Справа № 703/1564/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2025 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Биченка І.Я.

за участю

секретаря судового засідання Харченко М.О.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Смілі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини та стягнення аліментів на повнолітню дитину,

установив:

ОСОБА_2 звернулась до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини та стягнення аліментів на повнолітню дитину.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона з 27 січня 2007 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі. Рішенням суду від 17 червня 2024 року шлюб розірвано.

У шлюбі в них народилось двоє дітей дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом з нею.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з ОСОБА_1 на її користь було стягнуто аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 червня 2024 року і до досягнення дітьми повноліття.

Наразі старша дочка ОСОБА_3 досягла повноліття, але продовжує здобувати освіту на денній формі навчання, відповідно, вона не має змоги працювати та самостійно себе утримувати.

Позивач стверджує, що вона не може самостійно забезпечити належний рівень життя дітей. Водночас, батько дітей є особою працездатного віку, інших утриманців не має, має постійний заробіток та має можливість сплачувати аліменти на утримання дітей.

Просила врахувати, що молодша дочка ОСОБА_4 є дитиною з інвалідністю, вона себе не обслуговує, не говорить та має ряд порушень функцій організму. Через стан дочки вона не має можливості працевлаштуватись і її постійним доходом є пенсія дочки ОСОБА_4 та допомога по догляду за дитиною, які в сукупності складають близько 8000 грн. На ці кошти та аліменти, що отримує від ОСОБА_1 , вона утримує обох дочок, сплачує комунальні послуги, намагається забезпечити належний рівень харчування дітей, їх розвитку, навчання, лікування, реабілітації.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_5 просила стягувати з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі 1/6 частини усіх видів доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму, починаючи з дня набуття нею повноліття і до закінчення нею навчання або досягнення віку 23 роки. Крім того, позивач просила змінити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на утримання дочки ОСОБА_4 та стягувати 1/4 частину усіх видів його доходу (заробітку), починаючи з дня настання повноліття старшої доньки і до повноліття дочки ОСОБА_4 .

07 квітня 2025 року до суду надійшов відзив ОСОБА_1 , у якому відповідач зазначив, що 21 березня 2025 року його дочці ОСОБА_3 виповнилось 18 років і вона має навчатись у Смілянському технологічному фаховому коледжі НУХТ до 30 червня 2026 року. Він погоджується продовжувати виплачувати аліменти на користь повнолітньої дочки до закінчення нею навчання. Він також погоджується сплачувати аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 . Однак вважає, що розмір аліментів, який з нього повинен стягуватись на обох дітей, повинен становити 1/3 частину його заробітку. А тому просив у позові ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини та стягнення аліментів на дитину, що досягла повноліття, відмовити повністю; стягувати з нього аліменти на утримання дочок ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (до закінчення навчання у Смілянському технологічному фаховому коледжі НУХТ) в розмірі 1/3 частини заробітку; у зв`язку з настанням повноліття дочки ОСОБА_3 та навчанням її у коледжі, перераховувати їй аліменти на особисту банківську карту, а не на користь позивача.

Ухвалою від 31 березня 2025 року суд відкрив провадження у справі та постановив розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження з викликом сторін.

У судове засідання, призначене на 13 травня 2025 року, з`явився відповідач ОСОБА_1 .

Позивач подала до суду заяву, у якій просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав свою позицію, що викладена у відзиві на позовну заяву.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача, доходить наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_1 з 27 січня 2007 року по 22 жовтня 2024 року перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується заочним рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 20 вересня 2024 року, ухваленому по справі № 703/3092/24.

Сторони є батьками ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_1 та НОМЕР_2 .

Згідно з посвідченням серії НОМЕР_3 від 11 жовтня 2023 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є дитиною-інвалідом підгр. «А».

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 03 вересня 2024 року по справі № 703/3093/24 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти аліменти на утримання дочок ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 червня 2024 року і до досягнення дітьми повноліття.

Як вбачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 07.04.2025, державним виконавцем відділу ДВС у місті смілі Панасенком О. стягувались з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 у розмірі 1/3 частини його доходу до 21 березня 2025 року включно. З 22 березня 2025 року державний виконавець продовжив стягувати аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 у розмірі 1/6 частини доходу відповідача на підставі ч.3 ст.183 СК України.

