Справа № 463/4383/18 Головуючий у 1 інстанції Стрепко Н.Л.
Провадження № 22-ц/811/890/25 Доповідач в 2-й інстанції Ніткевич А. В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючогосуддіНіткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Гаврилюк Я.Ю.

з участю представника апелянта Туркас О.І.

розглянувшиу відкритом судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Личаківського районного суду м. Львова від 19 листопада 2018 року в складі судді Стрепка Н.Л. у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

встановив:

Заочним рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 19 листопада 2018 року позов акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь Акціонерного товариства Комерційний й банк «Приватбанк» 98 724 грн. 48 коп., а також судові витрати в розмірі 1762 грн.

Заочне рішення оскаржила ОСОБА_1 , особа яка не була учасником справи, однак вважає порушеними свої права, оскільки є спадкоємцем після смерті її батька ОСОБА_2 , який був відповідачем у справі.

Зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 . У лютому 2025 року вона звернулась до державного нотаріуса П`ятої Львівської державної нотаріальної контори Львівської області Зворецької Л.П. щодо видачі свідоцтва про право на спадщину на спадокве майно, яке належало її батькові, на що їй було відмовлено у видачі такого, оскільки під час перевірки відсутності заборони або арешту, згідно із відомостями, які містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та державному реєстрі обтяжень рухомого майна, нотаріусом встановлено про накладення арешту на все майно№20063179, згідно із постановою про арешт майна боржника у ВП №53577273, виданий Личаківським ВДВС м. Львів державний виконавець Сидій О.В. 15.03.2017. Також, повідомила про наявність двох записів щодо батька в Єдиному реєстрі боржників №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 .

Згідно із даними Автоматизованої системи виконавчих проваджень щодо боржника ОСОБА_2 , стягувачем є АТ КБ «Приватбанк».

Зважаючи на те, що спірні правовідносини передбачають правонаступництво, будучи донькою та спадкоємцем, ОСОБА_1 успадкувала майнові права та обов`язки батька, зокрема щодо виконання зобов`язання перед позивачем АТ КБ «Приватбанк».

Доводи скарги обгрунтовує тим, суд першої інстанції не здійснив повного з`ясування обставин, що мають значення для справи; визнав встановленими обставини, які не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи в суді, висновки суду викладені у рішенні не відповідають обставинам справи. Зокрема, судом не досліджено питання щодо строку дії карти, її виду, чи підписував ОСОБА_2 заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ «Приватбанк», судом не досліджувались докази щодо ознайомленн з Тарифами та Умовами надання банківських послуг, не зрозуміло яким документом встановлено відсоткову ставку кредитних зобов`язань.

З урахуванням правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 23.12.2020 у справі №191/2648/17 з ОСОБА_2 не підлягали стягненню проценти, пеня та штрафи. Такі висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, які містяться у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17.

Також додає, що суд першої інстанції не досліджував виписку з карткового рахунку, а відповідно не з`ясував чи отримав ОСОБА_2 кошти, чи відбулася видача кредитних коштів, чи здійснював погашення кредитних коштів, а висновок про укладення та порушення умов кредитного договору зробив на підставі розрахунку заборгованості, складеним в одностронньому порядку позивачем станом на 31.05.2018.

Зауважує, що розмір неустойки, стягнутої судом, є непропорційним і обтяжливим, не дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

Просить скасувати рішення Личаківського районного суду м. Львова від 19 листопада 2018 року та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву не перешкоджає перегляду судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження необхідно закрити виходячи з такого.

Статтею 17 ЦПК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною 1 статті 352 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Системний аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що особи, які не брали участі у справі, мають право на апеляційне оскарження лише за умови, що суд вирішив питання про їх права та обов`язки.

Отже, законодавець визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи: учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, однак судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків.

На відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

При цьому судове рішення, оскаржуване особою, яка не брала участі у справі, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є заявник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 466/5766/13-ц, від 29 червня 2021 року у справі № 201/751/14-ц, від 12 січня 2022 року у справі №761/41876/18, від 28 червня 2023 року у справі № 637/46/21 та від 23 листопада 2023 року у справі №751/7983/16-ц.

З матеріалів справи встановлено, що заочним рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 19 листопада 2018 року позов акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» 98 724 грн. 48 коп., а також судові витрати в розмірі 1762 грн.

Згідно із даними Єдиного державного реєстру судових рішень, а також відмітки суду на судовому рішення, заочне рішення набрало законної сили 19 грудня 2018 року.

Відповідно до Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті ОСОБА_2 , із заявою про прийняття спадщини до П`ятої Львівської державної нотаріальної контори Львівської області звернулась його донька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі.

Свідоцтво про прийняття спадщини ОСОБА_1 не видано по причині наявності арешту на все майно, про що спадкоємцю надано відповідне повідомлення.

Так, в системі реєстрі боржників наявні два записи щодо ОСОБА_2 , як боржника за ВП №53577273, 59818696.

Відповідно до інформації в АСВП щодо боржника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 23.08.2018 відкрито виконавче провадження №59818696, де стягувачем є АТ КБ «Приватбанк».

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, ОСОБА_1 не вказувала на те, що заочним рішенням суду на час ухвалення такого вирішено питання щодо її прав та обов`язків, а лише звертає увагу, що вона є спадкоємцем відповідача ОСОБА_2 , з якого оскаржуваним заочним рішенням суду стягнуто заборгованість за кредитним договором б/н від 03 вересня 2013 року, з якою вона не погоджується.

Оскаржуване заочне рішення суду ухвалено 19 листопада 2018 року, за заявою відповідача судом не переглядалось, законної сили набрало 19.12.2018, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто після ухвалення судового рішення та набрання ним законної сили, на стадії його виконання.

За змістом частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

При цьому, кожна особа несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).

Як встановлено судом, оскаржуваним заочним рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 19 листопада 2018 року не вирішувались питання про права свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_1 , вона не перебувала з АТ КБ «Приватбанк» у будь-яких правовідносинах, а відтак не могла бути стороною у справі.

Натомість, предметом позовних вимог у даній справі є стягнення заборгованості за кредитним договором, укладеним із відповідачем ОСОБА_2 , який є спадкодавцем апелянта ОСОБА_1 .

Батько апелянтки ОСОБА_2 помер після ухвалення заочного рішення суду, яке на час його смерті вже набрало законної сили і на виконання якого, ще до його смерті, видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження.

Статтями 1216, 1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкування є формою правонаступництва, що реалізується спадкоємцем в межах обсягу спадкової маси та не включає в себе процесуальні права та обов`язки спадкодавця, які ним не реалізовані за життя.

Враховуючи наведені норми закону та досліджені судом матеріали справи, колегія суддів приходить висновку, що апелянтка ОСОБА_1 не надала належних та допустимих доказів щодо порушення її прав та обов`язків, як спадкоємця ОСОБА_2 , вона не перебувала з Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» у будь-яких правовідносинах, а відтак не могла бути стороною у справі, що свідчить про те, що судовим рішенням питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки не вирішувалося.

Закриття провадження - це форма закінчення розгляду цивільної справи без винесення судового рішення у зв`язку із виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 п. 3 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

17 лютого 2021 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 206/2-1238/11, провадження № 61-23491 св 18 (ЄДРСРУ № 95067027) вказав, що суд апеляційної інстанції у випадку встановлення, що права заявника оскаржуваним судовим рішенням не порушені та питання про її права і обов`язки стосовно сторін у справі судом першої інстанції не вирішувалися, має право закрити апеляційне провадження, оскільки в останньому випадку така особа не має права на апеляційне оскарження рішення суду.

Вказаний висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14 серпня 2019 року у справі № 62/112 та від 16 січня 2020 року у справі № 925/1600/16, а також у постанові Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 лютого 2020 року у справі № 668/17285/13.

Враховуючи наведене, колегія суддів доходить висновку про те, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на заочне ріення Личаківського районного суду м. львова від 19 листопада 2018 року необхідно закрити.

Керуючись ст. 362 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Личаківськго районного суду м. Львова від 19 листопада 2018 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її постановлення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складений 21 травня 2025 року.

Головуючий А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк