Справа № 473/4505/24
РІШЕННЯ

іменем України

"20" травня 2025 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді Лузан Л.В., за участю секретаря судового засідання Гоженко В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Вознесенської міської ради Миколаївської області, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Олександрівської селищної ради, про відібрання дітей, стягнення аліментів

ВСТАНОВИВ

у серпні 2024 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, поданим в її інтересах адвокатом Вуїв Оксаною Вікторівною, до ОСОБА_2 , в якому, з урахуванням подальших змін, просила відібрати від відповідачки дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягнути аліменти на їх утримання.

В обґрунтування позовних вимог позивачка ОСОБА_1 зазначала, що вона є бабусею ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матір`ю яких є відповідачка ОСОБА_2 .

В той же час відповідачка ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо дітей, зокрема тривалий час не створювала належних умов для проживання, утримання та виховання дітей, не піклувалася про стан їх здоров`я. Тому діти тривалий час проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні.

Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила відібрати вищевказаних дітей від матері ОСОБА_2 без позбавлення батьківських прав, призначити її піклувальником ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , опікуном ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також стягнути з відповідачки аліменти на їх утримання в розмірі 1/3 частини від усіх видів її заробітку (доходу).

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 та її представниця адвокат Вуїв О.В. не з`явились, остання надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги ОСОБА_1 підтримала.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомила.

Представниця третьої особи без самостійних вимог - Органу опіки та піклування виконавчого комітету Вознесенської міської ради Миколаївської області Дробинська Н.В. в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти позовних вимог ОСОБА_1 .

Представник третьої особи без самостійних вимог Органу опіки та піклування виконавчого комітету Олександрівської селищної ради в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі, вирішення справи залишив на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд прийшов до наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 150, 155, 180 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, фізичний, духовний та моральний розвиток останньої, забезпечити здобуття нею освіти, що є найважливішими обов`язками матері і батька, а також повинні матеріально утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Зазначене узгоджується з положеннями Закону України «Про охорону дитинства», ст. 12 якого передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Наведеними нормами закріплено основоположний принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, якого необхідно дотримуватися, зокрема, при вирішенні питань про місце проживання дитини у випадку, коли її батьки проживають окремо; про тимчасове розлучення з одним із батьків у зв`язку з необхідністю виїхати за межі країни, у якій визначено місце проживання дитини, з іншим із батьків з метою отримання освіти, лікування, оздоровлення та з інших причин, обумовлених необхідністю забезпечити дитині повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя.

Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), у тому числі шляхом застосування ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

Відповідно до ст.8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Так, ЄСПЛ у рішенні від 11 липня 2017 року у справі "М.С. проти України", установивши порушення статті 8 Конвенції, консолідував ті підходи і принципи, що вже публікувались у попередніх його рішеннях, які зводяться до визначення насамперед найкращих інтересів дитини, а не батьків, що потребує детального вивчення ситуації, урахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, дотримання справедливої процедури у вирішенні спірного питання для всіх сторін.

Також ЄСПЛ у рішенні від 11 липня 2017 року в справі "М.С. проти України", та у рішенні від 16 липня 2015 року в справі "Мамчур проти України" зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Отже, положення про право батьків і дітей бути поряд один з одним не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини, при розгляді справи суди насамперед повинні виходити з інтересів самої дитини.

Згідно ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

За положеннями п. 2-5 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами

Відповідно до ч.1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання.

Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Основними підставами для відібрання дитини є ухилення батьків від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; жорстоке поводження з дитиною; захворювання батьків на хронічний алкоголізм або їх наркотична залежність; будь-які види експлуатації дитини, примус її до жебракування та бродяжництва; залишення дитини у небезпечних для її життя, здоров`я і морального виховання умовах.

Відібрання дитини - це, насамперед, спосіб захисту прав та інтересів дитини, в зв`язку з чим у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати.

Випадки, коли дитина може бути відібрана від батьків, про які йдеться у ч.1 ст. 170 СК України, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків, а й з їх особистих негативних звичок (демонстрація та заохочення у дитини до протиправної чи розпусної поведінки). Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику для життя, здоров`я або для морального виховання. Ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини варто оцінювати з урахуванням її фізичного та психічного розвитку.

Суд встановив, що відповідачка ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_5 , батько дітей, помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З матеріалів справи, показань свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 також вбачається, що відповідачка ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо дітей, зокрема не піклується про здоров`я, розвиток, дозвілля, безпечне середовище для дітей (не приділяє дітям належної уваги, не забезпечує необхідним харчуванням, діти не мають необхідного (за віком та сезоном) одягу та взуття); не займається вихованням дітей; не створила для дітей необхідних житлово-побутових умов (в будинку за місцем мешкання дітей холодно, відсутнє освітлення, не прибрано, наявний стійкий запах тютюну, сирості, відсутні продути харчування, в тому числі приготовлена їжа).

З відповідачкою проводилась робота, спрямована на вирішення питання налагодження її відношення до виконання батьківських обов`язків (що передувала складанню органом опіки та піклування висновку щодо розв`язування даного спору). Проте, її поведінка не свідчила про її прагнення повернути дітей, остання не заперечувала щодо проживання дітей з позивачкою, яка взяла на себе всі обов`язки по вихованню та утриманню онуків.

З того часу відповідачка не цікавиться життям, здоров`ям, фізичним, духовним, соціальним розвитком дітей.

Тому, ретельно зваживши доводи, надані докази, встановлені в судовому засіданні обставини, приймаючи до уваги думку дітей та письмовий висновок Органу опіки та піклування виконкому Вознесенської міської ради від 17 січня 2025 року, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у частині відібрання дітей, оскільки це буде відповідати інтересам останніх.

Відповідно до ч.1 ст. 170 СК України у разі відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування.

За встановленого, враховуючи досліджені судом докази відносно особи позивачки, на вихованні та утриманні якої тривалий час знаходяться діти, їх думку, подання Органу опіки та піклування виконавчого комітету Олександрівської селищної ради, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_1 піклувальником неповнолітнього ОСОБА_3 та опікуном малолітньої ОСОБА_4 .

При цьому суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 170 СК України якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини.

Відповідно до ч.4 ст. 170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину.

Ч.ч. 1, 3 ст. 181, ч. 1 ст. 183 СК України передбачають, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я, матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність у платника рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 182 СК України).

Враховуючи вимоги ст. 182 СК України, наявні в матеріалах справи щодо особи відповідачки, суд прийшов до висновку про необхідність стягнення з відповідачки аліментів на користь позивачки на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 серпня 2024 року і до повноліття дітей.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

З урахуванням положень ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь держави також підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст. 12,13, 76-83, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ

позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Вознесенської міської ради Миколаївської області, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Олександрівської селищної ради, про відібрання дітей, стягнення аліментів задовольнити.

Відібрати дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від матері - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , без позбавлення її батьківських прав.

Призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженку села Трикрати Вознесенського району Миколаївської області, піклувальником ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та опікуном ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки міста Вознесенська Миколаївської області, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно кошти (аліменти) в розмірі 1/3 частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 15 серпня 2024 року і до повноліття дітей.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки міста Вознесенська Миколаївської області, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , судовий збір на користь держави в розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя Л.В.Лузан