З довідки ВСП «Смілянський технологічний фаховий коледж НУХТ» від 20 березня 2025 року вбачається, що ОСОБА_7 навчається на 3 курсі денної форми навчання у цьому навчальному закладі за спеціальністю 151 «Автоматизація та комп`ютерно-інтегровані технології», група АКТ23, за рахунок коштів державного бюджету та закінчить повний курс навчання 30 червня 2026 року.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Предметом позову ОСОБА_2 є стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки та зміна розміру аліментів, що стягуються на утримання неповнолітньої дочки.

У відзиві на позов ОСОБА_1 , заперечуючи проти позову, просив стягувати з нього аліменти на утримання дітей, визначивши при цьому єдину частку з доходу платника, а саме у розмірі 1/3 частини всіх доходів відповідача. При цьому, кінцевим строком стягнення аліментів для старшої дочки відповідач визначив закінчення нею навчання у Смілянському технологічному фаховому коледжі, а для молодшої відповідач не визначив.

Положеннями СК України визначено порядок стягнення аліментів у частці від доходу платника, зокрема згідно з ч. 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Разом із тим, підстави позову про стягнення аліментів на повнолітню дочку та зміна розміру аліментів на неповнолітню дочку у даному випадку різняться між собою.

Так, молодша дочка сторін ОСОБА_4 є неповнолітньою та до досягнення нею 18-річного віку є дитиною. Відтак, порядок стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у частці від доходу платника врегульовано положеннями ст.183 СК України.

Крім того, наразі питання щодо стягнення аліментів на утримання молодшої дочки вирішене рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 03 вересня 2024 року, ухваленому по справі № 703/3093/24, і позивач ставить питання лише про зміну розміру аліментів на її утримання, що регулюється положеннями ст. 192 СК України.

Натомість старша дочка сторін ОСОБА_3 досягла повноліття, а тому підстави та порядок стягнення аліментів на її утримання визначаються іншими положеннями, аніж тими, які врегульовують порядок зміни розміру аліментів, що стягуються на неповнолітню дитину.

Питання утримання повнолітнього сина чи доньки врегулювано главою 16 СК України, а саме положеннями статті 199 СК України, які передбачають, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Враховуючи викладене, нормами СК України не передбачення стягнення аліментів у єдиній частці на утримання неповнолітньої дитини та повнолітнього дитини, яка продовжує навчання.

Щодо позовної вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки.

Статтею 199 CК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

В ході розгляду справи судом встановлено, що на даний час старша дочка сторін ОСОБА_3 досягла повноліття і продовжує навчатись на денній формі, що позбавляє її можливості працевлаштуватися та отримувати певний дохід. А тому, вона є такою, що потребує матеріальної допомоги.

Стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Відповідач не заперечував факт, що дочка у зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги, а також підтвердив свою спроможність сплачувати аліменти, оскільки фактично погодився виплачувати аліменти на її утримання до закінчення нею навчання.

Суд також враховує, що у відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частини його доходу, що на кожну дитину становить по 1/6 частині.

Заперечуючи проти позову відповідач також просив стягувати з нього аліменти безпосередньо на користь дочки ОСОБА_3 , яка досягла повноліття, а не на користь позивача.

Відповідно до ч.3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

А тому звернення до суду матері повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, ґрунтується на вимогах закону. Підстави для стягнення аліментів безпосередньо на рахунок повнолітньої дитини відсутні.

Суд також зазначає, що згідно з позовної заявою ОСОБА_2 просить стягнути аліменти на утримання повнолітньої дитини у частці від доходу відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму, однак без конкретизації з урахуванням їх видів.

Зі змісту частини 1 статті 200 СК України вбачається, що судом, при визначені розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина повинні враховуватися обставини, зазначені у статті 182 цього Кодексу.

Однак, при цьому мінімальний гарантований розмір аліментів на дитину, для визначення розміру аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина не застосовується, оскільки законодавством обмежений мінімальний розмір аліментів тільки для визначення розміру аліментів на дитину, а на повнолітніх дочку, сина мінімальний розмір аліментів законом не передбачений.

Враховуючи наведене, суд уважає за можливе частково задоволити позов ОСОБА_2 в частині стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, що продовжує навчання.

