справа № 613/837/23
провадження № 2/619/102/25
РІШЕННЯ

іменем України

22 травня 2025 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого суддіБолибока Є.А.
за участю:секретаря судового засіданняЛоманової І.А.

Ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження позов про безпідставне надання та стягнення одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану.

Стислий виклад позиції сторін.

05 червня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Богодухівського районного суду Харківської області суду з позовом до ОСОБА_2 , у якому просила визнати безпідставним надання та стягнути з ОСОБА_2 на її користь одноразову грошову допомогу у разі загибелі (смерті) ОСОБА_3 в період дії воєнного стану у розмірі 7 500 000 грн. В обґрунтування позову посилалася на те, що 22.07.2000 між нею та ОСОБА_2 було укладено шлюб. 17.04.2015 рішенням Золочівського районного суду Харківської області по цивільній справі № 622/147/15-ц шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Від цього шлюбу мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідно до довідки від 06 липня 2022 року №405 їх син, солдат ОСОБА_3 з 19.03.2021 по 28.06.2022 перебував на військовій службі за контрактом в військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України. 28.06.2022 року о 19 год 00 хв з ним стався нещасний випадок. Згідно акту про нещасний випадок № 128/22/153/22 від 26.09.2022 було проведено спеціальне розслідування нещасного випадку факту загибелі військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 та комісією було встановлено таке: «28.06.2022 року близько 19 годині 00 хвилин на підставі бойового розпорядження командира НОМЕР_2 бригади оперативного призначення, під час проведення розвідки в населеному пункті Дементіївка Дергачівського району Харківської області молодший сержант ОСОБА_3 потрапив під ворожий артилерійські обстріл. Під час обстрілу було пряме влучання в місце перебування особового скли внаслідок чого молодший сержант ОСОБА_3 отримав вибухову травму несумісну з життям (загинув), 28.06.2022 тіло загиблого військовослужбовця було евакуйовано з населеного пункту Дементіївка Дергачівського району Харківської області.» Після загибелі в червні місяці 2022 року під час виконання бойового розпорядження сина ОСОБА_3 , виникло право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Постанови кабінету Міністрів від 28 лютого 2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». Згідно Постанови Кабінету Міністрів від 28 лютого 2022 р. № 168 встановлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 161 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору. Вказує, що до сім`ї загиблого належать: вона - ОСОБА_1 (мама загиблого), ОСОБА_4 (сестра загиблого). Однак на даний момент отримав вищезазначену грошову допомогу, а саме ( тобто 7 500 000,00 грн) також біологічний батько загиблого - ОСОБА_2 .Батько участі у вихованні та утримані сина не брав, життям сина не цікавився, за всі роки з моменту окремого проживання ніякої матеріальної допомоги на утримання не надавав, тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Зазначає, що нею було отримано довідку № 42 від 25.01.23, яка була видана в Харківському автомобільно-дорожньому фаховому коледжу (де навчався син - ОСОБА_3 підтверджено даний факт та зазначено про те, що «під час навчання її сина ОСОБА_3 в коледжі з 2016 по 2020, батько ОСОБА_5 жодного контакту з завідувачем дорожнього відділення та класним керівником не мав. Протягом всього навчання батько не цікавився успішністю свого сина, із викладачами - предметниками не спілкувався, батьківські збори не відвідував, а також не мав жодних контактів із вихователем та завідувачем гуртожитку, де на протязі чотирьох років мешкав його син. Мати ОСОБА_1 прикладала багато зусиль для виховання і навчання сина, успішного закінчення та отримання сином диплома зі спеціальності «Будівництво мостів та інших штучних споруд». Він був завжди охайним, вихованим, ввічливим, товариським студентом. Саме мати виховала у сина почуття патріотизму та національної гідності, справжнього захисника і Героя України, який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 на фронті під час виконання бойового завдання під Діментієвкою.» Крім того, інформація щодо успішного закінчення навчання у Харківському державному автомобільно-дорожньому фаховому коледжі підтверджується свідоцтвом про здобуття повної загальної освіти та додатком до свідоцтва, копія яких додається.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача адвокат Бессонов В.А. вказав, що ОСОБА_2 та його колишня дружина ОСОБА_1 перебували в шлюбі, який 17.04.2015 рішенням Золочівського районного суду Харківської області було розірвано. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Їх син, ОСОБА_3 перебував на військовій службі за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України з 19 березня 2021 року по 28 червня 2022 року. Згідно акту про нещасний випадок від 26.09.2022 № 128/22/153/22, 28.06.2022 о 19 год 00 хв з молодшим сержантом ОСОБА_3 стався нещасний випадок, проведено спеціальне розслідування нещасного випадку факту загибелі військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 та комісією було встановлено таке: «28.06.2022 року близько 19 годині 0 хвилин на підставі бойового розпорядження командира НОМЕР_2 бригади оперативного призначення, під час проведення розвідки в населеному пункті Дементіївка Дергачівського району Харківської області молодший сержант ОСОБА_3 потрапив під ворожий артилерійські обстріл. Під час обстрілу було пряме влучання в місце перебування особового складу, внаслідок чого молодший сержант ОСОБА_3 отримав вибухову травму несумісну з життям (загинув), 28.06.2022 року тіло загиблого військовослужбовця було евакуйовано з населеного пункту Дементіївка Дергачівського району Харківської області». Відповідно до постанови медичної (військово-лікарської) комісії ДУ Територіальне медичне об`єднання МВС України по Харківській області МВС України № 43 від 18 листопада 2022 року, молодший сержант контрактної служби в/ч Національної Гвардії України ОСОБА_3 Вибухова травма (28.06.2022): множинні проникаючі осколкові поранення тулуба, хребта, кінцівок; з розтрощенням кісток та руйнуванням спинного мозку. Гостра крововтрата, поранення, що призвело до смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), Так, пов`язане із захистом Батьківщини. Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 12-17/301-06 від 30.06.2022, та свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 від 07 липня 2022 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Після загибелі в червні місяці 2022 року під час виконання бойового розпорядження ОСОБА_3 , виникло право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, згідно яких сім`ям загиблих осіб військовослужбовців, зокрема, Національної гвардії України, які, в тому числі, беруть безпосередню участь у бойових діях виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень. Така грошова допомога розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 161 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей. Також зазначає що, ОСОБА_2 , як батько свого сина виконував усі покладені на нього обов`язки щодо участі у його вихованні, розвитку та утриманні по мірі свого матеріального стану та стану здоров`я, оскільки являється інвалідом третьої групи.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

05 червня 2023 року ухвалою до Богодухівського районного суду Харківської області справу передано до розгляду Дергачівським районним судом Харківської області.

03 липня 2023 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею у справі № 613/837/23 провадження № 2/619/637/23 визначено суддю Жорняка О.М.

Заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 06 лютого 2024 року позов задоволено повністю.

17 червня 2024 року представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Бессонов В.А. подав до суду заяву про перегляд заочного рішення.

17 червня 2024 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею у справі № 613/837/23 провадження № 2/619/637/23 визначено суддю Остропільця Є.Р.

22 липня 2024 року ухвалою суду заочне рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 06 лютого 2024 року скасовано. Призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Відповідно до Розпорядження керівника апарату 28.11.2024 року № 01-07/128/2024 у зв`язку із звільненням у відставку судді ОСОБА_6 призначено повторний автоматизований розподіл справи № 613/837/23.

28 листопада 2024 року відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею у справі № 613/837/23 визначено суддю Болибока Є.А.

29 листопада 2024 року ухвалою суду прийнято до розгляду справу та призначено підготовче засідання на 12 год 00 хв 30 грудня 2024 року. Запропоновано відповідачу подати до суду відзив на позов в строк до 23 грудня 2024 року.

30 грудня 2024 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 10 год 00 хв 31 січня 2025 року. Запропоновано позивачу подати до суду відповідь на відзив у строк до 20.01.2025. Запропоновано відповідачу подати до суду у строк до 28.01.2025 заперечення, в яких викласти свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань і аргументів і мотиви їх визнання або відхилення.

31 січня 2025 року судове засідання відкладено на 13 год 00 хв 11.03.2025.

11 березня 2025 року судове засідання відкладено на 11 год 00 хв 24.04.2025.

24 квітня 2025 року судове засідання відкладено на 11 год 00 хв 13.05.2025.

У судове засідання позивач не з`явилася, представник позивача Жекало І.С. через систему «Електронний суд» надав до суду заяву, у якій просить проводити судове засідання без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити.

Частиною третьою статті 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Бессонов В.А. не з`явилися, про час та місце судового засідання відповідач повідомлявся у додаток «Viber», відповідно довідки повідомлення доставлено 24.04.2025. Представнику відповідача направлено судову повістку в електронному вигляді в його електронний кабінет, яке доставлено 24.04.2025,причин неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Згідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

У зв`язку з викладеним, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю учасників справі, які не з`явилися у судове засідання.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого Одноробівською с/радою Золочівського району Харківської області від 24.11.2000, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , його батьками є: батько - ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_1 .

Рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 17.04.2015 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 22.07.2000 Одноробівською сільською радою Золочівського району Харківської області, актовий запис № 5 - розірвано.

