Справа № 454/3659/23 Головуючий у 1 інстанції: Струс Т. В.
Провадження № 22-ц/811/2323/24 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Ванівського О.М.

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Бунич Р.М. на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 03 липня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за не виконання договірних зобов`язань,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що між ними 18.10.2022р. досягнуто домовленість, щодо виконання робіт по розробці веб-сайту «Zviroteka». Загальна сума розробки становить 3000 дол. США. На виконання попередньо досягнутих домовленостей позивач передав, а відповідач отримав грошові кошти в сумі 2000 дол. США, що підтверджується розпискою наданою відповідачем 19.10.2022р. При цьому, зазначає, що жодного письмового договору між ними не укладалося. Відповідно до досягнутих між сторонами домовленостей, відповідач взяв на себе зобов`язання на протязі 5,5 місяців розробити і запустити вищевказаний веб-сайт. Обсяг та строки виконання робіт відповідач власноручно розписав та скинув на месенджер позивачу. Зазначає, що відповідач відмовився виконувати взяті на себе раніше зобов`язання, а також повертати кошти отримані ним як завдаток на виконання вказаних робіт. При цьому позивачем понесено і інші витрати, що були пов`язані з реєстрацією зазначеного веб-сайту, що підтверджується перепискою із відповідачем. 27.06.2023р. позивачем направлено відповідачу вимогу, щодо невиконання ним своїх зобов`язань та повернення грошових коштів в сумі 2000 дол. США. Зазначає, що жодної відповіді від відповідача ним не отримано. Веб-сайт «Zviroteka» не розроблений, грошові кошти позивачу не повернуто. З покликанням на ст.ст. 1212, 1213 ЦК України позивач просив суд стягнути із відповідача у його користь 73120грн. безпідставно набутих коштів, сплачений судовий збір та 12000грн. понесених витрат на правничу допомогу.

Позивачем згідно ст. 49 ЦПК України подано заяву про зміну предмету позову. У заяві позивач зазначає, що фактично між ним та відповідачем укладено договір про надання послуг. Факт укладення договору та отримання на його виконання передоплати відповідачем не заперечується. З покликанням на ст. 527, 901, 902, 906 ЦК України просить суд стягнути із відповідача у його користь 73120грн. за невиконання договірних зобов`язань, сплачений судовий збір та 12000грн. понесених витрат на правничу допомогу.

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 03 липня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_1 адвокат Бунич Р.М., подавши апеляційну скаргу.

Вважає рішення суду незаконним, необгрунтованим та таким, що не відповідає всім обставинам справи, оскільки воно ухвалено на основі неповного встановлення обставин справи, а судом не надано оцінки всім доказам по справі, також допущено порушення норм процесуального права, неправильного застосування норм матеріального права.

Вказує, що твердження відповідача про відмову позивача провести остаточний розрахунок нічим не підтверджується.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд посилається на доказ наданий відповідачем, а саме оптичний диск із презентацією веб-сайту «Zviroteka» із наданням доступу до сайту позивачу. Проте доказів надання доступу до сайту позивачу відсутні.

Окрім цього, сам оптичний диск з презентацією веб-сайту наданий відповідачем не є веб-сайтом в розумінні ЗУ «Про авторське право і суміжні права».

Вважає, що матеріали справи містять достатньо доказів щодо невиконання відповідачем договірних зобов`язань по розробці веб-сайту, факту отримання відповідачем коштів.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задоволити.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі "Axen v. Germany", заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року "VarelaAssalinocontrelePortugal", заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частин 4,5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

В силу положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до висновку про недоведеність вимог позивача щодо не виконання відповідачем договірних зобов`язань.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції.

Судом встановлено, що між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 досягалася домовленість щодо виконання робіт із розробки веб-сайту під назвою «Zviroteka». Загальна вартість розробки (виконаних робіт) складає 3000 дол. США, із яких відповідачем отримано аванс в розмірі 2000 дол. США.

На підтвердження вимог позивачем долучено копію розписки ОСОБА_2 , згідно якої він зобов`язується розробити веб-сайт «Zviroteka» згідно переліку робіт які він узгодив та надіслав на месенджер «Телеграм» 18.10.2022р. Загальна сума розробки-проекту 3000 дол. США. 19.10.2022р. ним отримано 2000 дол. США передоплати.

Із копії вимоги від 27.06.2023р., що адресована відповідачу ОСОБА_2 , позивач зокрема наголошує, що відповідач взяв на себе зобов`язання в строк до 01.04.2023р. завершити роботи по розробці веб-сайту «Zviroteka», отримав аванс в сумі 2000 дол. США, однак зобов`язань не виконав. У зв`язку з чим вимагає повернення отриманих коштів.

