ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2025 року

м. Київ

справа № 389/2187/22

провадження № 61-11792св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

судді-доповідача - Сердюка В. В.,

суддів: Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Петрова Є. В., Пророка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Дмитрівська сільська рада Кропивницького району Кіровоградської області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 лютого 2023 року в складі судді Берднікової Г. В. та постанову Кропивницького апеляційного суду від 21 червня 2023 року в складі колегії суддів Єгорової С. М., Карпенка О. Л., Чельник О. І.,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Дмитрівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, в якому просила визнати причину пропуску строку для прийняття спадщини поважною та визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті її дядька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком в один місяць із часу набрання рішенням суду законної сили.

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її рідний дядько ОСОБА_3 . У встановлений законом шестимісячний строк позивачка не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після його смерті у зв`язку із пошуками останнього. Згідно з відповідями на запити їй стало відомо, що ОСОБА_3 помер в умовах стаціонару ІНФОРМАЦІЯ_1 у Комунальному закладі «Обласна туберкульозна лікарня», проте розтин тіла був проведений у патологоанатомічному відділенні Кіровоградської обласної лікарні, де у грудні 2021 року отримано лікарське свідоцтво про смерть ОСОБА_3 .

Державна реєстрація смерті ОСОБА_3 не проводилася, у зв`язку з чим представник позивачки звернувся до органу державної реєстрації актів цивільного стану із заявою про проведення державної реєстрації смерті. 28 липня 2022 року Фортечним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому було вперше зареєстровано смерть ОСОБА_3 .

Позивачка звернулася до Другої знам`янської державної нотаріальної контори про роз`яснення щодо прийняття спадщини. На її звернення надано відповідь, що їй необхідно звернутися до суду із заявою про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_3 і лише тоді у межах встановленого судом строку прийняти спадщину шляхом подання нотаріусу заяви за місцем знаходження спадщини.

Посилаючись на викладені обставини, позивачка вважала, що строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 нею пропущений з поважних причин, тому просила позов задовольнити.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 лютого 2023 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачка не надала належних та допустимих доказів на підтвердження родинних зв`язків між нею та ОСОБА_3 , а саме те, що вони були один одному племінницею та дядьком. Інформація, надана органом державної реєстрації актів цивільного стану, не містить відомостей про родинний зв`язок ОСОБА_1 із померлим ОСОБА_3 .

Крім того, суд першої інстанції вказав, що позивачка не довела, що у неї існували перешкоди для подання заяви про прийняття спадщини, які створили їй об`єктивні, непереборні, істотні труднощі для своєчасного прийняття спадщини, а тому підстави для поновлення строку для прийняття спадщини відсутні.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 21 червня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 лютого 2023 року залишено без змін.

Постанову суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що незнання про смерть спадкодавця як причина пропуску строку для прийняття спадщини не може бути визнано поважною, оскільки сама по собі ця обставина без встановлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність причин пропуску зазначеного строку. Факт існування у ОСОБА_1 об`єктивних перешкод для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , та існування непереборних, істотних труднощів для прийняття спадщини у передбачений законом строк не встановлені судом та не доведені позивачкою належними і допустимими доказами.

Апеляційний суд також указав, що питання доведеності родинних відносин між позивачкою та спадкодавцем ОСОБА_3 не є спірним, а тому не потребує вирішення у межах цього судового провадження.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

02 серпня 2023 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 лютого 2023 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 21 червня 2023 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 лютого 2023 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 21 червня 2023 року і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі заявниця посилається на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, зокрема вказує, що суди попередніх інстанцій застосували положення частини третьої статті 1272 ЦК України без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 23 грудня 2021 року у справі № 645/7452/19.

Також вказує, що суди не дослідили зібрані у справі докази та не надали їм належної правової оцінки (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Зазначає, що 28 липня 2022 року Фортечним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому було вперше зареєстровано смерть ОСОБА_3 . Вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини одразу після отримання усіх необхідних для прийняття спадщини документів. Причиною, з якої вона не звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк, стала неможливість надати нотаріусу документи, які б підтвердили факт смерті ОСОБА_3 та наявність підстав для відкриття спадщини.

Позиція інших учасників справи

У відзиві на касаційну скаргу, поданому до Верховного Суду у жовтні 2023 року, Дмитрівська сільська рада Кропивницького району Кіровоградської області просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін, посилаючись на правильність та обґрунтованість висновків судів першої та апеляційної інстанцій У відзиві вказано, що досліджені судами попередніх інстанцій матеріали справи не містять доказів родинних зв`язків між позивачкою та спадкодавцем, що виключає вирішення питання про визначення позивачці додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Провадження у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 03 жовтня 2023 року у складі колегії суддів Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М. відкрито касаційне провадження у справі, витребувано матеріали справи із суду першої інстанції та надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

У жовтні 2023 року до Верховного Суду надійшли матеріали цивільної справи.

