Справа № 606/744/25
Ухвала
21 травня 2025 року м. Теребовля
Суддя Теребовлянського районного суду Тернопільської області Марціцка І.Б., розглянувши заяву адвоката Чорняка Михайла Петровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1 ) до Теребовлянського районного споживчого товариства (вул. Князя Василька, 6 м. Теребовля), третя особа Спілка споживчих товариств Тернопільської області (Майдан Волі, 4 м. Тернопіль) про зобов`язання вчинити дії,-
19.05.2025 року ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Теребовлянського районного суду Тернопільської області з позовом до Теребовлянського районного споживчого товариства, третя особа спілка споживчих товариств Тернопільської області про зобов`язання вчинити дії. Як слідує з позовної заяви, ОСОБА_1 просить зобов`язати Теребовлянське районне споживче товариство укласти із позивачем договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме нежитлової будівлі, магазину, загальною площею 956,3 кв. м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 на умовах проведеного аукціону, який оформлено протоколом аукціону № 16 (лот № 17) від 19.09.2024.
Одночасно із подання позову, було подано заяву про забезпечення позову, у якій представник позивача просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме: нежитлову будівлю, магазин, загальною площею 956,3 кв.м, що знаходиться в АДРЕСА_1 та на праві власності належить Теребовлянському районному споживчому товариству.
В обґрунтуванням заяви зазначає, що позивач став переможцем аукціону, на якому було реалізовано нежитлову будівлю магазин в с. Ілавче. 13 березня 2025 року позивач отримав від відповідача інформаційний лист, в якому вказано, що аукціон вважається таким ,що не відбувся. Позивач вважає, що відповідач свідомо та протиправно ухиляється від укладення договору купівлі-продажу, перешкоджає ОСОБА_1 в законний спосіб оформити право власності на будівлю, яку він придбав на аукціоні. Представник вважає, що такі дії відповідача спрямовані на уникнення виконання зобов`язання. Представник позивача просить накласти арешт на нежитлову будівлю, магазин, загальною площею 956,3 кв.м, що знаходиться в АДРЕСА_1 , що є співрозмірним до позовних вимог. Невжиття даного заходу забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання майбутнього рішення суду, у разі розпорядження відповідачем вказаним майном на користь третіх осіб.
Суд, вивчивши матеріали справи, заяву про забезпечення позову, зазначає наступне.
Згідно ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).
Згідно п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.
Вимогами п. 3-4 ч. 1 ст. 151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, а також захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.
Відповідно до роз`яснень п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 березня 2023 року у справі № 212/7106/21 вказано, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Як слідує з позовної заяви, ОСОБА_1 просить зобов`язати Теребовлянське районне споживче товариство укласти із позивачем договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме нежитлової будівлі, магазину, загальною площею 956,3 кв. м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 на умовах проведеного аукціону, який оформлено протоколом аукціону № 16 (лот № 17) від 19.09.2024.
За змістом статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріальноправових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Інститут забезпечення позову це сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.
В силу ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки заявника, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 квітня 2022 року у справі № 726/822/21.
Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову.
Звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та те, що невжиття таких заходів призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
У своїй заяві позивач просить накласти арешт на нежитлову будівлю, магазин, загальною площею 956,3 кв.м, що знаходиться в АДРЕСА_1 та на праві власності належить Теребовлянському районному споживчому товариству.
Однак, до заяви про забезпечення позову не долучено доказів, які б підтверджували, що нежитлова будівля на яку просить накласти арешт позивач належить відповідачу.
Крім того, з поданої заяви не вбачається наявність реальної загрози ефективному захисту порушених чи оспорюваних прав та інтересів та ймовірність ускладнення виконання судового рішення у разі задоволення позову при невжитті таких заходів, оскільки з наданих документів не вбачається, що відповідач вчиняв дії, спрямовані на відчуження належного йому майна. Наявність інформаційного листа із повідомлення,що аукціон не відбувся не свідчить про вчинення дій спрямованих на ймовірне відчуження майна.
Враховуючи вищевикладені обставини, оскільки позивачем не наведено достатніх підстав для застосування вказаного заходу забезпечення позову, а також не надано належних і достатніх доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову до подання позову.
Керуючись ст.ст. 149, 153, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,
П О С Т А Н О В И Л А :
У задоволенні заяви адвоката Чорняка Михайла Петровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1 ) до Теребовлянського районного споживчого товариства (вул. Князя Василька, 6 м. Теребовля), третя особа Спілка споживчих товариств Тернопільської області (Майдан Волі, 4 м. Тернопіль) про зобов`язання вчинити дії відмовити.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду.

Суддя І.Б. Марціцка