Також позивачем до матеріалів справи долучено в паперовому та електронному виді на флешнакопичувачі переписку із месенджера у якій її учасники «Nazarius» та «Руслан Netexy» обговорюють умови та завдання щодо розробки веб-сайту.

На спростування вимог позивача, відповідачем долучено до матеріалів справи оптичний диск із презентацією веб-сайту «Zviroteka» та зазначено про розміщення самого сайту на VPS (віртуальний приватний сервер) сервері датацентру OVH за адресою https://zviroteka.com/index.php із наданням доступу позивачу.

Згідно з частиною другою статті 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори, що укладаються між суб`єктами цивільних правовідносин.

Відповідно до частини першої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У частині третій статті 203 ЦК України закріплено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до пункту 1 частини 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (стаття 638 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Вбачається, що сторони провели переговори щодо виконання ОСОБА_2 робіт з приводу надання послуг зі створення сайту. Сторони досягли домовленості щодо вартості наданих послуг, а також переліку робіт, що підтверджується перепискою у месенджері.

Згідно розписки написаної ОСОБА_2 , він зобов`язується розробити веб-сайт «Zviroteka» згідно переліку робіт які він узгодив та надіслав на месенджер «Телеграм» 18.10.2022р. Загальна сума розробки-проекту 3000 дол. США. 19.10.2022р. ним отримано 2000 дол. США передоплати.

Аванс- це визначена грошова сума (попередній платіж) або цінності, які покупець чи замовник передають продавцю чи виконавцю робіт у рахунок майбутніх платежів за передане майно, виконану роботу чи надані послуги (яка включається до загальної ціни товару).

У разі розірвання договору за домовленістю сторін або у зв`язку з невиконанням однією із сторін договору своїх обов`язків сума коштів, сплачена як аванс, має бути повернута покупцю. Наприклад, якщо продавець відмовляється передавати товар, покупець має право вимагати розірвання договору та повернення авансу.

Отже, у разі розірвання договору з будь-яких причин аванс має бути повернутий покупцю у повному розмірі.

Суттєва відмінність авансу від завдатку полягає в тому, що на аванс не покладено функцію забезпечувати взяте сторонами на себе зобов`язання. Тому, незалежно від того, яка сторона відповідальна за невиконання зобов`язання, той, хто отримав аванс, повинен його повернути.

І якщо продавець чи виконавець послуг (робіт) отримали як аванс певну грошову суму, а договір не було виконано, то, незалежно від того, з чиєї вини це трапилось і які обставини цьому перешкоджали, аванс у будь-якому випадку підлягає поверненню.

Умовами договору між сторонами порядок прийняття послуг не передбачено, лише визначено, що прийняття послуг це послідовність дій та заходів, проведених виконавцем за участю замовника відповідно до розробленого виконавцем та затвердженого замовником регламенту взаємодії сторін

Зазначений регламент сторонами не узгоджувався.

На заперечення позовних вимог відповідачем долучено до матеріалів справи оптичний диск із презентацією веб-сайту «Zviroteka» та зазначено про розміщення самого сайту на VPS (віртуальний приватний сервер) сервері датацентру OVH за адресою https://zviroteka.com/index.php із наданням доступу позивачу.

Проте матеріали справи не містять доказів направлення відповідачем позивачу презентації веб-сайту чи надання доступу позивачу до вказаного веб-сайту на віртуальному приватному сервері.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачем у строк до 01.04.2023 року не було завершено робіт по розробці домовленого між сторонами веб-сайту, доказів протилежного не надано.

Обставини справи доводять той факт, що сплачена сума грошових коштів, що за своєю правовою природою є авансом, підлягає поверненню особі, яка її передала, незалежно від того, з вини якої сторони не відбулося укладення договору.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з ч.1 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою .

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Згідно положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Позивачем на підтвердження витрат на правову допомогу надано договір про надання правової допомоги та акт виконаних робіт, відповідно до якого вартість послуг адвоката склала 12000грн. В акті передбачено участь адвоката в двох судових засіданнях, вартість за які становить 2000грн. Враховуючи, що представник позивача був присутній лише в одному судовому засіданні, колегія суддів приходить до висновку про зменшення суми витрат на правову допомогу до 11000грн.

Враховуючи, що суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1073 грн. 60 коп., судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1611грн., та 11 000грн. витрат на правову допомогу.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Бунич Р.М. задовольнити частково.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 03 липня 2024 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за не виконання договірних зобов`язань задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 73 120 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2684 грн. 60 коп. судового збору та 11000грн. витрат на правову допомогу.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 15 травня 2025 року.

Головуючий: Ванівський О.М.

Судді Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.