Справа №487/7588/24
Провадження №2/487/429/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2025 Заводський районний суд міста Миколаєва у складі: головуючого судді Афоніної С.М., за участю секретаря судового засідання Беспалько А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, -

за участю:

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 23050 грн.

Свої вимоги мотивував тим, що 22.06.2024 в період з 12.30 до 16:00 год. було пошкоджено належній йому на праві власності автомобіль Suzuki державний номерний знак НОМЕР_1 , в результаті падіння на автомобіль з вікна квартири АДРЕСА_1 москітної сітки, в наслідок чого було пошкоджено лобове скло та вартість робіт по заміні скла становить 23050 грн., відповідно до наряду - замовлення ЛЕГ №001045 від 28.06.2024. Відповідач в добровільному порядку шкоду відшкодувати відмовляється. Посилаючись на вимоги ст. 1166 ЦК України просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 23050 грн.

Ухвалою від 06.09.2024 відкрите провадження у справі.

В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, просив про їх задоволення. Зазначивши, що 22.06.2024 він залишив свій автомобіль Suzuki державний номерний знак НОМЕР_1 біля під`їзду будинку АДРЕСА_2 , коли через деякий час повернувся побачив, що на капоті автомобіля лежить москітна сітка та розбите лобове скло, після чого він візуально вирахував, що на 6 або 7 поверсі на вікні відсутня сітка, з`ясував у голови ОСББ, що в цей квартирі проживає відповідач. Відповідачки вдома не було, він викликав полюцію та через деякий час додому повернулась відповідачка, яка спочатку погодилась відшкодувати шкоду, але потім відмовилась, посилаючись те, що сітку відірвало вітром. Вважає, оскільки сітка була встановлена саме в квартирі відповідача вона повинна відшкодувати йому шкоду.

В судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнала, просила в їх задоволенні відмовити. Зазначивши, що позивачем не доведено жодними доказами пошкодження автомобіля саме від падіння сітки з її вікна, на підтвердження чого відсутній експертний висновок, відсутні належні докази розміру збитків, спричинених позивачу, а наряд-замовлення не підтверджує майнових збитків, при цьому, відсутній доказ, що оплату по встановленню лобового скла здійснив саме позивач, оскільки наданий позивачем чек про оплату не дає можливості ідентифікувати платника. Крім того, позивач в порушення вимог ПДР України, залишає свій автомобіль під під`їздом, тобто менше ніж за 10 м, чим закриває вхід до під`їзду. Надані позивачем фото в якості доказів вважає фотошопом та з них не можливе ідентифікувати який саме автомобіль на них зображено, через відсутність державного номерного знаку. Тому в порушення вимог ст.. 1166 ЦК України, позивач не довів неправомірність поведінки відповідача, наявність шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, яка була завдана, наявність вини у завданні шкоди відповідачем.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивачу на праві власності, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, належить автомобіль Suzuki державний номерний знак НОМЕР_1 .

22.06.2024 позивач звернувся до Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області із заявою щодо вжиття заходів до ОСОБА_2 ,у зв`язку з пошкодженням автомобіля Suzuki державний номерний знак НОМЕР_1 , москітною сіткою, яка впала з квартири відповідача.

Повідомленням №19172/50-2024 від 01.07.2024 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, позивачу роз`яснено, що відносини щодо відшкодування завданої шкоди, мають цивільно-правовий характер, у зв`язку з чим рекомендовано звернутися до суду, було встановлено про відсутність складу кримінального правопорушення та подальша перевірка припинена (ЄО №9791 від 22.06.2024).

Позивач просить стягнути матеріальну шкоду у розмірі 23050 грн. з відповідача.

