Справа № 308/9196/14-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 травня 2025 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів Джуги С.Д., Собослоя Г.Г.

за участю секретаря судового засідання: Савинець В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Бухтоярова Оксана Василівна та за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Тарчанин Роман Семенович, на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 листопада 2022 року, ухвалене головуючою суддею Бенца К.К., у справі за позовом Приватного комерційного підприємства «Ресурс-Захід» до ОСОБА_1 , виконавчого комітету Ужгородської міської ради, Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації м. Ужгород», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог орган опіки і піклування Ужгородської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно, визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, визнання незаконним та скасування запису про державну реєстрацію у Державному реєстрі прав (державну реєстрацію) права власності

встановив:

У липні 2014 року ПКП «Ресурс-Захід» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , виконавчого комітету Ужгородської міської ради, Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації м. Ужгород», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог орган опіки і піклування Ужгородської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно, визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, визнання незаконним та скасування запису про державну реєстрацію у Державному реєстрі прав (державну реєстрацію) права власності.

Позов обґрунтований тим, що приватне комерційне підприємство «Ресурс-Захід» у 2009 році збудувало та ввело в експлуатацію багатоквартирний житловий будинок по АДРЕСА_1 .

Рішенням виконавчого комітету Ужгородської міської ради №48 від 24 лютого 2010 року «Про реєстрацію права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна» за результатами розгляду клопотання ПКП «Ресурс-Захід» вирішено Комунальному підприємству «Бюро технічної інвентаризації м. Ужгорода» вирішено провести реєстрацію права власності та оформити свідоцтво про право власності Приватному комерційному підприємству «Ресурс-Захід» на 68-квартирний житловий будинок (літ. А№) по АДРЕСА_1 .

У зв`язку із введенням в експлуатацію новозбудованого будинку ПКП «Ресурс-Захід» набуло право власності як на 68-квратирний житловий будинок по АДРЕСА_1 в цілому, так і на квартиру АДРЕСА_2 в даному житловому будинку.

Позивач вказує на те, що 17.03.2010 виконавчий комітет Ужгородської міської ради прийняв рішення № 64 «Про внесення доповнення до рішення виконкому», згідно якого Комунальному підприємству «Бюро технічної інвентаризації м. Ужгорода» вирішено провести реєстрацію права власності та оформити свідоцтво про право власності Приватному комерційному підприємству «Ресурс-Захід» в 68 квартирному житловому будинку по АДРЕСА_1 , на такі квартири та вбудовані приміщення: п.1.38 даного рішення: Квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 97,1 м.кв. в тому числі житловою 54,1 м.кв.

У зв`язку з тим, що ПКП «Ресурс-Захід» не зверталось за оформленням та реєстрацією свого права власності на квартиру АДРЕСА_2 , КП «Бюро технічної інвентаризації м. Ужгород», не проводило реєстрацію права власності та не оформлювало свідоцтво на право власності ПКП «Ресурс-Захід» на квартиру АДРЕСА_3 .

Позивач вказує на те, що 31.03.2009 між ПКП «Ресурс-Захід», з однієї сторони та ОСОБА_1 з іншої сторони, був укладений Попередній договір № 55/32, відповідно до пунктів 1.1, 1.2, 5.1 якого сторони договору зобов`язались в майбутньому, а саме 31 липня 2010 року, укласти і належним чином оформити договір купівлі-продажу продавцем ПКП «Ресурс-Захід» покупцю ОСОБА_1 нерухомого майна - квартири АДРЕСА_4 .

Як зазначає позивач, основний договір, тобто договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_5 між продавцем ПКП «Ресурс- Захід» та покупцем ОСОБА_1 не був укладений, а також сторонами попереднього договору у строк до 31 липня 2010 року не направлялись пропозиції про укладення основного договору. За таких обставин зобов`язання ПКП «Ресурс-Захід» і ОСОБА_1 , які випливають із Попереднього договору № 55/32 від 31.03.2010, припинились.

Факт припинення зобов`язань ПКП «Ресурс-Захід» і ОСОБА_1 , встановлених Попереднім договором № 55/32 від 31.03.2010, підтверджено рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 28 жовтня 2011 року.

