОВ «ФК «ЕЙС» та АО «ТАРАНЕНКО ТА ПАРТНЕРИ»; протокол погодження вартості послуг до Договору про надання правничої допомоги; додаткову угоду №19 до Договору про надання правничої допомоги №2211/Е від 22 листопада 2024 року.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються тільки витрати, які мають розумний розмір.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позивачу було надано професійну правничу допомогу, однак заявлені витрати в розмірі 7000,00 грн. є неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності витрат, розумності їх розміру.

Із врахуванням наведеного, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 5000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, тобто суму, яка є співмірною зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 11, 12, 13, 77, 81, 141, 142, 263-265, 268, 280-283, 289, 352, 354 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС», , заборгованість за договором кредитної лінії №00-10061745 від 31 жовтня 2023 року у розмірі 19250 (дев`ятнадцять тисяч двісті п`ятдесят) гривень 00 копійок, яка складається з заборгованості по тілу кредиту 5250 (п`ять тисяч двісті п`ятдесят) гривень 00 коп. та заборгованості за відсотками 14000 (чотирнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» судовий збір у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок витрат на правничу допомогу адвоката.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 21 травня 2025 року.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС», , адреса: м. Київ, Харківське шосе, 19 офіс 2005.

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя М.О. Білецька