Дата документу 16.05.2025
Справа № 501/2029/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2025 року суддя Чорноморського міського суду Одеської області Петрюченко М.І., перевіривши виконання вимог статей 175-177, 185-187 Цивільного-процесуального кодексу України (далі ЦПК) по справі за

позовом ОСОБА_1

до

відповідача відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно управління державної реєстрації прав та правового забезпечення виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області в особі виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області

предмет та підстави позову: про зняття арешту з нерухомого майна та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно управління державної реєстрації прав та правового забезпечення виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області в особі виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області про зняття арешту з нерухомого майна та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу від 06.05.2025 справа розподілена для розгляду судді Петрюченко М.І.

Вирішуючи питання про відкриття провадження по справі, суди повинні перевірити відповідність вимог, з якими позивач звертається до суду для захисту, а також дотримання ним вимог, передбачених ст.ст.175, 177 ЦПК України.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї документи, суд дійшов висновку про необхідність залишення її без руху з наступних підстав.

Положеннями ч.4 ст.177 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Як вбачається зі змісту позовних вимог позивач просить суд скасувати арешт на нерухоме майно та зобов`язати державного реєстратора скасувати арешт на нерухоме майно.

Вимоги позову є вимогами немайнового характеру.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік», з 01.01.2025 прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3 028,00 грн.

Позивачем до позову надано квитанцію про сплату судового збору у розмірі 1211,20 грн., отже судовий збір, який підлягає сплаті за подання ще однієї вимоги становить 1211,20 грн.

Крім того, позивач у позові просить суд:

- скасувати арешт на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 , накладений постановою слідчого СВ Іллічівського МВ ГУМВС України в Одеській області про накладення арешту на майно від 02.06.2011;

- зобов`язати державного реєстратора скасувати арешт на нерухоме майно.

Відповідно до ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

В силу ч.1 ст.48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Накладений на майно арешт може бути скасований органом досудового слідства, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба, або у разі закриття кримінальної справи відповідно до ст.214 КПК України 1960 року. У разі закриття кримінальної справи постановою слідчого арешт майна згідно з частиною першою статті 214 КПК України 1960 року підлягав скасуванню на підставі цього ж процесуального рішення.

Враховуючи сформульований у постанові висновок у справі № 727/2878/19 про необхідність вирішення за правилами кримінального судочинства питання про скасування арешту майна, накладеного за правилами КПК України 2012 року, та не скасованого після закриття слідчим кримінального провадження, з метою встановлення чіткого критерію визначення юрисдикції суду за таких обставин Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку, сформульованого в пункті 49 постанови 15 травня 2019 року у справі №372/2904/17-ц, у частині того, що питання про скасування арешту майна, накладеного за КПК України 2012 року, після закриття слідчим кримінального провадження слід вирішувати за правилами цивільного судочинства.

Так, Велика Палата Верховного Суду вважає, що спори про звільнення майна з-під арешту, накладеного за правилами КПК України 1960 року та не знятого за цим Кодексом після закриття кримінальної справи слід розглядати за правилами цивільного судочинства.

За ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», відповідачами у справі про зняття арешту з майна є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. У випадках, коли арешт майна проводився для забезпечення конфіскації чи стягнення майна на користь держави, як відповідач до участі у справі у встановленому законом порядку також залучається відповідний територіальний орган Державної фіскальної служби України.

Таким чином належними відповідачами у справі про скасування арешту майна мають бути особи, в інтересах яких накладався цей арешт, а не відповідач, вказаний у позові.

Згідно з текстом постанови слідчого від 02.06.2011 арешт на майно ОСОБА_1 накладено оскільки санкція ст.115 КК України передбачає конфіскацію майна.

При цьому позовна заява не містить даних про потерпілих осіб, які могли б заявити цивільний позов про відшкодування шкоди, спричиненої діями ОСОБА_1 .

Отже, позивачу необхідно визначитись з колом сторін по справі.

Крім того, предметом позову у цій справі є дії державного реєстратора щодо не проведення державних реєстраційних дій.

За ст.37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав, а також дії, пов`язані з автоматичною державною реєстрацією прав, можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

До позову надано постанову старшого слідчого відділення відділу поліції №2 Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області від 28.05.2021 про скасування арешту майна, якою скасовано арешт накладений 02.06.2021 в порядку ст.ст.125, 126 КПК України у редакції 1960 року на майна ОСОБА_1 .

Як вбачається з копії рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно від 17.02.2025, підставою відмови у проведенні реєстраційних дій є не відповідність поданих документів вимогам встановлених законом (відповідно до п.1 ч.2 ст.27 державна реєстрація проводиться на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, що набрало законної сили).

Тобто, державним реєстратором відмовлено у реєстраційній дії не внаслідок встановлення спору про право власності позивача, оспорювання такого права іншою фізичною чи юридичною особою, а внаслідок реалізації державним реєстратором власної публічно-владної, управлінської функції при прийняття рішення по заяві позивача.

Таким чином, оскільки позивач в позові не порушує питання, пов`язане з визнанням за ним права власності на майно, захист свого права власності від інших осіб, суд приходить висновку, що спір виник між сторонами з приводу здійснення державним реєстратором прав на нерухоме майно, як службовою особою суб`єкта владних повноважень делегованих йому законом повноважень та надання адміністративних послуг на підставі законодавства, тому не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а має вирішуватися в порядку адміністративного судочинства.

Отже, враховуючи наявність постанови старшого слідчого відділення відділу поліції №2 Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області від 28.05.2021 про скасування арешту майна, якою скасовано арешт накладений 02.06.2021 на майно ОСОБА_1 , поновлення прав позивачем можливе шляхом позасудового врегулювання спору, шляхом звернення до слідчого відділення для отримання даної постанови з відміткою про набрання нею законної сили та подачі до державного реєстратора.

З урахуванням неведеного, дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а має вирішуватися в порядку адміністративного судочинства. Крім того, на вказану справу поширюється юрисдикція виключно окружних адміністративних судів.

Тому позовну заяву слід залишити без руху, надати строк для усунення зазначених недоліків.

Згідно з частиною 2 статті 185 ЦПК України, строк усунення недоліків позовної заяви не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись статтею 185 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1 до відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно управління державної реєстрації прав та правового забезпечення виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області в особі виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області про зняття арешту з нерухомого майна та зобов`язання вчинити певні дії.

Надати строк для усунення недоліків десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Заперечення на ухвалу включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Чорноморського міського

Суду Одеської області М.І.Петрюченко