28.04.2010 виконавчий комітет Ужгородської міської ради на підставі клопотання приватного комерційного підприємства «Ресурс-Захід» прийняв рішення № 105 «Про внесення доповнення до рішення виконкому», пунктом 1.33 якого вирішив: комунальному підприємству «Бюро технічної інвентаризації м. Ужгорода» провести реєстрацію права власності та оформити свідоцтво про право власності в 68-квартирному житловому будинку по АДРЕСА_1 - гр. ОСОБА_1 на квартиру

АДРЕСА_6 травня 2010 року виконавчий комітет Ужгородської міської ради на підставі п. 1.33 рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради № 105 від 28.04.2010 видав свідоцтво про право власності на нерухоме майно, згідно якого ОСОБА_1 належить на праві власності квартира, що знаходиться за адресою АДРЕСА_7 .

Однак, 19 червня 2013 року постановою Вищого адміністративного суду України визнано протиправним та скасовано пункт 1.33 рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 28 квітня 2010 року, № 105.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 03 жовтня 2013 року, яке набуло законної сили, визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно на квартиру АДРЕСА_5 , на ім`я ОСОБА_1 , видане виконавчим комітетом Ужгородської міської ради 14 травня 2010 року; скасувано державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_5 , проведену на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Ужгородської міської ради 14 травня 2010 року.

У зв`язку з тим, що 14.12.2012 втратив чинність наказ Міністерства юстиції України від 07.02.2002 № 7/2 «Про затвердження Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно», згідно якого до компетенції органів місцевого самоврядування належало право видачі свідоцтв про право власності на об`єкти нерухомого майна, ПКП «Ресурс-Захід» не може звернутись до органу місцевого самоврядування із заявою про видачу йому свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_5 .

Підпунктом 10 пункту 37 «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868, встановлено, що документом, що підтверджує виникнення права на нерухоме майно, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Позивач зазначає, що перехід права власності на квартиру АДРЕСА_5 від ПКП «Ресурс-Захід» до ОСОБА_1 не відбувся, оскільки, Попередній договір № 55/32 від 31.03.2010, який на даний час є припиненим, не створював виникнення у ОСОБА_1 права власності на цю квартиру, а лише передбачав обов`язок сторін 31 липня 2010 року укласти та належним чином оформити договір купівлі-продажу даної квартири. Оскільки договір купівлі-продажу квартири (основний договір) між ПКП «Ресурс-Захід» і ОСОБА_1 укладений не був і акт прийому передачі квартири від ПКП «Ресурс-Захід» ОСОБА_1 не оформлювався, право власності на цю квартиру у ОСОБА_1 не виникло.

Рішеннями Вищого адміністративного суду України від 19.06.2013 та Ужгородського міськрайонного суду від 03.10.2013 визнано протиправним та скасовано рішення органу місцевого самоврядування про проведення реєстрації права власності та про оформлення свідоцтва про право власності ОСОБА_1 на дану квартиру; визнано недійсним і скасоване свідоцтво про право власності ОСОБА_1 на дану квартиру, та скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на дану квартиру, проте ОСОБА_1 вважає себе власником квартири АДРЕСА_5 та не визнає і оспорює право власності КПК «Ресурс-Захід» на цю квартиру.

ОСОБА_1 зареєстрована та проживає в квартирі АДРЕСА_5 , володіє і користується квартирою як своєю власністю і виробила на своє ім`я, як на власника, Технічний паспорт на цю квартиру, тому за твердженням позивача, наявні підстави для задоволення позову в цій справі.

На підставі вищевикладеного та збільшення розміру позовних вимог позивач просив суд:

- визнати за приватним комерційний підприємством «Ресурс-Захід» , право власності на квартиру АДРЕСА_5 , загальною площею 97,1 м.кв., в тому числі житловою 54,1 м.кв.;

- визнати незаконним (недійсним) та скасувати Свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 на квартиру за адресою АДРЕСА_7 , на ім`я ОСОБА_1 , видане виконавчим комітетом Ужгородської міської ради 14 травня 2010 року;

- визнати незаконним (недійсним) та скасувати запис про державну реєстрацію у Державному реєстрі прав (державну реєстрацію) права власності ОСОБА_1 на квартиру за адресою АДРЕСА_7 , здійснену 18 травня 2010 року Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації м. Ужгород» на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 14.05.2010

- стягнути з відповідачів сплачений судовий збір.

Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 18 жовтня 2022 року позов задоволено.

Визнано за приватним комерційний підприємством «Ресурс-Захід» , право власності на квартиру АДРЕСА_5 , загальною площею 97,1 м.кв., в тому числі житловою 54,1 м.кв.

Визнано незаконним (недійсним) та скасовано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 на квартиру за адресою АДРЕСА_7 ,на ім`я ОСОБА_1 , видане виконавчим комітетом Ужгородської міської ради 14 травня 2010 року.

Визнано незаконним (недійсним) та скасовано запис про державну реєстрацію у Державному реєстрі прав (державну реєстрацію) права власності ОСОБА_1 на квартиру за адресою АДРЕСА_7 , здійснену 18 травня 2010 р. Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації м. Ужгород» на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 14.05.2010 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_8 РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Приватного комерційного підприємства «Ресурс-Захід» (76018 м. Івано-Франківськ, вул. ГетьманаМазепи, 35 оф. 103, ) суму сплаченого судового збору в розмірі 2 622,33 грн.

Стягнуто з Виконавчого комітету Ужгородської міської ради ( 88000 м. Ужгород, пл. Поштова, 3 ); на користь Приватного комерційного підприємства «Ресурс-Захід» (76018 м. Івано-Франківськ, вул. Гетьмана Мазепи, 35 оф. 103, код ЄДРПОУ 32605938) суму сплаченого судового збору в розмірі 2622,33 грн.

Стягнуто з Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації м. Ужгород» (88000,м м.Ужгород, вул. Гленца, 10/32 РНОКПП ) на користь Приватного комерційного підприємства «Ресурс-Захід» (76018 м. Івано-Франківськ, вул. Гетьмана Мазепи, 35 оф. 103, код ЄДРПОУ 32605938) суму сплаченого судового збору в розмірі 2 622,33 грн.

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Бухтоярова О.В. подала апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Зазначає, що 31 березня 2010 року між ОСОБА_1 та Приватним комерційним підприємством "Ресурс-Захід" було укладено попередній договір № 55/32, за умовами якого 31 липня 2010 року сторони зобов`язалися укласти договір купівлі - продажу (Основний договір) нерухомого майна.

Як вказано в договорі, нерухомим майном за договором є трьохкімнатна квартира, яку буде створено у майбутньому в багатоквартирному будинку по АДРЕСА_1 . Загальна площа 97,1 кв.м , проектний номер - 32. Попередня вартість майна - 250 000, 00 грн. Остаточна вартість - 485 500,00 грн.

При зверненні до підприємства за інформацією про купівлю квартири за даним оголошенням, ОСОБА_1 повідомила, що бажає придбати квартиру, однак у неї відсутня достатня сума щоб здійснити оплату її повної вартості. Тоді їй підприємством було роз`яснено, що ПКП "Ресурс-Захід" співпрацює з Закарпатським регіональним відділенням «Фольксбанк» та угодою між ними передбачено надання кредиту покупцеві для оплати частини або повної вартості такої квартири.

На момент укладення Попереднього договору ОСОБА_3 внесла готівкою, в якості попередньої оплати квартири, на рахунок підприємства 250 000,00 грн, що підтверджується п.4.1. попереднього договору.

На виконання вимог підприємства, після підписання попереднього договору, вона звернулася до Закарпатського регіонального відділення «Фольксбанк» в Ужгороді. Там вона отримала категоричну відмову від кредитування та роз`яснення про те, що між підприємством та банком немає жодних договірних відносин, такого роду кредитування банк не здійснює та очевидним є факт введення її, як покупця в оману.

Таким чином, працівники підприємства обманним шляхом спонукали її укласти попередній договір, маніпулюючи її становищем, тим фактом, що вона перебуває у пошуку житла, а повної суми для купівлі квартири не має. Зловживаючи її довірою та довірою інших потенційних споживачів, підприємство, шляхом публічної пропозиції, запропонувало такі умови які на справді не існували. Якщо б про відсутність умов кредитування ОСОБА_1 стало відомо до укладення попереднього договору, то такий договір вона б не підписала, через його невигідність. Представники підприємства відмовилися повертати їй внесені гарантійні кошти, що входили в вартість квартири. Перебуваючи у скрутному становищі, через відсутність іншого житла, окрім придбаного у підприємства квартири, ОСОБА_1 вимушена була виконувати умови договору та прийняти дану квартиру.

У передбачений п. 5.1. попереднього договору термін (31.07.2010 року) ОСОБА_4 , як покупця жодним чином не було повідомлено про те, як саме буде укладено основний договір купівлі-продажу.

Згідно п. 5.2. попереднього договору Сторона -2 (покупець) повинна бути повідомлена письмово про зміну часу та місця укладення основного договору письмово не пізніше 3 днів до моменту його укладення.

Посадові особи підприємства, його працівники, не зв`язалися з нею та жодним чином не проінформували про те, чи відбудеться підписання основного договору, чи змінені його умови, чи обставини його укладення.

Таким чином, окрім того, що підприємство ввело її в оману, його представники необґрунтовано відмовилися від укладення основного договору, чим порушили умови попереднього договору.

ОСОБА_1 усі вимоги розділу 3 попереднього договору виконані справно. Вимогу щодо подальшої оплати, передбаченої п. 1.7. попереднього договору, виконати не надалось можливим виключно з вини підприємства, таке було спричинено його умисними діями націленими на обман з метою отримання коштів. Окрім того, підприємством порушено ряд норм законодавства, що призвело, в свою чергу, до порушення прав ОСОБА_1 .

Вказує, що спірна квартира для неї, неповнолітньої доньки та ОСОБА_2 є їхнім єдиним житлом. Таким чином, з вини підприємства, ОСОБА_1 як законний власник квартири, вже 12-й рік поспіль не може вільно володіти і користуватися тим, що їй належить.

28 квітня 2010 року виконавчим комітетом Ужгородської міської ради на підставі клопотання приватного комерційного підприємства «Ресурс-Захід» від 31 березня 2010 року та рішення від 24 лютого 2010 року №48 прийнято рішення №105 «Про внесення доповнення до рішення виконкому» про проведення КП «Бюро технічної інвентаризації м.Ужгорода» реєстрації права власності та оформлення свідоцтв про право власності в 68-квартирному житловому будинку (літ А-1) по АДРЕСА_1 Приватного комерційного підприємства «Ресурс-Захід» на квартири за фізичними особами.

Відповідно до вказаного рішення, 14.05.2010 виконавчий комітет Ужгородської міської ради видав ОСОБА_1 свідоцтво про право власності на нерухоме майно, відповідно до якого їй на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_5 .

18.05.2010 на підставі вказаного Свідоцтва Комунальне підприємство "Бюро технічної інвентаризації м. Ужгорода" здійснило державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_5 , про що внесено запис у Державний реєстр прав (реєстраційний номер майна 30026842).

Про це все позивачу було достеменно відомо, так як ці процедури відбувалися за їх участю та за їх заявами.

Крім цього, позивач пропустив строки звернення до суду з даним позовом і не звертається із заявою про поновлення строку, а суд першої інстанції вказав що строк не пропущений, ігноруючи що в справі є документи, де підприємство саме просить зареєструвати право власності на квартиру за ОСОБА_1 .

Задовольняючи позов, суд першої інстанції не застосував норми матеріального права п.5 і п.6 ч.1 ст.3, ст. 16 ЦКУ, ст. 1, 6, 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Також, судом прийнято судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі. Оскільки, існує рішення суду про визначення часток на спірну квартиру між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , то останнього слід було залучити до участі у справі. А тому вказане є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Тарчанин Р.С., як особа, яка не брала участі в справі, однак вважає, що оскаржуваним рішенням порушено його права та інтереси, подав апеляційну скаргу на рішення суду, в якій просить скасувати таке та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Вказує, що на підставі рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 23.03.2016 за ним було визнано частку у спільній сумісній власності подружжя, 1/2 частини квартири за адресою АДРЕСА_7 .

