Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(Заочне)

16 травня 2025 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді Крегул М.М.,

за участю секретаря судового засідання Мішко М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Ужгороді у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, цивільну справу за позовною заявою адвоката Мерцалова Михайла Юрійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Мерцалов М.Ю. звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позовної заяви представник позивача адвокат Мерцалов М.Ю. зазначає, що 21 липня 2000 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 укладено шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 289 Відділом Реєстрації актів громадянського стану Бердичівського міськвиконкому Житомирської області.

Позивач зазначає, що сімейні стосунки позивача з відповідачем фактично розірвані. Мають зовсім різні погляди на життя, за характером не сходяться, з приводу чого відбуваються сварки, що суперечить подальшому сумісному проживанню. Крім того, на даний момент в сім`ї ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено.

Надання часу на примирення є недоцільним, так як всі можливості зберегти сім`ю вичерпані. Окрім того, від шлюбу сторони дітей не мають. Відповідач згоди на розірвання шлюбу не надав. Позивач вказує, що спір про поділ майна відсутній.

На підставі викладеного, представник позивача просить суд розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 листопада 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, разом з тим , на адресу суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_3 згідно якої просить розгляд справи провести у їх відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явилася , повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Суд констатує, що окрім направлення судових повісток на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача, інформація щодо розгляду справи та оголошення про виклик до суду було розміщено на офіційному веб-сайті Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області.

Слід зазначити, що жодних клопотань, заяв та відзиву від відповідача ОСОБА_2 по справі до суду не надходило.

У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи з підстав першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Оскільки, відповідач ОСОБА_2 належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, повторно не з`явилася в судове засідання без поважних причин та не подала відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, на підставі наведеного суд керуючись ч.4 ст.223, 280-281 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 21 липня 2000 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 укладено шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 289 Відділом Реєстрації актів громадянського стану Бердичівського міськвиконкому Житомирської області.

Від шлюбу у подружжя дітей не має.

Майнових вимог позивач не заявляв до суду.

Подружнє життя між сторонами не склалося. Згідно позовної заяви сімейні відносини між подружжям припинені, тобто даний шлюб існує тільки формально, на даний момент в сім`ї ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено.

Відповідно до ч.1 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 Сімейного Кодексу.

Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені уст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Виходячи із змісту ч.3 та ч.4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Оскільки, позивач ОСОБА_1 наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

На даний час, сторони по справі не підтримують шлюбне життя, проживають окремо, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає.

Враховуючи вищенаведені обставини справи, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , слід розірвати.

Суд бере до уваги, що відповідачем ОСОБА_2 до суду не подано відзив або заперечень на позов, а тому, вважає за можливе задовольнити позов про розірвання шлюбу.

Відповідно до ч.4 ст. 223, 280-282 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів і постановляє заочне рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В даному випадку позовні вимоги позивача задоволено повністю, а тому із відповідача на його користь слід стягнути сплачений нею судовий збір у сумі 986,40 грн.

На підставі викладеного, ст.ст. 24, 56, 105, 110, 112, Сімейного кодексу України та, керуючись ст.ст. ст.ст. 3, 4, 5, 8, 9, 10, 12, 13, 17, 43, 49, 200, 223, 258, 265, 280-281, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву адвоката Мерцалова Михайла Юрійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб укладений між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований 21 липня 2000 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Бердичівського міськвиконкому Житомирської області, про що складений актовий запис № 289 від 21 липня 2000 року - розірвати.

Стягнути із відповідача ОСОБА_2 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 на користь позивача ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_2 ) адреса проживання: АДРЕСА_2 ) сплаченого позивачем суму судового збору 986,40 грн.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили у відповідності до ч. 2ст. 115 СК Українинадіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом згідно з ч. 3ст. 115 СК Україниє рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області М.М. Крегул