ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 639/4584/23
Номер провадження 22-ц/818/2019/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2025 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді (судді-доповідача) Мальованого Ю.М.,

суддів Маміної О.В., Яцини В.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 18 грудня 2024 року в складі судді Рубіжного С.О. по справі № 639/4584/23 за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2023 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 звернулась до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 18 жовтня 2013 року. Відповідачка при підписанні анкети - заяви підтвердила свою згоду, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами банку», складають між нею та банком договір про надання банківських послуг. Заявою відповідачки підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. Отже, підписанням заяви між сторонами у відповідності до статті 634 ЦК України був укладений договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку (стаття 1066 ЦК України) та кредитного договору (стаття 1054 ЦК України).

АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачці кредит у розмірі, встановленому договором. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 40 000,00 грн.

У зв`язку з неналежним виконанням позичальницею умов кредитного договору утворилась заборгованість за кредитом, яка станом на 18 липня 2023 року складає 49 501,13 грн, з яких: 38 678,03 грн - заборгованість за тілом кредиту, 10 823,10 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 18 жовтня 2013 року в розмірі 49 501,13 грн станом на 18 липня 2023 року, а також 2684,00 грн судового збору.

28 серпня 2023 року від ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просила відмовити у задоволенні позову. Відзив мотивовано тим, що анкета-заява не може бути підставою для стягнення процентів за користування кредитними коштами, оскільки не є стандартною (типовою) формою кредитного договору. Позивач не з`ясував, чи має вона можливість погасити заборгованість в умовах воєнного стану, не запропонував кредитні канікули. Позичальники не несуть відповідальності під час воєнного стану та упродовж 30 днів після його скасування за прострочення кредитних зобов`язань. Вказала, що не відмовляється від своїх зобов`язань, однак втрата роботи не дає їй можливості виконувати їх належним чином.

14 вересня 2023 року від позивача надійшла відповідь на відзив. Вказав, що між сторонами належним чином укладено договір, зміст якого зафіксовано у декількох документах. Протягом 10 років позичальниця до банку з приводу неправильного нарахування процентів не зверталась, тобто погоджувалась з процентною ставкою, користувалась кредитними коштами та здійснювала часткове погашення. Розрахунок заборгованості не спростований, підтверджується випискою. З 01 березня по 01 червня 2022 року були запроваджені кредитні канікули, тобто можливість не сплачувати обов`язковий мінімальний платіж, а також у березні 2022 року запроваджено ставку 0,001%, у квітні 2022 року 1,7%, що діяла до 01 вересня 2022 року. Скрутний матеріальний стан відповідачки не підтверджено доказами та це не є підставою для відмови у задоволенні позову.

13 грудня 2024 року від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, яку ухвалою суду від 18 грудня 2024 року повернуто заявнику.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 18 грудня 2024 року в задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що у ОСОБА_1 відсутня заборгованість за кредитним договором від 18 жовтня 2013 року, вказаним у позовній заяві, а 03 лютого 2022 року нею укладено новий договір, про стягнення заборгованості за яким банк не просив.

На вказане судове рішення 22 січня 2025 року АТ КБ «Приватбанк» через систему «Електронний суд» до суду апеляційної інстанції подало апеляційну скаргу, в якій просило рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, судові витрати покласти на відповідачку.

Апеляційна скарга мотивована тим, що підписавши Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг № б/н від 18 жовтня 2013 року ОСОБА_1 отримала можливість користуватися усіма доступними банківськими послугами без укладання окремих договорів на кожний вид банківських послуг. Відповідачці було відкрито картковий рахунок та видано картку, яка в подальшому перевипускалася, однак номер рахунку не змінювався. Висновок суду, що 03 лютого 2022 року укладено новий договір банківського рахунку, є помилковим, адже суд ототожнив поняття номеру картки і номеру рахунку. Картковий рахунок НОМЕР_1 (IBAN НОМЕР_2 ) не змінювався. Номери карток, що впродовж користування банківськими послугами були підключені до карткового рахунку: НОМЕР_3 строком дії до 09/21, перевипущена на НОМЕР_4 зі строком дії до 08/24. До одного банківського рахунку може бути прив`язано кілька платіжних карток. Перевипуск картки з новим номером картки не вимагає відкриття нового рахунку. Перевипустивши кредитну картку та надавши її у користування відповідачці, банк ознайомив ОСОБА_1 з умовами споживчого кредитування в АТ КБ «ПриватБанк» 03 лютого 2022 року. Відповідачка прийняла ці умови та продовжила користуватись картковим рахунком за допомогою перевипущеної картки, у тому числі використовуючи кредитний ліміт. Отже, позивач правомірно з цього часу нараховував проценти за користування кредитом у розмірі, передбаченому в Заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 03 лютого 2022 року. Відповідачка у відзиві фактично визнала наявність у неї кредитних зобов`язань та непогашений борг, зазначивши, що вона не відмовляється від своїх зобов`язань, але не може їх виконувати належним чином через втрату роботи, однак суд безпідставно звільнив її від виконання зобов`язань.

20 лютого 2025 року від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просила відмовити у її задоволенні та залишити рішення суду без змін. Відзив мотивовано тим, що анкета-заява не є підставою для нарахування процентів; їй не було запропоновано кредитні канікули; позичальники не несуть відповідальності під час воєнного стану та упродовж 30 днів після його скасування за прострочення кредитних зобов`язань; забороняється збільшувати відсоткову ставку за користування кредитом у разі невиконання зобов`язань.

Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 18 грудня 2024 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини 1 статті 369 ЦПК України.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Матеріали справи свідчать, що 18 жовтня 2013 року між банком та ОСОБА_1 підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку № б/н, згідно якої відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, підтвердила той факт, що вона ознайомилась з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами і згодна з ними (а.с. 15 том 1).

03 лютого 2022 року ОСОБА_1 з метою продовження ділових відносин та ідентифікації клієнта підписала анкету-опитувальник клієнта-фізичної особи, яка містить її актуальні анкеті дані (а.с. 15 зворот - 16 том 1).

Також 03 лютого 2022 року ОСОБА_1 підписала заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, в якій зазначено: тип кредиту - відновлювальна кредитна лінія; сума/ліміт кредиту: розмір кредитного ліміту не перевищує 200 000,00 грн для карток «Універсальна», 200 000,00 грн для карток «Універсальна Gold»; строк кредитування 12 місяців з пролонгацією; мета отримання кредиту споживчі цілі; процентна ставка, відсотків річних 42,0 % для карток «Універсальна», 40,8 % для карток «Універсальна Gold»; тип процентної ставки фіксована; порядок повернення кредиту: шляхом договірного списання з рахунку клієнта, в тому числі за рахунок кредитного ліміту в розмірі процентів, які підлягають сплаті за цим договором, 1-го числа календарного місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, за умови наявності невикористаного кредитного ліміту та за відсутності прострочених зобов`язань клієнта; шляхом внесення клієнтом коштів в розмірі мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту; розмір мінімального обов`язкового платежу 5% від заборгованості, але не менше 100,00 грн щомісячно; 10% від заборгованості; але не менше 100,00 грн щомісячно у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення; пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання; штрафів немає; процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту 84,0 % для карток «Універсальна», 81,6 % для карток «Універсальна Gold» (а.с. 133-144 том 1).

У підписаній відповідачкою в електронному вигляді 03 лютого 2022 року заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг зазначено, що вона згідно зі статтею 634 ЦК України приєднується до розділу «Загальні положення», підрозділів «Кредитні картки», «Поточні рахунки», «Використання картки», «Віддалені канали обслуговування», «Оплата частинами та Миттєва розстрочка», Умов та Правил надання банківських послуг Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», що розміщені в мережі Інтернет за адресою https://privatbank.ua /terms, в редакції, чинній на дату підписання цієї Заяви, які разом становлять Договір банківського рахунка, приймає всі права та обов`язки, встановлені в цьому договорі та зобов`язується їх належним чином виконувати (а.с. 133 том 1).

Крім того, 03 лютого 2022 року ОСОБА_1 підписала Паспорт споживчого кредиту, який містить аналогічну інформацію, що зберігала чинність та була актуальною до 18 лютого 2022 року (а.с. 17-21 том 1).

Також банком надано Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», де вказано процентні ставки, який не містить підпису ОСОБА_1 (а.с. 22 том 1).

Згідно з довідкою позивача, за кредитним договором між банком та ОСОБА_1 останній були надані дві кредитні картки: 22 вересня 2017 року картка типу «Універсальна» № НОМЕР_3 з терміном дії до вересня 2021 року, а також 03 лютого 2022 року картка типу «Універсальна» № НОМЕР_4 з терміном дії до серпня 2024 року (а.с. 13 том 1).

При видачі картки 22 вересня 2017 року інформація щодо встановлення кредитного ліміту відсутня. 07 червня 2018 року встановлено кредитний ліміт у розмірі 500,00 грн, який у подальшому 03 лютого 2022 року збільшено до 25 000,00 грн, та 07 лютого 2022 року збільшено до 40 000,00 грн. 09 листопада 2022 року кредитний ліміт зменшено до 0 грн (а.с. 14 том 1).

З виписки за договором № б/н за період 22 вересня 2017 року по 20 липня 2023 року вбачається, що ОСОБА_1 користувалась кредитними коштами як шляхом зняття готівки у банкоматах, так і здійснювала розрахунки за покупки, перераховувала кошти на інші карткові рахунки, а також здійснювала поповнення кредитної картки. Усього сума витрат склала 133 232,35 грн, надходжень 83 731,22 грн, баланс на кінець періоду 49 501,13 грн (а.с. 61-82 том 1).

Згідно наданого Банком розрахунку заборгованість ОСОБА_1 станом на 18 липня 2023 року становить 49 501,13 грн, з яких: 38 678,03 грн - заборгованість за тілом кредиту, 10 823,10 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом (а.с. 6-12 том 1).

З наданих довідок про рух коштів вбачається, що на рахунок ОСОБА_1 за період з 01 жовтня 2023 року по 20 лютого 2024 року надійшло 1006,26 грн (а.с. 158 том 1), 20 травня 2024 року - 200,00 грн (а.с. 171 том 1), 19 червня 2024 року 200,00 грн (а.с. 172 том 1). З виписки по рахунку за період з 01 червня 2024 року по 12 листопада 2024 року вбачається, що у серпні та жовтні 2024 року надійшло по 200,00 грн. Баланс на 12 листопада 2024 року склав 47 694,87 грн (а.с. 231 том 1). Тобто, за вказаний період на рахунок внесено загалом 1806,26 грн, чим зменшено заборгованість з 49 501,13 грн до 47 694,87 грн.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

В постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) Велика Палата Верховного Суду надала правовий висновок про те, що Умови та правила надання банківських послуг з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 двічі отримувала кредитні картки, на які отримувала кредитні кошти, протягом тривалого періоду часу користувалась ними та поповнювала свій рахунок, що підтверджується випискою, наданою банком до суду першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні вимог банку щодо стягнення заборгованості суд першої інстанції виходив з того, що за вказаним у позовній заяві договором б/н від 18 жовтня 2013 року по картковому рахунку № НОМЕР_3 заборгованість відсутня, а з 03 лютого 2022 року ОСОБА_1 на підставі нового договору відкрито новий рахунок № НОМЕР_4 , за яким і виникла заборгованість, однак банк не просив стягнути заборгованість саме за цим новим договором.

З таким висновком суду колегія суддів погодитись не може.

Звертаючись до суду з позовом банк надав суду анкету - заяву від 18 жовтня 2013 року, яка містить анкетні дані ОСОБА_1 та намір оформити картку на своє ім`я і укласти договір.

На підставі цієї заяви на ім`я відповідачки було відкрито рахунок і видано їй 22 вересня 2017 року кредитну картку «Універсальна» № НОМЕР_3 , на яку 07 червня 2018 року встановлено кредитний ліміт у розмірі 500,00 грн, що у подальшому збільшився до 40 000,00 грн. Строк дії вказаної картки сплив у вересні 2021 року.

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме надані банком до позовної заяви Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку та Тарифи розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, щодо сплати відсотків. Отже, їх не можна розцінювати як складову частину кредитного договору, укладеного між сторонами 18 жовтня 2013 року шляхом підписання відповідачкою заяви.

Однак, 03 лютого 2022 року ОСОБА_1 ідентифікувалася у банку та підписала Заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг, в якій були зазначені істотні умови кредитного договору, зокрема, кредитний ліміт та процентна ставка 42,00 % для карт «Універсальна» та 40,8 % для карт «Універсальна Gold».

03 лютого 2022 року ОСОБА_1 було видано нову картку № НОМЕР_4 зі строком дії до серпня 2024 року.

Станом на час перевипуску картки заборгованість у ОСОБА_1 була відсутня, що підтверджується випискою по рахунку (а.с. 69 зворот том 1).

Під перевипуском картки розуміється випуск та приєднання картки з новим строком дії до раніше відкритого клієнту карткового рахунку, а тому вся сума заборгованості за кредитним лімітом буде відображатися та враховуватися в тому числі і на перевипущеній картці.

Перевипуск платіжних карток у подальшому, у тому числі з оформленням платіжної картки іншого класу, не свідчить про укладення іншого кредитного договору.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у справі №373/212/16-ц від 27 листопада 2019 року.

Із заявою про закриття рахунку, відкритого на підставі заяви від 18 жовтня 2013 року, та відкриття нового рахунку ОСОБА_1 до банку не зверталась.

Посилання суду першої інстанції на правову позицію Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 569/13606/17-ц, колегія суддів вважає безпідставним, адже вказана постанова прийнята у справі з іншими фактичними обставинами. Зокрема, у вказаній справі суд не встановив обставин щодо перевипуску кредитної платіжної картки та врахував, що з банківської виписки по карті вбачається, що за період з 01 січня 1999 року по 14 лютого 2018 року остання активація картки мала місце 25 лютого 2011 року. Матеріалами справи підтверджено строк дії картки до грудня 2011 року. За відсутності підтверджень отримання позичальником кредитної картки з більш пізнім строком дії, суд критично оцінив платіж у розмірі 110 грн, який нібито мав місце у квітні 2013 року, пославшись на недоведеність обставин внесення цього платежу самим позичальником чи уповноваженою ним особою.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про те, що у ОСОБА_1 утворилась заборгованість за новим кредитним договором, відміннім від того, що вказаний у позовній заяві банку, та про відсутність підстав для стягнення заборгованості.

Оскільки фактично отримані та використані позичальницею кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також враховуючи вимоги частини 2 статті 530 ЦК України, за змістом якої якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19.

Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 03 лютого 2022 року, що надана позивачем на підтвердження позовних вимог, підписана ОСОБА_1 та містить процентну ставку за користування нею кредитом в розмірі 42 % річних. Тобто, сторони обумовили в письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором № б/н від 18 жовтня 2013 року та виписки за договором № б/н за період з 22 вересня 2017 року по 20 липня 2023 року, фактично заборгованість за простроченими відсотками виникла з 01 жовтня 2022 року, вже після підписання відповідачкою 03 лютого 2022 року заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг.

Отже, визначений позивачем розмір заборгованості за процентами за користування кредитними коштами у сумі 10 823,10 грн не суперечить умовам кредитування, обумовленим сторонами у письмовому вигляді, виходячи з процентної ставки 42% на рік.

Доводи ОСОБА_1 щодо того, що анкета-заява не є підставою для нарахування процентів; їй не було запропоновано кредитні канікули; позичальники не несуть відповідальності під час воєнного стану та упродовж 30 днів після його скасування за прострочення кредитних зобов`язань; забороняється збільшувати відсоткову ставку за користування кредитом у разі невиконання зобов`язань, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, підписана ОСОБА_1 , містить істотні умови кредитування, зокрема, процентну ставку за користування кредитом, яка банком не збільшувалась, а лише зменшувалась, а саме: у березні 2022 року запроваджено ставку 0,001%, у квітні 2022 року 1,7%, що діяла до 01 вересня 2022 року; будь-які штрафні санкції за порушення виконання зобов`язань відповідачці не нараховувались.

Разом з тим, з наданих довідок про рух коштів та виписки по рахунку вбачається, що за період з 01 жовтня 2023 року по 12 листопада 2024 року на рахунок ОСОБА_1 надійшло 1806,26 грн (а.с. 158, 171, 172, 231 том 1), у зв`язку з чим заборгованість за відсотками зменшилась з 10 823,10 грн до 9016,84 грн, а загалом розмір заборгованості зменшився з 49 501,13 грн до 47 694,87 грн.

Вказані обставини банк фактично визнав, подавши заяву про зменшення позовних вимог, яку судом першої інстанції повернуто позивачу.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Отже, рішення суду про відмову у задоволенні позову підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» і стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за кредитним договором б/н від 18 жовтня 2013 року в розмірі 47 694,87 грн, з яких 38 678,03 грн заборгованість за тілом кредиту, 9016,84 грн заборгованість за відсотками.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).

При зверненні до суду з позовом АТ КБ «ПриватБанк» сплачено 2684,00 грн судового збору (а.с. 1 том 1), при оскарженні рішення в суді апеляційної інстанції 4026,00 грн (а.с. 9 том 2).

Враховуючи, що позов та апеляційну скаргу банку задоволено частково, на 96,35%, з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню судовий збір за подачу позову та апеляційної скарги в розмірі 6 465,09 грн (2684,00+4026,00) х 96,35%).

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 18 грудня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» (, адреса: м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д) заборгованість за кредитним договором б/н від 18 жовтня 2013 року в розмірі: 38 678,03 грн за тілом кредиту, 9016,84 грн за відсотками, а всього 47 694 (сорок сім тисяч шістсот дев`яносто чотири) грн 87 коп.

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» (код , адреса: м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д)судовий збір за подачу позову та апеляційної скарги в розмірі 6 465 (шість тисяч чотириста шістдесят п`ять) грн 09 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 23 травня 2025 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді О.В. Маміна

В.Б. Яцина