УХВАЛА

21 травня 2025 року

м. Київ

справа № 501/1743/22

провадження № 61-5688ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Синельникова Є. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 15 січня 2024 року та постанову Одеського апеляційного суду від 12 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Міське управління житлово-комунального господарства» Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області, Управління соціальної політики Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області про захист прав пільговика - споживача комунальних послуг,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Комунального підприємства «Міське управління житлово-комунального господарства» Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області (далі - КП «МУЖКГ» Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області), Управління соціальної політики Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області (далі - УСП Чорноморської МР), відповідно до якого просив:

- визнати незаконними дії УСП Чорноморської МР щодо відмови від оплати за послуги з управління багатоквартирним будинком на користь КП «МУЖКГ» Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області по квартирі

АДРЕСА_1 (особовий рахунок № НОМЕР_1 в КП «МУЖКГ» Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області, оформлений на ОСОБА_1 - інваліда війни II групи, який має право на 100-проценту знижку на такі послуги у відповідності до статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»);

- визнати незаконними вимоги КП «МУЖКГ» Чорноморської міської ради Одеського району Одеської областіщодо погашення заборгованості за послугу з управління багатоквартирним будинком (по квартирі АДРЕСА_1 ) ОСОБА_1 - інвалідом війни, який має право на 100-проценту знижку на такі послуги у відповідності до статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»;

- зобов`язати УСП Чорноморської МРпогасити заборгованість з оплати послуг з управління багатоквартирними будинками (квартплата) перед КП «МУЖКГ» Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області по квартирі АДРЕСА_1 (особовий рахунок № НОМЕР_1 у КП «МУЖКГ» Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області, оформлений на ОСОБА_1 ), розмір якої станом на 01 червня 2022 року становив

6 014,01 грн;

- зобов`язати КП «МУЖКГ» Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області припинити поширення інформації (шляхом розміщення оголошень та у будь-який інший спосіб) щодо наявності заборгованості з оплати послуг з управління багатоквартирними будинками (квартплаті) по квартирі АДРЕСА_1 (особовий рахунок № НОМЕР_1 , оформлений на ОСОБА_1 ).

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 15 січня 2024 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 12 грудня 2024 року, у задоволенні позову відмовлено.

28 квітня 2025 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подав касаційну скаргу у справі № 501/1743/22 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 15 січня 2024 року та постанову Одеського апеляційного суду від 12 грудня 2024 року, які просить скасувати, ухваливши нове судове рішення про задоволення позову.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з огляду на таке.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини «с» статті 7 Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частина четверта статті 10 ЦПК України), умови прийнятності касаційної скарги відповідно до норм національного законодавства можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Касаційний перегляд справи вважається екстраординарним.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, специфіку його повноважень як «суду права», процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції, і учасникам справи був наданий відповідний обсяг гарантій права на справедливий суд у судах попередніх інстанцій.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пунктів 2, 5 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються:

- справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (242 240 грн у 2024 році);

- справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує шістдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (181 680 грн у 2024 році).

У розглядуваній справі заявлено позов про захист прав споживача житлово-комунальних послуг, розмір заборгованості за якими станом на 01 червня 2022 року визначено у розмірі 6 014,01 грн.

З огляду на характер спірних правовідносин, предмет та підстави позову, справа № 501/1743/22 є малозначною, як справа незначної складності.

Оскільки справа № 501/1743/22 належить до категорії малозначних, ухвалені у ній судові рішення можуть бути оскаржені виключно за наявності випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Заявник посилається на наявність випадків, передбачених підпунктами а), б) та в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, вважаючи, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, справа має для нього виняткове значення й він позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскарженими судовими рішеннями, при розгляді іншої справи.

Натомість колегією суддів не встановлено фундаментального значення розглядуваної справи для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки заявником належним чином не обґрунтовано в чому полягає фундаментальне значення цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права.

Стосовно «виняткового значення» справи для учасника справи, то Верховний Суд зазначає, що оцінка судом такої «винятковості» може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. Винятковість значення справи для учасника справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником. Відтак, особа, яка подає касаційну скаргу, має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційний скарзі.

Колегією суддів не встановлено, а заявником не доведено виняткового значення для нього розглядуваної справи.

Крім того, Верховний Суд зазначає, що вжите законодавцем словосполучення «значний суспільний інтерес» необхідно розуміти як серйозну, обґрунтовану зацікавленість, яка має неабияке виняткове значення для усього суспільства в цілому, певних груп людей, територіальних громад, об`єднань громадян тощо до певної справи в контексті можливого впливу ухваленого у ній судового рішення на права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Вказане поняття охоплює ті потреби суспільства або окремих його груп, які пов`язані із збереженням, примноженням, захистом існуючих цінностей, девальвація та/або втрата яких мала б значний негативний вплив на розвиток громадянського суспільства. Наявність значного суспільного інтересу може мати місце й тоді, коли предмет спору зачіпає загальнодержавне значення, як от визначення і зміни конституційного ладу в Україні, виборчий процес (референдум), обороноздатність держави, її суверенітет, найвищі соціальні цінності, визначені Конституцією України, тощо.

Позивач міг доводити свої вимоги у судах двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію щодо вирішення спору.

Посилаючись на наявність випадку, передбаченого підпунктом б) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, заявник не навів обґрунтованих мотивів та не надав доказів, які б їх підтверджували, що він позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи, а сама по собі вказівка про це в касаційній скарзі не свідчить про те, що є процесуальні підстави для розгляду справи в суді касаційної інстанції.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги, зокрема, категорію справи, ціну та предмет позову, а також значення справи для сторін і суспільства, та не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Касаційний перегляд вважається екстраординарним, з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції, які обмежено питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. Повноваження суду касаційної інстанції не можуть використовуватися для здійснення нового судового розгляду справи.

Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення, ухвалені у малозначній справі, справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію щодо вирішення спору, заявник скористалась своїм правом на апеляційний перегляд справи, наявність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не встановлено, тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 15 січня 2024 року та постанову Одеського апеляційного суду від 12 грудня 2024 року у справі № 501/1743/22.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:В. В. Шипович О. М. Осіян Є. В. Синельников