Справа № 127/5835/16-ц
Провадження № 22-ц/801/1163/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гуменюк К. П.
Доповідач:Матківська М. В.
УХВАЛА

14 травня 2025 рокуСправа № 127/5835/16-цм. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Матківської М. В.,

суддів: Рибчинського В. П., Сопруна В. В.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03 жовтня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Вінницька міська рада, про поділ (виділ) частки майна та встановлення порядку користування земельною ділянкою,

встановив:

До Вінницького апеляційного суду 01 липня 2024 року надійшла апеляційна скарга особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03 жовтня 2018 року у цивільній справі № 127/5835/16-ц (том 3 а. с. 116-122).

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 09 липня 2024 року поновлено особі, яка не брала участі в справі, ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03 жовтня 2018 року та зупинено дію оскаржуваного судового рішення.

Відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі в справі, ОСОБА_1 , на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03 жовтня 2018 року (том 3 а. с. 135-136).

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 10 вересня 2024 року залучено до участі у справі ОСОБА_1 як правонаступника позивача ОСОБА_2 , та залучено ОСОБА_5 як правонаступника відповідача ОСОБА_3 (том 3 а. с. 180).

Під час розгляду справи 24 вересня 2024 року позивач у справі ОСОБА_1 подала заяву, у якій вказала, що вона, як позивач у справі, заявляє про відмову від позову до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Вінницька міська рада, про поділ (виділ) частки майна та встановлення порядку користування земельною ділянкою, у якій просила прийняти її відмову від позову, визнати нечинним рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03 жовтня 2018 року, а провадження у справі закрити (том 4 а. с. 143).

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 24 вересня 2024 року прийнято відмову ОСОБА_1 , як правонаступника позивача ОСОБА_2 від позову у справі № 127/5835/16-ц до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Вінницька міська рада, про поділ (виділ) частки майна та встановлення порядку користування земельною ділянкою.

Визнано нечинним рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03 жовтня 2018 року.

Закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Вінницька міська рада, про поділ (виділ) частки майна та встановлення порядку користування земельною ділянкою.

Повернуто ОСОБА_1 50 % сплаченого судового збору при поданні апеляційної скарги у розмірі 909,00 грн. (том 4 а. с. 147-149).

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 березня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_5 задоволено. Ухвали Вінницького апеляційного суду від 09 липня 2024 року та від 24 вересня 2024 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції зі стадії вирішення питання про відкриття апеляційного провадження (том 4 а. с. 246-252).

Одержавши матеріали цивільної справи № 127/5835/16-ц, ухвалою Вінницького апеляційного суду від 18 квітня 2025 року апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03 жовтня 2018 року залишено без руху з тих підстав, що вказані в апеляційній скарзі підстави поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду, визнаються неповажними, у зв`язку з чим таке клопотання, зазначене в апеляційній скарзі до задоволення не підлягає.

Роз`яснено скаржнику, що протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали суду, вона має право звернутись до апеляційного суду із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду, у якій зазначити інші підстави для поновлення такого строку та додати до заяви відповідні докази, що підтверджують поважність причин пропуску строку.

01 травня 2025 року ОСОБА_1 подала заяву, у якій вказала, що копію ухвали суду від 18 квітня 2025 року про залишення апеляційної скарги без руху, отримала поштовим відправленням 30 квітня 2025 року.

У заяві просить поновити їй строк на апеляційне оскарження рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03 жовтня 2018 року.

Заява про поновлення строку містить аналогічні доводи, що і клопотання, заявлене у апеляційній скарзі та мотивована тим, що про існування оскаржуваного судового рішення від 03 жовтня 2018 року ОСОБА_1 стало відомо 28 травня 2024 року після того, як її було викликано до Вінницького міського суду Вінницької області у цивільній справі № 127/13215/23 за позовом ОСОБА_5 до неї, ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , з участю третьої особи Служби у справах дітей Вінницької міської ради, про усунення перешкод в користуванні власністю та виселення. У той самий день нею була подана заява до Вінницького міського суду Вінницької області про видачу копії оскаржуваного рішення від 03 жовтня 2018 року, яку вона отримала 07 червня 2024 року, про що свідчить відповідна відмітка в матеріалах справи. Зазначила, що вважає себе особою, яка не брала участі у справі, про права, свободи, інтереси та обов`язки якої суд вирішив питання у рішенні, а тому строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Частиною другою статті 354 ЦПК України передбачено, що якщо учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Із матеріалів справи та інформації із Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що оскаржуване рішення суд першої інстанції ухвалив 03 жовтня 2018 року.

Із матеріалів справи слідує, що рішення суду першої інстанції було ухвалено за участі представника позивача ОСОБА_2 адвоката Лапіної Т. В. (том 2 а. с. 59-68). Адвокат Лапіна Т. В. 09 січня 2019 року подала до суду першої інстанції заяву про видачу виконавчого листа та отримала такий лист 11 січня 2019 року, про що міститься її розписка на цій заяві (том 2 а. с. 89).

Крім того, ОСОБА_2 був належним чином повідомлений про розгляд справи 25 квітня 2019 року судом апеляційної інстанції, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (том 2 а. с. 197).

ОСОБА_1 є спадкоємцем позивача ОСОБА_2 за заповітом та 03 лютого 2024 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом (том 3 а. с. 27).

