Справа № 188/496/25
Провадження № 2/188/1351/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2025 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді Місюри К.В.

при секретарі Лисяк А.Є.

розглянувши цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Миколаївської сільської об`єднаної територіальної громади Синельниківського району Дніпропетровської області про визнання права власності на спадкове майно ,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звертається до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно у зв`язку з наступним.

05.11.2024 року він звернувся до приватного нотаріуса Павлоградського районного нотаріального округу дніпропетровської області з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом, на що отримав письмову відмову у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2 , після смерті якого залишилася спадщина у вигляді житлового будинку по АДРЕСА_1 . За життя батька він доглядав його і забезпечував усім необхідним та здійснив поховання. Після смерті батька він фактично прийняв спадщину та на сьогодні добросовісно користується ним сплачує витрати на утримання домоволодіння.

Сторони в судове засідання не з"явилися. В своїх заявах просять суд справу розглянути без їхньої участі. Позивач позов підтримує . Відповідач позов визнає в повному обсязі за умови залишення судового збору за позивачем.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав .

Судом встановлено , що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , який доводився позивачу ОСОБА_1 батьком , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , після смерті якого залишилася спадщина у вигляді житлового будинку по АДРЕСА_1 . Згідно довідки № 3057 від 22.12.2020 року КП Павлоградського міжміського бюро технічної інвентаризації право власності на житловий будинок по АДРЕСА_2 було визнано за ОСОБА_2 на підставі рішення виконкому Дмитрівської сільської ради № 263 від 04.06.1988 р. , але власник не звернувся для оформлення свідоцтва про право власності.

05.11.2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Павлоградського районного нотаріального округу Дніпропетровської області з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом, на що отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок.

Оскільки померлий ОСОБА_2 за життя не складав заповіту на своє майно , а позивач є єдиним спадкоємцем за законом на майно померлого, він змушений був звернутися до суду для вирішення даного питання.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Згідно з п.1.12 глави 10 Порядку вчинення нотаріусами України затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 (в редакції, яка діяла на час смерті спадкодавця) місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Статтею 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частини першої статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно з частиною першою статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Способами захисту суб`єктивних прав є закріплені законом матеріально правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника ( пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16).

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує прав, свобод та інтересів сторін та інших осіб.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач надав достатню кількість доказів на підтвердження своїх вимог та належним чином обґрунтував свій позов.

Також суд дійшов висновку про можливість звільнення відповідача від сплати судових витрат.

На підставі викладеного , керуючись ст.ст. ст 4,12, 23,76-82, 136, 247, 265 ЦПК України, ст.ст.328,392 , 1268 ЦК України , суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Миколаївської сільської об`єднаної територіальної громади Синельниківського району Дніпропетровської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити .

Визнати за ОСОБА_1 , як за спадкоємцем за законом, право власності на домоволодіння , яке розташоване в АДРЕСА_1 , що залишилось після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У порядку ст. 136 ЦПК України звільнити відповідача від сплати судових витрат.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя К. В. Місюра