Ухвалою Верховного Суду від 21 квітня 2025 року справу призначено до судового розгляду.

Згідно із протоколом автоматизованого визначення складу колегії суддів від 13 травня 2025 року визначено такий склад колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду для розгляду справи: Сердюк В. В. (суддя-доповідач), Грушицький А. І., Литвиненко І. В., Петров Є. В., Пророк В. В.

Установлені судами попередніх інстанцій фактичні обставини справи

Суди установили, що згідно з копією лікарського свідоцтва про смерть від 17 березня 2011 року № 67, виданого Кіровоградською обласною лікарнею, ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Івано-Благодатне Кропивницького району Кіровоградської області помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до копії листа від 09 грудня 2021 року № 3280, наданого Комунальним некомерційним підприємством «Кіровоградський обласний фтизіопульмонологічний медичний центр Кіровоградської обласної ради», ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно знаходився на стаціонарному лікуванні у Комунальному закладі «Обласна туберкульозна лікарня» в період з 25 січня 2011 року до 14 березня 2011 року. Помер в умовах стаціонару ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно із відповіддю нотаріуса Другої знам`янської державної нотаріальної контори Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м. Дніпро) від 30 серпня 2022 року ОСОБА_1 вважається такою, що не прийняла спадщину, оскільки в шестимісячний строк із часу відкриття спадщини до нотаріальної контори заяву не подала, інші спадкоємці згоди на подання нею заяви про прийняття спадщини не давали, разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не проживала. Нотаріусом запропоновано звернутися до суду для вирішення питання щодо визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_3 .

Згідно із листом від 02 лютого 2022 року № 575-05.3-14 ВДРАЦС у Кіровоградській області відомості про родинні зв`язки Реєстр не формує.

За результатами перевірки за наявним актовим записом та за відомостями Реєстру виявлені актові записи, а саме:

- про державну реєстрацію народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складений 11 червня 1957 року Горлівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Горлівському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), батьком якого вказаний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , матір`ю - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6;

- про державну реєстрацію народження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , складений 20 вересня 1962 року Слов`янським ВДРАЦС у Краматорському районі Донецької області, батьком якого вказаний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3, матір`ю - ОСОБА_6 , якій виповнилося 25 років;

- про державну реєстрацію народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , складений 21 березня 1985 року виконкомом Рубцівської сільської ради Краснолиманського району Донецької області, батьком якої вказаний ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Свідоцтво про смерть ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , видано 28 липня 2022 року (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 ).

15 серпня 2022 року виконавчий комітет Дмитрівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області видав довідку № 926, про те, що ОСОБА_3 на день своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований та проживав один з 1996 року за адресою: село Макариха Знам`янського району Кіровоградської області. Заповіт від імені останнього в Дмитрівській сільській раді Знам`янського району Кіровоградської області не посвідчувався.

Згідно із довідкою завідувача Другої знам`янської державної нотаріальної контори від 12 жовтня 2022 року та інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкова справа не заводилася.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги та врахувавши позиції усіх учасників справи, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, якими керується Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Згідно з частинами першою, другою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина перша статті 1272 ЦК України).

Частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Якщо ж у спадкоємця об`єктивних перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Такі висновки про застосування норм права викладені у постанові Верховного Суду від 23 грудня 2021 року у справі № 645/7452/19 (провадження № 61-18885св20), на яку заявниця посилається у касаційній скарзі, а також у постанові Верховного Суду від 15 травня 2024 року у справі № 953/18814/20 (провадження № 61-13599св23) та інших подібних.

Практика суду касаційної інстанції у цій категорії справ є сталою та незмінною.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

За конкретних фактичних обставин кожної справи пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства, як-от розумність, добросовісність та справедливість.

Головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини. Неподання заяви умисно чи з необережності (недбалості) не може бути підставою для визначення спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, першорядно, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Суди мають враховувати, що безпідставне надання додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елемента правовладдя (верховенства права) та є незаконним втручанням у права спадкоємців, які прийняли спадщину, а у разі відсутності таких спадкоємців - в інтереси територіальної громади, яка має право на визнання спадщини відумерлою. Такі висновки викладені у пунктах 52-58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23 (провадження № 14-50цс24), що також у сукупності підлягає врахуванню для правильного вирішення спору.

Під час вибору і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У справі, яка переглядається, суди встановили, що офіційне підтвердження смерті ОСОБА_3 тривалий час (більше 11 років) було відсутнє, а свідоцтво про смерть спадкодавця серії НОМЕР_1 видано лише 28 липня 2022 року.

Відповідно до вимог пункту 1.3 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованому у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, факт смерті фізичної особи і час відкриття спадщини нотаріус перевіряє шляхом витребовування від спадкоємця свідоцтва про смерть, виданого органом державної реєстрації актів цивільного стану або за безпосереднім доступом до реєстру актів цивільного стану.

Тобто наявність у осіб, які звернулися із заявою про прийняття спадщини, свідоцтва про смерть спадкодавця є обов`язковим.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, мотивував рішення двома взаємовиключними обставинами, а саме: 1) позивачкою не надано допустимих та належних доказів на підтвердження родинних зв`язків між нею та ОСОБА_3 ; 2) позивачкою не доведено, що у неї існували перешкоди для подання заяви про прийняття спадщини, які створили їй об`єктивні, непереборні, істотні труднощі для своєчасного прийняття спадщини.

Переглядаючи справу, апеляційний суд не надав належної оцінки рішенню суду першої інстанції щодо підстав відмови у задоволенні позову, не оцінив обставини, на які позивачка посилалася як на підставу позовних вимог у цій справі, зокрема, що свідоцтво про смерть ОСОБА_3 вперше видано 28 липня 2022 року і позивачка звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини одразу після отримання усіх необхідних для прийняття спадщини документів.

Суд апеляційної інстанції, залишаючи без змін рішення місцевого суду, фактично поклав в основу свого рішення висновок лише про недоведеність позивачкою поважності причин пропуску нею строку для прийняття спадщини.

При цьому апеляційний суд не виправив недолік рішення суду першої інстанції щодо обґрунтування відмови у задоволенні позовних вимог з двох взаємовиключних підстав, не перевірив висновки місцевого суду про не підтвердження родинного зв`язку між позивачкою та ОСОБА_3 . Щодо встановлення фактичних обставин справи в цій частині апеляційний суд обмежився висновком про те, що питання доведеності родинних відносин між позивачкою та спадкодавцем ОСОБА_3 не є спірним, тому не потребує вирішення у межах цього судового провадження.

Із таким висновком суду апеляційної інстанції колегія суддів Верховного Суду не погоджується.

За статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У цій справі існування заповіту від імені ОСОБА_3 не встановлено.

Ураховуючи підстави позову, позивачка вважає себе спадкоємцем за законом як племінниця спадкодавця (дочка рідного брата).

Відповідно до частини першої статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. За вимогами частини другої статті 1258 ЦК України кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Стаття 1261 ЦК України визначає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (стаття 1262 ЦК України). Положеннями частини третьої статті 1266 ЦК України передбачено, що племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Отже, для правильного вирішення спору у цій справі необхідним є встановлення того факту, чи належить позивачка до спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_3 .

При цьому у правовідносинах, які є спірними у цій справі, визначення кола спадкоємців, які згідно з вимогами закону закликаються до прийняття спадщини, має передувати вирішенню питання існування у таких спадкоємців поважних причин пропуску ними строку для прийняття спадщини.

З огляду на зазначене суд апеляційної інстанції не дотримався вимог закону щодо повного та всебічного дослідження обставини справи, належної оцінки доводам позивачки та перевірки поданих нею доказів за критеріями належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку не надав.

Встановлення фактичних обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Верховний Суд не може встановлювати фактичні обставини, які не були встановлені судами попередніх інстанцій та вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

За таких обставин касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, постанова апеляційного суду підлягає скасуванню, а справа направленню на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно з вимогами пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу.

Під час нового розгляду справи суду апеляційної інстанції необхідно:

встановити фактичні обставини справи;

дослідити зібрані у справі докази;

з`ясувати обставини, які є визначальним для встановлення характеру спірних правовідносин, з метою правильного вирішення спору;

встановити чи належить позивачка до спадкоємців ОСОБА_3 і якщо так - чи поважними є указані позивачкою причини пропуску строку для прийняття спадщини з урахуванням того, що свідоцтво про смерть ОСОБА_3 вперше видано 28 липня 2022 року;

вирішити спір із дотриманням розумних строків, прав і обов`язків учасників справи.

Враховуючи наведене, касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова Кропивницького апеляційного суду від 21 червня 2023 року - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Щодо судових витрат

З огляду на результат касаційного розгляду, витрати понесені у зв`язку з переглядом справи судом касаційної інстанції мають бути розподілені судом, який ухвалить остаточне рішення по суті спору.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 411, 415, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Кропивницького апеляційного суду від 21 червня 2023 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. В. Сердюк

Судді А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко

Є. В. Петров

В. В. Пророк