Відповідно до статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Процесуальне правонаступництво це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

Підставою процесуального правонаступництва є наступництво в матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони, зокрема, внаслідок смерті, зі спірних чи встановлених судом правовідносин майнового характеру. При процесуальному правонаступництві всі процесуальні дії, виконані попередником, є обов`язковими для правонаступника.

Отже, процесуальне правонаступництво, передбачене статтею 55 ЦПК України, є переходом процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.

ОСОБА_1 як правонаступник позивача ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , набула усі права та обов`язки, які належали останньому, в тому числі право на апеляційне оскарження судового рішення, але в межах строку, встановленого ЦПК України, для неї обов`язкові всі дії, які вчинені її правопопередником ОСОБА_2 до вступу у процес.

Отже, з викладеного вбачається, що для вирішення питання про поновлення строку ОСОБА_1 не має жодного значення коли вона дізналась про рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03 жовтня 2018 року, чи коли вона отримала його копію, оскільки рішення суду набрало законної сили ще за життя позивача ОСОБА_2 , в апеляційному порядку ним не оскаржувалося, та позивачем вчинялися дії спрямовані на виконання рішення суду, так як через представника ним було одержано виконавчий лист 11 січня 2019 року.

Також, у вересні 2020 року ОСОБА_2 звертався в суд з скаргою на дії старшого державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Хмельницький) Дячука В. В. щодо виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03 жовтня 2018 року, що також свідчить про те, що рішення суду першої інстанції позивач вважав законним та обґрунтованим, а також свідомо бажав його виконання.

Посилання ОСОБА_1 на те, що вона є особою, яка не брала участі у справі, про права, свободи, інтереси та обов`язки якої суд вирішив питання у рішенні, а тому строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, не заслуговує на увагу у контексті цієї справи, та спростовується викладеним вище.

Особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, не можна вважати особу, яка власне ініціювала розгляд справи або судового провадження (позивача, заявника, третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору), яка скористалася своїм правом доступу до правосуддя, подала позовну заяву (заяву, скаргу), на підставі якої відкрито провадження.

Подібні за змістом висновки викладені у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 04 листопада 2024 року у справі № 405/4689/19.

За обставин цієї справи до ОСОБА_1 у порядку спадкування перейшли не лише права ОСОБА_2 , але й його обов`язки, зокрема у вигляді наслідків рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03 жовтня 2018 року, яке останнім не було оскаржене у встановлений законом строк.

Таким чином, ОСОБА_1 не є особою, яка не була повідомлена про розгляд справи або не була залучена до її розгляду, оскільки вона є процесуальним правонаступником позивача. Вона могла бути залучена до участі у справі лише після вибуття первісного позивача.

З огляду на те, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , апеляційна скарга, подана ОСОБА_1 01 липня 2024 року, є апеляційною скаргою правонаступника позивача учасника справи, а не особи, яка не брала участі у справі.

Слід також враховувати, що рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03 жовтня 2018 року вже було переглянуте в апеляційному та касаційному порядку за скаргами сина ОСОБА_1 ОСОБА_4 .

У зв`язку з викладеним поновлення строку на апеляційне оскарження зазначеного рішення для ОСОБА_1 , яка є правонаступником позивача, що не оскаржив рішення суду у встановлений законом строк, суперечить принципу юридичної визначеності.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд.

Принцип юридичної визначеності є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права. В його основі лежить відоме з римського права положення res judicata (лат. «вирішена справа»), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися. Іншими словами, цей принцип гарантує остаточність рішень.

У рішенні від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України», заява № 24465/04, Європейський суд з прав людини наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції слід тлумачити у контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (рішення Європейського суду з прав людини від 28 листопада 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії».

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення, згідно з яким жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі; повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи (рішення Європейського суду з прав людини від 03 грудня 2003 року у справі «Рябих проти росії»).

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, № 19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Забезпечення дотримання принципу правової визначеності потребує чіткого виконання сторонами та іншими учасниками справи вимог щодо строків звернення до суду, а також строків на оскарження судових рішень, а від судів вимагається дотримуватися певних правил у процесі прийняття рішення про поновлення строку та оцінювати поважність причин пропуску строку, виходячи із критеріїв розумності, об`єктивності та непереборності обставин, що спричинили пропуск, значимості справи для сторін, наявності фундаментальної судової помилки.

Подібні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі № 160/6211/21.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 357 ЦПК України якщо заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Виходячи із наведеного, колегія суддів вважає, що застосування процесуальних обмежень при апеляційному оскарженні рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03 жовтня 2018 року відповідає принципу юридичної визначеності і не може вважатись відмовою у доступі до правосуддя.

Суд зобов`язаний прийняти і розглянути апеляційну скаргу на судове рішення лише за умови дотримання скаржником вимог чинного цивільного процесуального законодавства щодо строків на апеляційне оскарження та за умови відповідності апеляційної скарги формі та змісту, як того вимагає ЦПК України.

За таких обставин у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 слід відмовити, оскільки наведені нею підстави для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду є неповажними.

На підставі викладеного та керуючись ст. 357, ст. 358 ЦПК України,

ухвалив:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03 жовтня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Вінницька міська рада, про поділ (виділ) частки майна та встановлення порядку користування земельною ділянкою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідачМ. В. Матківська
СуддіВ. П. Рибчинський
В. В. Сопрун