На підтвердження заявлених вимог позивачем до матеріалів справи надано: наряд - замовлення ЛЕГ №001045 від 28.06.2024 ТОВ «Легіон Авто», згідно якого вартість скла вітрового становить з ПДВ - 20500 грн. та зміна скла вітрового (робота) становить 2550 грн., а всього у розмірі 23050 грн., фіскальний чек на оплату ТОВ «Легіон Авто» від 28.06.2024 на суму 23050 грн. та три фотознімка частини автомобіля на капоті якого наявна москітна сітка.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України).

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК України необхідно довести такі факти:

а) неправомірність поведінки особи, неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії;

б) наявність шкоди, під шкодою слід розуміти, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки ст. 22 ЦК України);

в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди;

г) вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Частина 2 цієї статті встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, що означає, що особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини (у зв`язку із наявністю вини іншої особи або у зв`язку із дією об`єктивних обставин).

Відповідно до частини 2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Правові висновки щодо застосування норм права, що висловлені Верховним Судом України в постанові від 03 грудня 2014 року N 6-183цс14 зводяться до такого: законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

Саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач має довести факт завдання шкоди (збитків) відповідачем та обґрунтувати її розмір. Такий висновок Верховний Суд виклав у постанові від 25 лютого 2019 року у справі № 466/4051/15-ц.

Таким чином, саме позивач має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди у загальному порядку, передбаченому ЦПК України, зокрема ст.81 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Тобто, позивач повинен надати докази як на підтвердження протиправних дій чи бездіяльності відповідача, так і докази спричинення їй матеріальної шкоди, а також наявності причинного зв`язку між діями, бездіяльністю заподіювача та спричиненою шкодою.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і елекронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України).

Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд погоджується з аргументами відповідача, що дії відповідача не були неправомірними, що між її діями та завданою шкодою позивачу відсутній безпосередній причинний зв`язок та відсутня вина відповідача.

Так, сам позивач в судовому засіданні підтвердив, що москітна сітка, яка, на його думку, впала на автомобіль внаслідок дій відповідача та пошкодила скло автомобіля, він побачив вже на капоті автомобіля, лише візуально вирахував, що москітна сітка впала саме з вікна відповідача, проте жодних належних та допустимих доказів, у тому числі показів свідків, які б бачили падіння москітної сітки на автомобіль позивача суду не надано.

Крім того, суду не надано жодного доказу на підтвердження того, що шкода спричинена автомобілю позивача, у вигляді пошкодження скла вітрового, сталося саме від падіння на автомобіль, москітної сітки.

Суд не приймає як доказ фотознімки автомобіля, який не можливо ідентифікувати через відсутність державного номерного знаку, на капоті якого знаходиться москітна, що надав позивач, оскільки вони не доводять факту пошкодження автомобіля та не спростовують його.

Отже, у судовому засіданні позивач не довів належними доказами, що шкоду у виді пошкодження автомобіля на суму 23050 грн. йому завдано саме неправомірними діями відповідача.

Крім того, слід зауважити, що позивач самостійно підвищив ризик настання негативних для нього наслідків, оскільки всупереч вимогам Правил дорожнього руху, Правил паркування транспортних засобів залишив автомобіль поза спеціально відведеного для цього місця, у житловій зоні, що заборонено Правилами дорожнього руху (пп. «б» п. 26.2).

Підсумовуючи вищенаведене, на підставі оцінки сукупності наявних в матеріалах справи доказів судом встановлено, що позивачем належними засобами доказування не було доведено настання пошкодження транспортного засобу саме в результаті падіння москітної сітки в результаті винних дій відповідача, а також не доведено причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача - відповідача у цій справі.

З урахуванням викладеного, у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди слід відмовити.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, відповідно до ст.. 141 ЦПК України, судові витрати по сплаті судового збору віднести за рахунок позивача.

Керуючись статтями 10,12,13,76, 77, 81,141,263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди відмовити.

Рішення набирає законної сили через 30 днів після його проголошення та може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду в строк і порядок, встановлений ст.ст. 354, 355 ЦПК України.

Суддя: С.М. Афоніна