Провадження 2/193/154/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06 травня 2025 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді Томинця О.В.,

за участі: секретаря судового засідання Губи О.А.,

представника позивача Страх Є.О.,

представника відповідача Омельченка Ю.А,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в сел. Софіївка Криворізького району Дніпропетровської області у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дружба" до ОСОБА_1 про визнання права оренди земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції позивача.

06.01.2025 позивач СГ ТОВ «Дружба» звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача ОСОБА_1 в обґрунтування якого вказав, що 31.07.2015 між орендодавцем ОСОБА_2 , правонаступником якого є відповідач, та орендарем ТОВ «КГС «Дніпро», правонаступником якого є позивач СГ СТОВ «Дружба», було укладено договір оренди земельної ділянки, площею 7,90 га, за кадастровим номером :02:002:0030, що розташована на території Першотравенської сільської ради Криворізького (Софіївського) району Дніпропетровської області.

За умовами п. 3.1 та 3.2 цього договору сторони домовилися, що правочин укладено терміном дії до 31.12.2024. Але, у разі закінчення строку дії цього договору до закінчення польових робіт, термін договору оренди продовжується до повного збирання врожаю, який належить орендарю.

У жовтні 2024 року, тобто до закінчення строку дії договору, позивачем на земельній ділянці відповідача була засіяна озима культура - пшениця.

19.11.2024 орендарем СГ СТОВ «Дружба» направлено лист-повідомлення до орендодавця ОСОБА_1 про засівання озимою пшеницею належної йому земельної ділянки із орієнтовним закінченням польових робіт зі збирання цього врожаю кінець липня 2025 року та у зв`язку з цим на продовження строку дії договору відповідно до п. 3.2 його умов. При цьому надав пропозицію про продовження співпраці зокрема на укладення нового договору оренди цієї земельної ділянки.

Однак орендодавець 30.11.2024 направив відповідь, що він не бажає у подальшому продовжувати оренді відносини з СГ СТОВ «Дружба» і вважає, що укладений з ним договір оренди землі діє лише до 31.12.2024, у зв`язку з цим наполіг на приведенні земельної ділянки до належного стану, не проводити ніякого обробітку землі на перспективу та жодних польових робіт.

Посилаючись на те, що на час отримання вказаної відповіді від відповідача, позивач на законних підставах, у період строку дії договору оренди землі, вже засіяв на орендованій земельній ділянці озиму культуру, зібрання урожаю з якої можливе лише після закінчення строку дії договору, з метою унеможливлення втрати врожаю та на виконання положення п. 3.2 договору оренди землі, які відповідач, з огляду на свою відповідь не визнає, позивач СГ СТОВ «Дружба» просив визнати за ним право оренди вищевказаної земельної ділянки, яке виникло на підставі договору оренди земельної ділянки б/н від 11.09.2015 та додаткової угоди до нього від 27.10.2017, що були укладені між попереднім орендодавцем ОСОБА_2 та попереднім орендарем ТОВ "КСГ ДІПРО" до повного збирання врожаю, але не раніше підписання акту приймання - передачі цієї земельної ділянки.

Заяви (клопотання) учасників справи та процесуальні дії у справі

07.01.2025 за ухвалою судді провадження у цивільній справі було відкрито та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження.

03.02.2025 до суду надійшов відзив від представника відповідача - адвоката Омельченка Ю.А., згідно якого останній заперечував проти позовних вимог СГ СТОВ «Дружба» та зазначив, що відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про оренду землі» дата закінчення дії договору оренди обчислюється від дати його укладення. Також частиною 5 статті 6 цього Закону встановлено, що право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Відповідно до умов п. 3.1. та п. 12.3.1. договору оренди земельної ділянки від 11.09.2015 та додаткової угоди до нього від 27.10.2017, договір починає діяти з моменту його підписання сторонами до 31 грудня 2024 року. Дія договору припиняється у разі закінчення строку на який його було укладено. Наголосив, що вказані договір та додаткова угода до нього пройшли державну реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, і строк дії права оренди на землю зазначено саме - 31.12.2024. Вважає, що чітко встановлені законодавчі норми в сфері оренди землі та умови договору оренди унеможливлюють визнання права оренди до повного збирання врожаю, без згоди двох сторін правовідносин і без державної реєстрації права оренди. Наголосив, що орендодавець неодноразово попереджав орендаря про небажання з ним продовжувати орендні договірні відносини. Також зазначив, що позовні вимоги не підлягають задоволенню ще й через те, що позивачем вони сформульовані всупереч принципу правової визначеності, адже вимоги про визнання за СГ СТОВ «Дружба» права оренди земельної ділянки до повного збирання врожаю, але не раніше підписання акту приймання-передачі цієї земельної ділянки, носять загальний, невизначений за часом термін права оренди, тобто невідомо до повного збирання врожаю якого року, не конкретизовано час підписання акту приймання-передачі земельної ділянки. Відтак, у разі задоволення таких позовних вимог, позивач матиме можливість зловживати правом користування (оренди) землею, можливо навіть не буде підписувати акти приймання-передачі земельної ділянки. До того значна віддаленість місцезнаходження позивача, як юридичної особи, також унеможливлюватиме складення та підписання акту приймання-передачі землі. В цьому випадку право приватної власності власника (орендодавця) земельної ділянки, яке гарантоване Конституцією України, буде грубо порушене. Право позивача зібрати свій урожай, що був посіяний ним до закінчення строку дії договору оренди землі, само по собі не означає продовження договору оренди землі, тому представник позивача просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

06.05.2025 від представника позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, відповідно до яких останній просив визнати за СГ СТОВ «Дружба» право оренди вищевказаної земельної ділянки, яке виникло на підставі договору оренди земельної ділянки б/н від 11.09.2015 та додаткової угоди до нього від 27.10.2017, що укладені між попереднім орендодавцем ОСОБА_2 та попереднім орендарем ТОВ "КСГ ДІПРО" до повного збирання врожаю, визначивши конкретний строк закінчення цих польових робіт та права оренди - не пізніше 01 серпня 2025 року.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Страх Є.О. заявлені уточненні вимоги підтримав і просив їх задовольнити.

