Провадження № 2-о/947/248/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2025 року

Київський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Луняченка В.О.,

за участю : секретаря судового засідання Макаренко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 ) про встановлення факту, що має юридичне значення за участі третьої особи ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ),-

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси 31.03.2025 року, шляхом формування в системі електронного суду, з заявою про встановлення факту недостовірності інформації звернувся ОСОБА_1 , сплативши судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

Автоматизованою системою документообігу цивільну справу розподілено судді Луняченку В.О.

Суд , ухвалою від 08.04.2025 року, відкрив провадження по справі у порядку окремого провадження..

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 на веб-сайті https://snews.in.ua опубліковано матеріал під заголовком «ПРИКЛЮЧЕНИЯ РЕЙДЕРА ИГОРЯ КУРИЛКО. ЧАСТЬ 1: ПОПЫТКИ ЗАХВАТА САНАТОРИЯ ЧКАЛОВА В ОДЕССЕ И НАЕЗД НА ГЕНЕРАЛЬНОГО ПРОКУРОРА».

Також, Заявник вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_2 на веб-сайті https://snews.in.ua опубліковано матеріал під заголовком « ІНФОРМАЦІЯ_3 »,ПРОМЫШЛЯЮЩИЕ РЕЙДЕРСТВОМ, режим доступу https://snews.in.ua/zhdanov-y-kurylko-odesskyezhduny-russkogo-myra-promyshlyayushhye-rejderstvom/.

У вказаних статтях міститься низка тверджень щодо заявника ОСОБА_1 , які виставляють його у вкрай негативному світлі, містять вислови оціночного та фактологічного характеру, що стосуються його нібито причетності до рейдерських захоплень, незаконного впливу на посадових осіб та отримання грошової винагороди внаслідок протиправних дій.

Крім того, на вказаних вебсайтах не лише поширюється неправдива інформація негативного змісту, але й використовуються фотографії ОСОБА_1 , що надає можливість користувачам мережі Інтернет візуально ідентифікувати особу, яку безпідставно представляють як злочинця. У статті поширено конкретні фактологічні твердження, які є не оціночними судженнями, а такими, що підлягають перевірці і спростуванню в судовому порядку (згідно з правовими позиціями Верховного Суду, справи № 551/881/16-ц та інші).

Заявник вважає цю інформацію недостовірною, такою, що порушує його право на честь, гідність та ділову репутацію, гарантовані статтями 3, 28 та 32 Конституції України.

У зв`язку з тим, що встановити особу автора та власника сайту неможливо, подання позовної заяви до конкретного відповідача є неможливим, що обґрунтовує необхідність звернення до суду в порядку окремого провадження відповідно до статей 293294 ЦПК України.

Третя особа у справі ОСОБА_2 надала письмові пояснення, в яких докладно спростувала викладені у публікації факти та надала документи, що підтверджують службову обґрунтованість її дій, а також недостовірність наведених у статті тверджень про нібито змову, отримання коштів або протиправну діяльність.

Судом встановлено на підставі довідки з відомостями про власника вебсайту або інформацією про його встановлення № 206/2024-Д від 23.10.2024 р., яка міститься в матеріалах справи, що відомості про реєстранта доменного імені в службі є прихованими. Інформацію про власників вебсайту ІНФОРМАЦІЯ_4 в українському сегменті мережі Інтернет встановити неможливо.

Таким чином неможливо визначити місцезнаходження або особу автора, як і власника вебсайту https://snews.in.ua/. З огляду на вказане, суд вважає, що заява підлягає розгляду в порядку окремого провадження. Встановити автора або власника зазначеного сайту в українському сегменті Інтернету не вдалося відповідно до довідки ДП «Центр компетенції адресного простору мережі Інтернет» № 206/2024-Д від 23.10.2024 року інформація про власника/реєстранта доменного імені прихована.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» власником веб-сайту є особа, яка є володільцем облікового запису та встановлює порядок і умови використання веб-сайту. За відсутності доказів іншого власником веб-сайту вважається реєстрант відповідного доменного імені, за яким здійснюється доступ до веб-сайту, і (або) отримувач послуг хостингу.

Згідно із усталеною практикою, реєстрація доменних імен та замовлення послуг хостингу здійснюється в онлайн-режимі. При цьому реєстрант доменного імені та отримувач послуг хостингу під особисту відповідальність зазначає свої дані без їх додаткової перевірки реєстратором та хостинг-провайдером.