Щодо вимоги позивача про зміну розміру аліментів, то суд зазначає наступне.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно зі статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

У частині першій статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

За обставинами даної справи з відповідача рішенням суду стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , починаючи з 22 березня 2025 року, у розмірі 1/6 частини доходу відповідача.

Пред`явивши вимогу про зміну розміру аліментів шляхом їх збільшення до 1/4 частини позивач посилається на те, що дочка ОСОБА_4 є інвалідом та потребує постійного стороннього догляду, а також відповідного лікування. Крім того, зазначає, що вона через стан дочки на має можливості працевлаштуватись, що ставить її в скрутне матеріальне становище, з урахуванням росту цін.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі №6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів, матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Отже, зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я особи з якої стягуються аліменти, є тими суттєвими обставинами і відіграють значну роль у житті заявника, платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Частиною 1 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів, суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я, здоров`я та матеріального становища дитини.

Відповідно до п. п. 3 п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягненняаліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів,суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів;наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів(частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні.

Таким чином, особа, яка одержує аліменти одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його (її) матеріальне становище, сімейний стан чи стан його (її) здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1., 2 ст. 77 ЦПК України).

Таким чином, поставивши перед судом питання про збільшення розміру аліментів, позивачці належало доводити передусім погіршення її матеріального становища, сімейного стану чи стану її здоров`я або ж покращення матеріального становище, сімейного стану чи стану здоров`я платника аліментів, посилаючись на конкретні обставини і докази, які це підтверджують.

Разом з цим, звертаючись до суду з даним позовом, позивач обмежилася наданням суду копій свідоцтв про народження дітей, довідки про навчання повнолітньої дочки, посвідчення про отримання соціальної допомоги дитини-інваліда, виписки із медичної картки дитини з інвалідністю, датованої 31.05.2024, тобто ще до ухвалення рішення про стягнення аліментів, довідки про проживання дитини разом з матір`ю, розрахунку заборгованості та копій двох рішень суду про розірвання шлюбу і про стягнення з відповідача аліментів.

Будь-яких доказів зміни матеріального стану відповідача з часу встановлення йому аліментних зобов`язань, а також інформації про щомісячні доходи як платника аліментів, так і одержувача аліментів, матеріальних потреб дитини, позивачкою надано не було, хоча це є її процесуальним обов`язком.

Крім того, суд враховує, що позивачем поряд із вимогою про збільшення розміру аліментів, заявлено вимогу про стягнення аліментів на повнолітню дочку, що продовжує навчання. Тобто, після досягнення дочкою повноліття у відповідача не зник обов`язок по утриманню повнолітньої дочки.

Посилання позивача на неможливість працевлаштування, а також необхідність нести витрати на лікування дитини як на підставу для збільшення розміру аліментів суд відхиляє, оскільки ОСОБА_2 не позбавлена можливості звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів на власне утримання у порядку ст. 88 СК України та/або про стягнення додаткових витрат на утримання дитини за необхідності.

Навіть посилаючись на інфляційні процеси, позивач не наводить конкретних розрахунків, доказів конкретного збільшення індексу споживчих цін з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів, що зрештою призвели до погіршення її матеріального становища та необхідності в зв`язку з цим зміни розміру стягуваних аліментів, а обмежилася лише загальними фразами про те, що стягуваних аліментів недостатньо для належного розвитку та утримання дочки.

Ураховуючи наведене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в частині зміни розміру аліментів, оскільки позивачем не було доведено обставин зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я сторін та інших істотних обставин, які можуть вплинути на розмір аліментів, та які відповідно до статті 192 СК України є підставою для зміни розміру аліментів.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки у межах суми платежу за один місяць.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

За змістом ч.1,2 наведеної статті судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Згідно п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Зважаючи на викладене, з відповідача на користь держави належить стягнути 1211 грн. 20 коп. судового збору.

Доказів понесення позивачем будь-яких інших судових витрат матеріали справи не містять.

На підставі наведеного, керуючись ст. 81, 141, 247, 259, 263-265, 430 ЦПК України суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини та стягнення аліментів на повнолітню дитину задоволити частково.

Стягувати із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини всіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з 22 березня 2025 року і до закінчення нею навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23-річного віку.

У решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 1211 грн. 20 коп. судового збору.

В частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць рішення підлягає до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене сторонами безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 15 травня 2025 року.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ;

відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Суддя І.Я. Биченко