Не залучивши його до участі у справі, суд позбавив його права власності на спірне майно. Крім того зазначає, що порушено право на житло його неповнолітню доньку.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави апеляційних скарг, вважає що такі підлягають задоволенню та частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог частини 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Ужгородської міської ради №48 від 24 лютого 2010 року «Про реєстрацію права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна» за результатами розгляду клопотання ПКП «Ресурс-Захід» вирішено Комунальному підприємству «Бюро технічної інвентаризації м. Ужгорода» провести реєстрацію права власності та оформити свідоцтва про право власності Приватному комерційному підприємству «Ресурс-Захід» на 68-квартирний житловий будинок (літ. А№) по АДРЕСА_1 , загальною площею 6482,5 кв. м, в тому числі житловою 2755,1 кв. м, цокольних приміщень 636,8 кв. м. ( а.с. 9, Т.1).

Рішенням виконавчого комітету Ужгородської міської ради №64 від 17 березня 2010 року «Про внесення доповнення до рішення виконкому» визначено перелік квартир та офісних приміщень у 68-квартирному житловому будинку по АДРЕСА_1 , право власності на які, слід зареєструвати за ПКП «Ресурс-Захід». ( а.с.7-8 ,Т.1).

31 березня 2010 року між ПКП «Ресурс-Захід» та ОСОБА_1 укладено попередній договір №55/32, відповідно до умов якого, сторони зобов`язались у майбутньому, в строк, передбачений п.5.1 договору (а саме: 31 липня 2010 року), укласти і належним чином оформити договір купівлі-продажу нерухомого майна (квартири АДРЕСА_5 . (а.с. 10-11. Т.1).

Рішенням виконавчого комітету Ужгородської міської ради №105 від 28 квітня 2010 року «Про внесення доповнення до рішення виконкому» вирішено провести реєстрацію права власності та оформити свідоцтво про право власності, зокрема (п.1.33), громадянці ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_9 . ( а.с. 14-17, Т.1).

Судом встановлено, що 14 травня 2010 року виконавчим комітетом Ужгородської міської ради на підставі вищенаведеного рішення (№105 від 28.04.2010 року) видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно (серія НОМЕР_1 ), відповідно до якого ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира, загальною площею 97,1 кв. м у АДРЕСА_7 . ( а.с. 18, Т.1)

На підставі зазначеного свідоцтва Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації м. Ужгорода» здійснило державну реєстрацію права власності гр. ОСОБА_1 на квартиру за адресою: АДРЕСА_7 , про що 18 травня 2010 року внесено запис до Державного реєстру прав (реєстраційний номер майна 30026842). ( а.с. 192-193, Т.2).

Поряд з тим, судом встановлено, що 14 лютого 2011 року ПКП «Ресурс-Захід» звернулось до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання недійсним попереднього договору №55/32 від 31.03.2010 та скасування свідоцтва про реєстрацію права власності на квартиру, у зв`язку з порушенням умов попереднього договору щодо проведення розрахунку (п.1.7 договору) з боку ОСОБА_1 ( а.с. 12-13, Т.1).

Окрім цього, судом встановлено, що, 18 січня 2012 року ПКП «Ресурс-Захід» звернулось до Івано-Франківського міського суду з позовом до виконавчого комітету Ужгородської міської ради, третя особа ОСОБА_1 зокрема, про скасування п.1.33 рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради №105 від 28 квітня 2010 року.

Постановою Івано-Франківського міського суду від 09 квітня 2012 року позов задоволено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2012 року вказану постанову скасовано, в позові відмовлено.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 19 червня 2013 року у справі №К/800/2692/13 наведені вище постанови скасовано та ухвалено нове рішення: позов задоволено частково. Суд визнав протиправним та скасував п.1.33 рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради №105 від 28 квітня 2010 року, яким вирішено провести реєстрацію права власності та оформити свідоцтво про право власності громадянці ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_4 . ( а.с. 19-20, Т.1).

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права..

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Для правильного вирішення спору та захисту порушеного права позивача суд повинен визначитися з учасниками справи.

Частиною першою статті 48 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами, та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

За результатами розгляду справи суд приймає рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача).

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково (частина перша статті 352 ЦК України).

Аналіз частини першої статті 352 ЦПК України дозволяє зробити висновок, що ця норма визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків.

Судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення є заявник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про її права та обов`язки. У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що випливають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 466/5766/13-ц (провадження № 61-13912св20), від 29 червня 2021 року у справі № 201/751/14-ц (провадження № 61-1490св21), від 15 вересня 2021 року у справі № 712/13890/15 (провадження № 61-6202св21), від 15 вересня 2023 року у справі № 756/9793/20 (провадження № 61-5524св23) та інших.

З огляду на викладене, право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судом рішення певним чином впливає на їхні права та обов`язки, завдає шкоди, що може виражатися у несприятливих для них наслідках.

Таким чином, суд апеляційної інстанції має першочергово з`ясувати, чи впливає оскаржуване судове рішення безпосередньо на інтереси та (або) обов`язки заявника, та лише після встановлення таких обставин вирішити питання про скасування судового рішення, а у випадку встановлення, що ухвалене судом першої інстанції рішення не впливає на інтереси та (або) обов`язки заявника, - закрити апеляційне провадження, оскільки в останньому випадку така особа не має права на апеляційне оскарження рішення суду.

Як встановлено судом апеляційної інстанції рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 23.03.2016 за ОСОБА_2 визнано частку у спільній сумісній власності подружжя, 1/2 частини спірної квартири, що за адресою АДРЕСА_7 . Зазначене рішення апеляційного суду є чинним та підлягає застосуванню при розгляді інших справ, які стосуються прав та обов`язків ОСОБА_2 .

Однак, судом першої інстанції не було залучено ОСОБА_2 до участі в розгляді справи, при цьому, що в оскаржуваному рішенні вирішено питання про його суб`єктивні права і обов`язки щодо права власності на його 1/2 частку у спірній квартирі.

Доречним буде посилання на те, що в постанові Верховного Суду від 09 квітня 2021 року у справі № 292/90/19 (провадження № 61-4604св20) зазначено, що суди дійшли вірного висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки до участі у справі не були залучені інші співвласники майнових паїв.

Подібні правові висновки викладено Верховним Судом у постанові від 08 травня 2019 року у справі № 129/3157/15-ц (провадження № 61-20423св18).

Тобто, позивач повинен залучити до участі у справі в якості відповідачів усіх осіб, на чиї права та обов`язки впливає оскаржуване ним рішення і чиї права можуть бути порушені.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача або незалучення належного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року в справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18), від 26 лютого 2020 року в справі № 304/284/18 (провадження № 14-517цс19) від 05 липня 2023 року в справі № 910/15792/20 (провадження № 12-31гс22)).

Оскільки судом першої інстанції вказаного не враховано, а тому у задоволенні позову слід відмовити у зв`язку з незалученням до участі у справі ОСОБА_2 як співвідповідача.

Зважуючи на встановлене у контексті вимоги пунктів 1 - 4 частини 1 статті 376 ЦПК України, колегія суддів дійшла обґрунтованого висновку з приводу того, що зазначена позовна вимога не підлягає задоволенню за вищенаведених доводів та у зв`язку із цим доводи апеляційних скарг є підставними.

Оскільки рішення суду першої інстанції ухвалено за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи та неправильного застосування норм матеріального і процесуального права, тому воно підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.

Виходячи з наведеного та керуючись нормами статей 141, 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Бухтоярова Оксана Василівна, задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Тарчанин Роман Семенович, задовольнити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 листопада 2022 року скасувати та ухвалити у даній справі постанову, якою у задоволенні позову Приватного комерційного підприємства «Ресурс-Захід» до ОСОБА_1 , виконавчого комітету Ужгородської міської ради, Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації м. Ужгород», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог орган опіки і піклування Ужгородської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно, визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, визнання незаконним та скасування запису про державну реєстрацію у Державному реєстрі прав (державну реєстрацію) права власності, відмовити.

Стягнути з Приватного комерційного підприємства «Ресурс-Захід», , адреса: 76018, м. Івано-Франківськ, вул. Гетьмана Мазепи, будівля 35, офіс 103 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_8 судові витрати у розмірі 10 767,00 гривень судового збору та на користь ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_10 , судові витрати у розмірі 10 767,00 гривень судового збору.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 травня 2025 року.

Суддя-доповідач:

Судді: