Провадження №2/748/548/25
Єдиний унікальний № 748/748/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" квітня 2025 р.м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Кухти В.О.,

секретаря Крошки І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду в м. Чернігові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами,

В С Т А Н О В И В :

10.03.2024 р. до Чернігівського районного суду Чернігівської області надійшла позовна заява від позивача до відповідачів, в якій позивач просить визнати за ним, ОСОБА_1 , право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , залишивши ОСОБА_2 1/4 частину у праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та залишивши ОСОБА_3 1/4 частину у праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач мотивує свої вимоги тим, що будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4 голові колгоспного двору.

Станом на 01.07.1990 р. та станом на 15.04.1991 р. у будинку за вищевказаною адресою проживали та були зареєстровані: 1) власник, ОСОБА_4 , 1958 р.н., 2) дружина, ОСОБА_2 , 1964 р.н., 3) син, ОСОБА_1 , 1983 р.н., 4) дочка, ОСОБА_5 , 1988 р.н.

Таким чином, вищезазначений житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами мав статус колгоспного двору та належав на праві власності колгоспному двору, а саме у рівних частках ОСОБА_4 (голові колгоспного двору), ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_6 по 1/4 частці кожному.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 . На день смерті ОСОБА_4 був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 та разом з ним були зареєстровані і проживали: 1) дружина ОСОБА_2 , 1964 р.н., 2) син ОСОБА_1 , 1983 р.н.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на належне йому майно.

Позивач звернувся до Чернігівської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька, ОСОБА_4 .

ОСОБА_2 подала заяву до Чернігівської районної державної нотаріальної контори, в якій відмовилася від спадщини після померлого чоловіка ОСОБА_4 , на користь сина ОСОБА_1

ОСОБА_5 із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталася.

Так, позивач зазначає, що він є єдиними спадкоємцем першої черги за законом, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4

21.01.2025 р. державним нотаріусом Чернігівської районної державної нотаріальної контори повідомлено позивача про те, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 , після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька позивача ОСОБА_4 , не має можливості, у зв`язку з відсутністю документа, що посвідчує право власності на майно, в якому була б визначена частка житлового будинку, належна особисто спадкодавцю.

Позивач зазначає, що в документі, що посвідчує право власності спадкодавця на вищевказане майно зазначено, що житловий будинок належить голові колгоспного двору ОСОБА_4 . Таким чином, якщо в документі, що посвідчує право власності на майно вказано, що житловий будинок належить колгоспному двору, при цьому зазначено лише голову колгоспного двору (після смерті якого і відкрилася спадщина), а інформація про інших членів двору відсутня, а за даними органу місцевого самоврядування або будинкової книги на житловий будинок вбачається, що в житловому будинку разом з померлим проживали і інші особи, які також мають право на частку в майні колгоспного двору, то оформити спадщину на підставі такого документу не вбачається за можливе.

Отже, позивач звертається з даним позовом до суду, оскільки реалізувати своє право власності на вказане вище спадкове майно у позасудовому порядку позивач не має можливості, а тому, з метою захисту свого права, просить суд визнати за ним 1/2 частину вищезазначеного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, а також просить визнати по 1/4 частині, того ж самого будинку з господарськими будівлями та спорудами, за матір`ю ОСОБА_2 , та рідною сестрою ОСОБА_5 .

Ухвалою судді від 14.03.2025 р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання на 22.04.2025 р.

Позивач та його представник в підготовче засідання не з`явилися, представник надав заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача. Позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити.

Відповідачі в підготовче засідання не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі. Проти задоволення позовних вимог позивача не заперечують.

Згідно із ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрували шлюб 26.02.1983 р., що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу Серії НОМЕР_1 , актовий запис № 3 (а.с.16).

Від шлюбу у ОСОБА_4 та ОСОБА_7 народились діти, а саме:

ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_2 , актовий запис № 11, де в графі «батько» зазначений ОСОБА_4 , а в графі «мати» зазначена ОСОБА_2 (а.с.17).

ІНФОРМАЦІЯ_5 народилася ОСОБА_5 , що підтверджується Свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_3 , актовий запис № 1, де в графі «батько» зазначений ОСОБА_4 , а в графі «мати» зазначена ОСОБА_2 (а.с.18).

Відповідно до Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 01.02.1991 р., виданого на підставі рішення виконкому Чернігівської районної Ради народних депутатів № 243 від 14.09.1990 р., зареєстрованого в Чернігівському бюро технічної інвентаризації 01.02.1991 р. і записано в реєстрову книгу № 1 під реєстровим № 249, жилий будинок з приналежними будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_4 голові колгоспного двору (а.с.19).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_4 , актовий запис № 02 (а.с.20).

Згідно довідок № 4 від 16.01.2025 р. та № 12 від 22.01.2025 р. виданих Виконкомом Киселівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, встановлено, що станом на 01.07.1990 р. та станом на 15.04.1991 р. у будинку за адресою: АДРЕСА_1 були зареєстровані та проживали: 1) власник, ОСОБА_4 , 1958 р.н., 2) дружина, ОСОБА_2 , 1964 р.н., 3) син, ОСОБА_1 , 1983 р.н., 4) дочка, ОСОБА_5 , 1988 р.н. (а.с.21, 21 зворот).

Згідно довідки № 13 від 22.02.2025 р. виданої Виконкомом Киселівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, встановлено, що дійсно ОСОБА_4 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , та разом з ним були зареєстровані та проживали: 1) дружина, ОСОБА_2 , 1964 р.н., 2) син, ОСОБА_1 , 1983 р.н. (а.с.22).

Відповідно до наданого повідомлення від 31.12.2024 р. № 794 «Чернігівським РБТІ» Чернігівської районної ради Чернігівської області, встановлено, що право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 01.01.2013 р., зареєстровано за ОСОБА_4 , згідно Свідоцтва про право вланості від 01.02.1991 р., в цілому (а.с.23). Також даний факт належності вищевказаного будинку спадкодавцеві підтверджується Інформаційною довідкою з архівної справи матеріалів технічної інвентаризації об`єкта нерухомості № 471 від 31.12.2024 р. (а.с.23 зворот), а також технічним паспортом на вищезазначений житловий будинок (а.с.24-26).

Відповідно до рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 21.08.2019 р. справа № 748/2036/19, встановлено, що шлюб між ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрований 17.05.2008 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 478 розірвано. Після розірвання шлюбу ОСОБА_5 залишено прізвище « ОСОБА_9 » (а.с.31,32).

Відповідно до відповіді від 21.01.2025 р. Чернігівською районною державною нотаріальною конторою ОСОБА_10 , встановлено, що державним нотаріусом повідомлено позивача про те, що видати Свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 , після смерті померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька позивача ОСОБА_4 , не має можливості, оскільки відсутній документ, що посвідчує право власності на майно, в якому була б визначена частка житлового будинку, належна особисто спадкодавцю (а.с.33).

Згідно витребуваної інформації від 27.03.2025 р. наданою Чернігівською районною державною нотаріальною конторою Завалієвою В.В., встановлено, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 була заведена спадкова справа № 351/2017 (а.с.45).

Згідно із заяви № 1322 ОСОБА_1 , яка надійшла до Чернігівської районної державної нотаріальної контори 13.06.2017 р., спадкова справа № 351/2017, встановлено, що ОСОБА_1 прийняв спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_4 (а.с.46).

Згідно із заяви № 1323 ОСОБА_2 , яка надійшла до Чернігівської районної державної нотаріальної контори 13.06.2017 р., спадкова справа № 351/2017, встановлено, що ОСОБА_2 відмовилася від прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 свого чоловіка ОСОБА_4 (а.с.47).