Відповідно до ч. 11 ст. 52-1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» власники веб-сайтів та постачальники послуг хостингу, крім фізичних осіб, які не є суб`єктами господарювання, зобов`язані розміщувати у вільному доступі на власних веб-сайтах та (або) в публічних базах даних записів про доменні імена (WHOIS) таку достовірну інформацію про себе: а) повне ім`я або найменування власника веб-сайту та постачальника послуг хостингу; б) повну адресу місця проживання або місцезнаходження власника веб-сайту та постачальника послуг хостингу; в) контактну інформацію власника веб-сайту та постачальника послуг хостингу, у тому числі адресу електронної пошти, номер телефону, за якими з ними можливо оперативно зв`язатися. Фізичні особи, які не є суб`єктами господарювання, розміщують у вільному доступі на веб-сайтах, власниками яких вони є, або в публічних базах даних записів про доменні імена (WHOIS) контактну інформацію власника веб-сайту, передбачену пунктом "в" цієї частини.

Усі вказані в заяві публікації мають посилання безпосереднє посилання на анкетні дані заявника та юридичні особи, які належать заявнику та містять фотографії заявника, а отже інформація в оспорюваних публікаціях поширена безпосередньо відносно особи заявника.

Згідно роз`яснень, наведених у пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», відповідно до абзацу 3 ч. 4 ст. 277 ЦК України судовий захист гідності, честі та ділової репутації внаслідок поширення про особу недостовірної інформації не виключається і в разі, якщо особа, яка поширила таку інформацію, невідома (наприклад, при направленні анонімних або псевдонімних листів чи звернень, смерті фізичної особи чи ліквідації юридичної особи, поширення інформації в мережі Інтернет особою, яку неможливо ідентифікувати, тощо). У такому випадку суд вправі за заявою заінтересованої особи встановити факт неправдивості цієї інформації та спростувати її в порядку окремого провадження. Така заява розглядається за правилами, визначеними розділом IV ЦПК України .

Зважаючи на викладені обставини, об`єктивну неможливість встановлення дійсних власників вищевказаних веб-сайтів та враховуючи роз`яснення п.13 Постанови пленуму Верховного Суду України №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 року єдиним законним способом відновити порушенні права є встановлення факту недостовірної інформації.

Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК України ) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК України ).

На підставі ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно положень ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом ( ч. 3 ст. 294 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з частиною четвертою статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і право вимагати будь-якої інформації, а також право вимагати відшкодування матеріального і морального збитку, заподіяного використовуванням і розповсюдженням такої недостовірної інформації.

Статтею 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

Відповідно до статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Статтею 297 ЦК України визначено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту.

Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків.

Згідно п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Проаналізувавши в сукупності всі обставини справи, суд дійшов висновку, що інформація, яка було поширена у вищевказаних статтях інтернет ресурсів стосовно заявника не відповідає дійсності, не підкріплена жодними доказами чи конкретними фактичними даними, а тому вважається недостовірною, та такою що порушує честь та гідність позивача, з огляду на наступне.

Як зазначалось раніше в Україні встановлена презумпція недостовірності поширюваної негативної інформації про фізичну особу, а саме презумпція того, що негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного.

З наявної інформації ОСОБА_1 ніколи не притягувався до кримінальної відповідальності, а також щодо нього не здійснюється досудове розслідування. Відтак, розміщена у статтях інформація є недостовірною, завдає шкоди честі, гідності та діловій репутації і підлягає спростуванню.

Суд вважає, що інформація, розміщена на сайті snews.in.ua у статті від 13.08.2024 року за вищевказаним посиланням в частині, що стосується заявника ОСОБА_1 , є недостовірною, оскільки він не був судимим за будь-які кримінальні правопорушення, що підтверджується витягом з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості», а також підтверджуються іншими доказами у справі.

Встановлено, що Заявник надавав правову допомогу з 08.07.2021 року на підставі договору про надання правової допомоги № 08/07-21 правову допомогу Державному закладу «Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій імені В.П. Чкалова» Міністерства охорони здоров`я України», а наведені у статті твердження спростовуютьсяобставинами вставленими в рішенні Господарського суду Одеської області від 14 вересня 2022 року та Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду у справі № 916/3264/20.

Самі статті, яки є предметом дослідження у даної справи не містять посилання на те, що зазначені у них обставини відносно дії ОСОБА_1 є припущенням авторів публікацій або їх власною думкою, тому вказана інформація не може розцінюватися як оціночне судження авторів , у розумінні ч. 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію», та подана як загальновідомі або встановлені компетентними органами факти, при цьому будь яких посилань на рішенням компетентних органів статті не містять.

Виходячи зі змісту статей , їх назв, які зберігаються в мета-базах даних інтернету і при намаганні будь-якою собою розшуку даних конкретної особи з`являються у переліку відомостей щодо даної особи , на думку суду, мають пряму направленість на поширення недостовірної інформації стосовно саме заявника найбільшому колу осіб.