З огляду на довідку начальника відділення кадрів військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_7 № 405 від 06 липня 2022 року, солдат ОСОБА_3 перебував на військовій службі за контрактом в військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України з 19 березня 2021 року по 28 червня 2022 року.

Згідно з Актом № 128/22 (153/22) від 26.09.2022 про нещасний випадок, 28.06.2022 року о 19 год 00 хв з молодшим сержантом ОСОБА_3 стався нещасний випадок в період проходження служби при виконанні службових обов`язків. Під час проведення спеціального розслідування нещасного випадку факту загибелі військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 та комісією було встановлено наступне: «28.06.2022 року близько 19 годині 00 хвилин на підставі бойового розпорядження командира НОМЕР_2 бригади оперативного призначення, під час проведення розвідки в населеному пункті Дементіївка Дергачівського району Харківської області молодший сержант ОСОБА_3 потрапив під ворожий артилерійські обстріл. Під час обстрілу було пряме влучання в місце перебування особового складу, внаслідок чого молодший сержант ОСОБА_3 отримав вибухову травму несумісну з життям (загинув), 28.06.2022 року тіло загиблого військовослужбовця було евакуйовано з населеного пункту Дементіївка Дергачівського району Харківської області.»

Відповідно до Постанови № 43 від 18 листопада 2022 року медичної (військово-лікарської) комісії ДУ "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Харківській області", молодший сержант контрактної служби в/ч Національної Гвардії України ОСОБА_3 , 2000 р.н. "Вибухова травма (28.06.2022); множинні проникаючі осколкові поранення тулуба, хребта, кінцівок; з розтрощенням кісток та руйнуванням спинного мозку. Гостра крововтрата", Поранення, що призвело до смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), пов`язане із захистом Батьківщини.

Згідно з лікарським свідоцтвом про смерть № 12-17/301-окл/22 від 30.06.2022, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Причина смерті: вибухова травма.

Відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_5 від 07 липня 2022 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

З огляду на відповідь т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України № 40/17/12-61 від 02.01.2024 ОСОБА_8 на адвокатський запит - адвоката Жекала І., одноразова грошова допомога за фактом гибелі молодшого сержанта ОСОБА_3 була виплачена на підставі наказу командира військової частини № 145 від 02.02.2023 ( ОСОБА_1 - платіжне доручення № 365 від 09.02.2023, ОСОБА_2 - платіжне доручення № 366 від 09.02.2023).

Відповідно до відомостей довідки № 42 від 25.01.2023, виданої Харківським автомобільно-дорожним фаховим коледжем на ім`я ОСОБА_1 , установлено, що під час навчання її сина ОСОБА_3 в коледжі з 2016 року по 2020 рік, батько ОСОБА_5 жодного контакту з завідувачем дорожнього відділення та класним керівником не мав. Протягом всього навчання батько не цікавився успішністю свого сина, із викладачами - предметниками не спілкувався, батьківські збори не відвідував, а також не мав жодних контактів із вихователем та завідувачем гуртожитку, де на протязі чотирьох років мешкав його син. Мати ОСОБА_1 прикладала багато зусиль для виховання і навчання сина, успішного закінчення та отримання сином диплома зі спеціальності «Будівництво мостів та інших штучних споруд». Він був завжди охайним, вихованим, ввічливим, товариським студентом. Саме мати виховала у сина почуття патріотизму та національної гідності, справжнього захисника і Героя України, який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 на фронті під час виконання бойового завдання під Дементієвкою.

Мотиви суду.

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав.

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в шлюбі, який було розірвано рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 17.04.2015.

Від цього шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_6 народився син ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 перебував на військовій службі за контрактом в військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України з 19 березня 2021 року по 28 червня 2022 року, що підтверджуєтьсядовідкою начальника відділення кадрів військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_7 № 405 від 06 липня 2022 року.

Згідно з Актом № 128/22 (153/22) від 26.09.2022 про нещасний випадок, 28.06.2022 року о 19 год 00 хв з молодшим сержантом ОСОБА_3 стався нещасний випадок в період проходження служби при виконанні службових обов`язків. Під час проведення спеціального розслідування нещасного випадку факту загибелі військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 та комісією було встановлено наступне: «28.06.2022 року близько 19 годині 00 хвилин на підставі бойового розпорядження командира НОМЕР_2 бригади оперативного призначення, під час проведення розвідки в населеному пункті Дементіївка Дергачівського району Харківської області молодший сержант ОСОБА_3 потрапив під ворожий артилерійські обстріл. Під час обстрілу було пряме влучання в місце перебування особового складу, внаслідок чого молодший сержант ОСОБА_3 отримав вибухову травму несумісну з життям (загинув), ІНФОРМАЦІЯ_3 тіло загиблого військовослужбовця було евакуйовано з населеного пункту Дементіївка Дергачівського району Харківської області.»