Відповідно до заяви № 192 ОСОБА_1 , яка надійшла до Чернігівської районної державної нотаріальної контори 07.02.2025 р., спадкова справа № 351/2017, встановлено, крім ОСОБА_1 спадкодавцями після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 є: 1) дружина спадкодавця, ОСОБА_2 , яка відмовилася від прийняття спадщини по заяві № 1323 від 13.06.2017 р. 2) дочка спадкодавця, ОСОБА_5 , яка спадщину у встановлений законом строк не прийняла (а.с.51).

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 р., право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 р. не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена колгоспного двору визначається, виходячи з рівності часток усіх його членів включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Загальні правила щодо частки члена колгоспного двору в майні колгоспного двору застосовується з 01.07.1990 р. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна.

Згідно із положень ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Приписами ст. ст. 1216, 1218 ЦК України передбачено, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усіх права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

За змістом частин 1, 2 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Окрім того, відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частиною 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до вимог ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Вищий Сеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ листом № 24-753/04-13 від 16.05.2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснив, що при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначається на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК.

Згідно з даними технічного паспорта від 25.12.2024 р., рік побудови житлового будинку є 1984 р.

Отже, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 р., ЗУ «Про власність», ЗУ від 07.12.1990 р. № 533-XII «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", ЗУ від 25.12.1974 р. «Про державний нотаріат», постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13.04.1979 р. за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12.05.1985 р. № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966 р., Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31.10.1975 р. № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19.01.1976 р. № 1/5, та іншими нормативними актами.

Статтею 100 ЦК УРСР, визначено, що в особистій власності громадян можуть бути предмети вжитку, особистого споживання, комфорту і підсобного домашнього господарства, жилий будинок і трудові заощадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР, майно колгоспного двору належить його членами на праві сумісної власності.

Згідно із ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР, розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду в п. 13 постанови від 24.06.1983 р. № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті «г» п. 6 постанови від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила ст. 563 ЦК УРСР про те, що спадщин на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 01.07.1990 р. У разі смерті члена колгоспного двору після 30.06.1990 р. спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Відтак, хоча Свідоцтво про право особистої власності на зазначений об`єкт нерухомості майна і було видано на ім`я ОСОБА_4 , як голові колгоспного двору, проте вказаний вище спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами належав на праві спільної власності членами цього колгоспного двору, а саме ОСОБА_4 (голова колгоспного двору), ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , а також ОСОБА_5 в рівних частках по 1/4 кожному.

Спадкоємцями після смерті спадкодавця 24.03.2017 р. ОСОБА_4 є його дружина, ОСОБА_2 , син, ОСОБА_1 , та дочка, ОСОБА_5 .

Також, 1/4 частина вказаного вище житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами входить до спадкової маси після смерті ОСОБА_4 , право на яку успадкував його син ОСОБА_1 , оскільки дружина, ОСОБА_2 відомилася від прийняття спадщини після смерті чоловіка, а дочка, ОСОБА_11 , у встановлений законом строк не прийняла таку спадщину.

Тож, позивачу належить 1/2 частина вищевказаного будинку, оскільки йому також на праві власності належала 1/4 частина цього ж житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами.

Таким чином, проаналізувавши надані докази, а також взявши до уваги заяви відповідачів про відсутність заперечень щодо задоволення позовних вимог позивача, суд вирішив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, визнавши за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину вищевказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, заливши ОСОБА_2 та ОСОБА_5 право власності по 1/4 частині кожній цього ж будинку.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп.

Позивач звільнений від сплати судового збору, як особа з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією № 041286 від 23.10.2024 р. Чернігівською міською МСЕК (а.с.34).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, 10, 12, 13, 19, 23, 30, 48, 76, 200, 247, 258, 263-265, 354 ЦПК України, ст. ст. 15, 328, 392, 1216, 1218, 1220, 1268-1270 ЦК України, ст. ст. 100, 120, 123 ЦК УРСР, ЗУ «Про власність», ЗУ «Про судовий збір», суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП: НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП: НОМЕР_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП: НОМЕР_7 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , залишивши ОСОБА_2 1/4 частину у праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та залишивши ОСОБА_3 1/4 частину у праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.О. Кухта