Самі статті , яки є предметом дослідження судом, за своїм змістом не містять даних які б дозволяли читачеві зробити об`єктивний висновок щодо викладених у них обставин, а мають єдиною ціллю донесення лише недостовірної інформації відносно конкретної особи, а тому такі статті розглядаються судом як і джерела недостовірної інформації у цілому, без визначення будь-яких окремих висловлювань , як таких що порушують права та законні інтереси особи, щодо якої опублікована недостовірна інформація.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Підставою звільнення від доказування є преюдиціальність обставин, існування або не існування якої встановлене судовим рішенням, що вступило в законну силу, у цивільній, господарській або адміністративній справі (ч. 5 ст. 82 ЦПК України). Преюдиціальність - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ.

Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акту, який вступив в законну силу. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Таким чином, інформаційна кампанія, спрямована проти Заявника, як адвоката ( за змістом статей вбачається обізнаність авторів інформації про адвокатську діяльність заявника, про що неодноразово зазначається у тексті ) , зокрема шляхом дискредитації його в публічному просторі у зв`язку з виконанням своїх професійних обов`язків на думку суду є формою тиску та неприпустимого втручання у здійснення адвокатської діяльності Заявника.

А враховуючи твердження викладені в статті поширеної ІНФОРМАЦІЯ_5 на веб-сайті ІНФОРМАЦІЯ_4 під заголовком «ПРИКЛЮЧЕНИЯ РЕЙДЕРА ИГОРЯ КУРИЛКО. ЧАСТЬ 1: ПОПЫТКИ ЗАХВАТА САНАТОРИЯ ЧКАЛОВА В ОДЕССЕ И НАЕЗД НА ГЕНЕРАЛЬНОГО ПРОКУРОРА» інформація не підтверджена фактичними даними, має принизливий характер, містить натяки на спільність злочинних дій із клієнтом або інсинуації та існує висока ймовірність того, що здійснювалося саме з боку осіб, які зацікавлені у результаті справи.

Що стосується статті під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_6 », розміщеної на вебсайті https://snews.in.ua, Заявником надано характеристику з військової частини, де він проходив військову службу з початку повномасштабного вторгнення.

Відповідно до змісту зазначеного документа, Заявник характеризується виключно позитивно, користується повагою у колективі. У зв`язку з цим, Суд вважає неприпустимим поширення спекулятивних тверджень та навішування ярликів на зразок "ждуни русского мира", оскільки такі висловлювання безпідставно дискредитують осіб, які стали на захист країни від держави-агресора.Суд встановлює, що інформація, розміщена за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_7 , є ідентичною за змістом статті від 12.12.2023 року, опублікованій під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_8 », а також матеріалам, розміщеним за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_9 У зв`язку з цим суд погоджується з доводами Заявника щодо їх тотожності.

Оскільки, Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 13.03.2021 року по справі № 947/25225/24 інформація, що розміщена за посиланням https://problematic.news/zhdanovi-kurilko-komanda-iz-odessy-stoyashhaya-na-strazhe-russkogo-mira-takzheizvestnaya-svoimi-rejderskimi-dejstviyami/ визнана недостовірною, суд не вбачає підстав для повторного дослідження доказів у зв`язку з тим, що недостовірність цієї інформації вже встановлювалася, а тому вимоги Заявника стосовно визнання недостовірною інформації у статті під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 »,ПРОМЫШЛЯЮЩИЕ РЕЙДЕРСТВОМ, режим доступу https://snews.in.ua/zhdanov-y-kurylko-odesskyezhduny-russkogo-myra-promyshlyayushhye-rejderstvom/, підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 3, 28, 32 Конституції України, ст. 293, 294, 315 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 ) про встановлення факту, що має юридичне значення за участі третьої особи ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 )- задовольнити.

Встановити факт недостовірності інформації, розміщеної ІНФОРМАЦІЯ_5 на веб-сайті ІНФОРМАЦІЯ_4 у статті під назвою "ПРИКЛЮЧЕНИЯ РЕЙДЕРА ИГОРЯ КУРИЛКО. ЧАСТЬ 1: ПОПЫТКИ ЗАХВАТА САНАТОРИЯ ЧКАЛОВА В ОДЕССЕ И НАЕЗД НА ГЕНЕРАЛЬНОГО ПРОКУРОРА" режим доступу ІНФОРМАЦІЯ_10 від 13.08.2024;

Встановити факт недостовірності інформації, розміщеної у статті під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_11 », промышляющие рейдерством» на веб-сайті ІНФОРМАЦІЯ_4 , режим доступу https://snews.in.ua/zhdanov-y-kurylko-odesskye-zhduny-russkogo-myrapromyshlyayushhye-rejderstvom/ від 03.07.2024 року.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено судом 20.05.2025.

Суддя В. О. Луняченко