Відповідно до Постанови № 43 від 18 листопада 2022 року медичної (військово-лікарської) комісії ДУ "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Харківській області", молодший сержант контрактної служби в/ч Національної Гвардії України ОСОБА_3 , 2000 р.н. "Вибухова травма (28.06.2022); множинні проникаючі осколкові поранення тулуба, хребта, кінцівок; з розтрощенням кісток та руйнуванням спинного мозку. Гостра крововтрата", Поранення, що призвело до смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), пов`язане із захистом Батьківщини.

Згідно з лікарським свідоцтвом про смерть № 12-17/301-окл/22 від 30.06.2022, Причиною смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є вибухова травма.

Відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_5 від 07 липня 2022 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується, зокрема, у разі: 1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби; 2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби; 3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві.

Відповідно до ст. 161 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) право на отримання такої допомоги мають члени сім`ї загиблого (померлого) військовослужбовця, коло яких визначається відповідно до Сімейного кодексу України.

Згідно зі ст. 163 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або якщо одна із зазначених осіб у строк, встановлений пунктом 8 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону.

Відповідно до п. 6 ст. 163 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Згідно з абз. 1 п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (із змінами, внесеними згідно з постановою КМУ №1066 від 27.09.2022 року) Кабінет Міністрів України постановив установити, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Особи, які мають право на отримання одноразової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена в свідоцтві про смерть.

Відповідно до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» (далі Порядок) днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста є дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.

У підпункті 1 пункту 4 Порядку передбачено, що у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби призначається одноразова грошова допомога .

У разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста у відповідних розмірах.

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (пункт 5 Порядку).

Згідно п.14 Порядку, одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом перерахування коштів уповноваженим органом на рахунок в установі банку, зазначений одержувачем виплати.

Отже, судом установлено, що сторони у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як батьки загиблого ІНФОРМАЦІЯ_3 при виконанні службових обов`язків військовослужбовця ОСОБА_3 , мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 та Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Матеріали справи свідчать про те, що одноразова грошова допомога за фактом гибелі молодшого сержанта ОСОБА_3 була виплачена на підставі наказу командира військової частини № 145 від 02.02.2023 ( ОСОБА_1 - платіжне доручення № 365 від 09.02.2023, ОСОБА_2 - платіжне доручення № 366 від 09.02.2023).

Обґрунтовуючи підстави для звернення до суду позивач посилається на те, що батько участі у вихованні та утримані сина не приймав, життям сина не цікавився, за всі роки з моменту окремого проживання ніякої матеріальної допомоги на утримання не надавав, а тому він безпідставно отримав грошову допомогу, а саме її частину у розмірі 7 500 000,00 грн.

Разом з тим, позивачем не доведено належними та допустимими доказами ухилення відповідача від участі у вихованні сина та не надання допомоги на його утримання, а саме доказів, які б підтверджували його винну поведінку і які є достатньою правовою підставою для усунення його від права на отримання одноразової грошової допомоги.

Суд не ставить під сумнів ту обставину, що після розірвання сторонами шлюбу вихованням та навчанням сина ОСОБА_9 займалась мати ОСОБА_1 .

Натомість, надана позивачем в якості доказу довідка № 42 від 25.01.2023 Харківського автомобільно-дорожного фахового коледжу, де навчався ОСОБА_3 , сама по собі не є беззаперечним доказом наявності підстав для висновку про ухилення від виховання та утримання відповідачем сина, а тому не може бути прийнята судом до уваги.

Отже, доказів на підтвердження факту ухилення відповідача від виховання та утримання сина, матеріали справи не містять.

Не надано таких і під час розгляду справи.

Перевіряючи наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем не доведений факт ухилення відповідача від виховання та утримання сина ОСОБА_3 .

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

За нормами статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

Суд наголошує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 01 липня 2003 року).

Отже, з аналізу наданих сторонами доказів та наявних в матеріалах справи відомостей установлено, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України у разі відмови у задоволенні позову, судовий збір покладається на позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 244 ЦПК України після судових дебатів суд оголошує про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні. У виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення.

Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Ураховуючи викладене та керуючись статтями 12, 13, 81, 83, 89, 258, 259, 263-265, 268, 351, 352, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 ;

відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 .

Повне судове рішення складено 22 травня 2025 року.

Суддя Є. А. Болибок