Справа №504/4471/24
Провадження №2/504/1499/25
Доброславський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2025с-ще Доброслав

Доброславський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді - Барвенко В.К.,

Секретаря - Ориник М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №5, в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської обласної прокуратури про скасування арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог:

Позивачка звернулась до суду із позовом, у якому просила зняти арешт з належної їй земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :03:001:0316, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 227, який був накладений постановою прокуратури м. Одеси 05.11.2008 року в межах кримінальної справи №11.

На обґрунтування своїх вимог позивачка вказує, що земельна ділянка, на яку було накладено арешт постановою прокуратури м. Одеси від 05.11.2008 року, була придбана нею на електронних торгах відповідно до протоколу № 265472 від 22.06.2017 року та є об`єктом її приватної власності. Арешт на майно був накладений у межах кримінальної справи № 11, яка на момент розгляду справи судом вже закрита. Позивачка не була стороною у вказаному кримінальному провадженні, не залучалась до участі у процесуальних діях та не мала можливості реалізувати своє право на захист. Кримінальне провадження було закрите ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 20.11.2023 року у зв`язку із закінченням строків давності, при цьому питання про скасування арешту не вирішувалось. Позивачка вказує, що збереження арешту створює реальну перешкоду у реалізації її права власності розпорядження та користування майном, що порушує її конституційні права, а також положення Цивільного кодексу України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У зв`язку з неможливістю вирішення цього питання в межах кримінального провадження, позивачка звернулася до суду із цим позовом як із способом захисту свого порушеного права.

Ухвалою судді Комінтернівського районного суду від 24.10.2025 року по справі №504/1180/24 було відкрито провадження в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Сторони повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання у встановленому законом порядку.

Представник позивачки адвокат Чумаченко С.О. подав заяву про розгляд справи у свою відсутність, доводи позову підтримав.

Відповідач, Одеська обласна прокуратура, у судове засідання призначене на 21.05.2025 року не з`явився, подав відзив в якому викладені обставини тотожні позову, в якому просив ухвали законне рішення.

Встановлені судом фактичні обставини:

Позивачка є власницею земельної ділянки площею 0,1 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :03:001:0316, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 227. Право власності на вказану земельну ділянку набуто позивачкою на підставі перемоги в електронних торгах, що підтверджується протоколом № 265472 від 22.06.2017 року та свідоцтвом про право власності, виданим 05.10.2017.

Згідно з інформаційною довідкою № 362795451 від 23.01.2024, на зазначену земельну ділянку внесено запис про обтяження у вигляді арешту, зареєстрований 06.11.2008 за постановою прокуратури міста Одеси від 05.11.2008 року, як захід забезпечення у межах кримінальної справи № 11. Позивачка не є стороною у вказаному кримінальному провадженні, не була залучена до процесуальних дій і не мала процесуального статусу, що унеможливлювало оскарження дій щодо арешту в межах провадження.

Кримінальне провадження № 0000569, відкрите 03.12.2014 року на підставі матеріалів згаданої справи, було закрите ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 20.11.2023 року у зв`язку із закінченням строків давності. Водночас питання про скасування арешту на майно не вирішувалось. Позивачка зверталась до органів прокуратури з проханням ініціювати скасування арешту, однак їй було роз`яснено, що скасування арешту можливе виключно за рішенням суду у порядку цивільного судочинства.

Таким чином, арешт, що триває понад 15 років, продовжує чинити перешкоди у реалізації права позивачки на володіння, користування та розпорядження належним їй майном, попри те, що кримінальне провадження завершено, а обтяження не було знято автоматично.

Позиція суду та релевантні джерела права:

Відповідно до частини першої статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Згідно з частиною другою статті 3 Конституції України, права і свободи людини є найвищою соціальною цінністю.

Стаття 13 Конституції гарантує рівність усіх суб`єктів права власності перед законом. Стаття 319 ЦК України встановлює, що власник має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Особа може бути позбавлена цього права лише у випадках, встановлених законом.

Згідно з частиною другою статті 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не встановлено судом або не передбачено законом.

Згідно з частиною першою статті 19 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого порушеного права.

Частина друга статті 30 ЦПК України передбачає виключну підсудність за місцезнаходженням майна щодо позовів про зняття арешту з майна.

Стаття 263 ЦПК України встановлює, що рішення суду має бути законним та обґрунтованим і ґрунтуватися на достовірних доказах.

Арешт майна у 2008 році було накладено за правилами КПК України 1960 року.

Згідно зі статтею 126 того Кодексу, арешт міг бути застосований лише на період досудового слідства і підлягав скасуванню у разі відпадіння підстав.

У теперішній час кримінальне провадження № 0000569 закрите ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 20.11.2023 р., отже підстави для збереження арешту відсутні.

Частина 4 статті 174 чинного КПК України чітко передбачає, що арешт скасовується судом у разі закриття провадження, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації.

Суд вважає, що обставини справи свідчать про порушення прав позивачки як власника нерухомого майна, оскільки арешт на її земельну ділянку був накладений у межах кримінального провадження, яке на час розгляду цивільної справи вже було закрито.

Згідно з частиною четвертою статті 174 Кримінального процесуального кодексу України, арешт майна підлягає скасуванню у разі закриття кримінального провадження, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації. З урахуванням того, що у справі не застосовувалась конфіскація, підстави для подальшого збереження арешту відсутні.

Відповідно до статті 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Наявність арешту на майно, що не має актуального правового обґрунтування, є неправомірним обмеженням права власності, а отже, суперечить приписам статей 319, 321, 328 ЦК України.

Також суд бере до уваги позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 12.06.2019 у справі № 766/21865/17, відповідно до якої після закриття кримінального провадження арешт на майно втрачає характер заходу забезпечення та перетворюється на публічно-правове обтяження, яке може бути усунуте в порядку цивільного судочинства. Аналогічний висновок міститься у постанові ВП ВС від 24.04.2019 у справі № 2-3392/11.

Згідно з статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Втручання в це право, як зазначено в рішенні ЄСПЛ у справі "Sovtransavto Holding" проти України, має бути пропорційним і обґрунтованим. У даній справі суд не вбачає жодного суспільного інтересу у продовженні арешту, тому таке втручання є непропорційним і свавільним.

Таким чином, суд вважає, що збереження арешту на майно за відсутності діючого кримінального провадження є безпідставним, порушує права власника і підлягає скасуванню.

З огляду на викладене, арешт, накладений у межах вже закритого кримінального провадження, не має правових підстав для подальшого існування.

Його збереження є незаконним, порушує гарантоване Конституцією, ЦК України та Конвенцією право власності, а отже, підлягає скасуванню судом у порядку цивільного судочинства.

Керуючись статтями 3, 13, 16, 319, 321, 328 ЦК України, статтями 174, 126 КПК України (у редакції 1960 року), 263 265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Одеської обласної прокуратури про скасування арешту на майно задовольнити.

Зняти арешт (припинити обтяження) нерухомого майна земельної ділянки, реєстраційний номер нерухомого майна: 227, кадастровий номер: :03:001:0316 за адресою: АДРЕСА_1 , номер запису про обтяження: 22460310, дата перенесення: 21.09.2017 17:00:52, тип обтяження: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 8157490, зареєстрований: 06.11.2008 11:34:34 за № 8157490, реєстратором: Перша одеська державна нотаріальна контора, 65026, Одеська обл., м. Одеса / м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 26, ; 705-13-18; 705-13-19; 705-13-20; 705-13-2, підстава обтяження: постанова, бн, 05.11.2008, прокуратура м. Одеси, об`єкт обтяження: земельна ділянка, земельна ділянка, площа 0,100 га, адреса: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :03:001:0316 Власник: ОСОБА_2 , причина відсутності коду: інша причина відсутності коду, заявник: Перша ОДНК.

Судові витрати залишити за позивачем ОСОБА_1 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з часу його проголошення до суду апеляційної інстанції.

Суддя В. К. Барвенко