Представник відповідача адвокат Омельченко Ю.А., посилаючись на доводи зазначені ним у своєму відзиві, просив у задоволенні позовних вимог повністю відмовити.

Фактичні обставини встановлені судом

Судом встановлено, що 11.09.2015 між ОСОБА_2 , як орендодавцем, та ТОВ «КГС «Дніпро», як орендарем, укладено договір оренди земельної ділянки площею 7,90 га, за кадастровим номером :02:002:0030 строком дії на 7 років (п.3.1 договору) (а.с.18-19).

При цьому згідно умов п.3.2. договору, сторони домовилися, що у разі закінчення строку дії цього договору до закінчення польових робіт термін договору оренди продовжується до повного збирання врожаю, який належить орендарю, після чого орендар зобов`язаний повернути орендодавцю земельну ділянку у відповідності до пунктів 7.1 7.6 цього договору.

Також, як видно з положень п. 3.5, 12.5 договору, сторони передбачили, що при переході права власності на земельну ділянку, або її частину, від орендодавця до іншої особи, цей договір, а також всі його умови, зберігають свою чинність для нового власника. Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору.

27.10.2017 між сторонами укладено додаткову угоду, згідно до якої внесені зміни до п. 3.1 договору, який викладено у такій редакції: «Договір починає діяти з моменту його підписання сторонами до 31 грудня 2024 року». Також внесені зміни щодо розміру орендної плати форми та порядку її виплати, а також передбачено можливість виплати допомоги на поховання у разі смерті орендодавця (а.с.20).

Крім того, за п. 5 додаткової угоди визначено, що інші умови основного договору, ніж ті, про які йдеться у цій додатковій угоді, залишаються незмінними і сторони підтверджують свої зобов`язання за ними.

І основний договір, і додаткова угода до нього зареєстровані у встановленому законом порядку, про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав (а.с.21 на звороті).

Судом установлено, що відповідно до договору купівлі-продажу майнових прав за № 25/10 від 25.10.2023, СГ СТОВ «Дружба» придбала у ТОВ «КГС «Дніпро» права користування (оренди) земельних ділянок сільськогосподарського призначення, у тому числі, як видно з додатку № 1 до цього договору, і право користування земельною ділянкою площею 7,90 га, за кадастровим номером :02:002:0030.

Також судом установлено, що відповідач ОСОБА_1 набула права власності на вищевказану земельну ділянку на підставі договору купівлі-продажу від 16.02.2024.

Про те, що позивач СГ СТОВ «Дружба» є новим орендарем, а відповідач ОСОБА_1 відповідно новим орендодавцем за вищевказаним договором, тобто відбулася заміна всіх сторін за правочином, свідчить також відомості з вже згаданого вище Державного реєстру речових прав від 15.11.2023.

19.11.2024 орендар СГ СТОВ «Дружба» направило лист-повідомлення до нового орендодавця ОСОБА_1 про засівання озимої пшениці на належній їй земельній ділянці із орієнтовним закінченням польових робіт кінець липня 2025 року та у зв`язку з цим на продовження строку дії договору відповідно до п. 3.2 його умов. При цьому, заявивши про своє переважне право на поновлення договору й надало пропозицію про укладення нового договору оренди земельної ділянки на інший строк (а.с.21-22).

Проте орендодавець ОСОБА_1 на таку пропозицію не пристала і направила відповідь, з якої вбачається, що вона не бажає у подальшому продовжувати орендні відносини з СГ СТОВ «Дружба». Також наголосила на необхідності не проводити ніякого обробітку землі на перспективу та не проводити у зв`язку з цим жодних польових робіт, які потребуватимуть фінансових витрат і просила привести свою земельну ділянку до належного стану.

Як видно з скрін-шотів комерційної програми «Cropio», за допомогою якої здійснюється дистанційний супутниковий контроль сільськогосподарських угідь, яка дозволяє здійснювати оперативний моніторинг стану посівів у режимі реального часу, прогнозувати та планувати сільськогосподарські операції, формувати прогноз урожайності, земельна ділянка за кадастровим номером: :02:002:0030, перебуває у складі поля №7, розташованого на території Першотравенської сільської ради, на якому, станом на 19.11.2024, засіяна сільськогосподарська культура - озима пшениця.

Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним.

Згідно з частинами другою та третьою статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, та не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

У статті 11 ЦК України надано перелік підстав виникнення юридичних прав та обов`язків (юридичних фактів), які виникають як із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, так і з дій, що не передбачені такими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Однією з таких підстав є відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України договори та інші правочини.

Вказані обставини мають певний часовий проміжок дії, який має початок та закінчення.

У частині першій статті 251 ЦК України строк визначено як певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк може бути визначено актами цивільного законодавства, правочином чи рішенням суду (частина третя статті 251 ЦК України).

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені у статті 203 ЦК України.

Згідно із частиною третьою статті 6 ЦК України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

У частині першій статті 627 ЦК України деталізовано принцип свободи договору. Зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, тобто сторони наділені значними можливостями впливати на момент настання або закінчення строків, оскільки можуть змінювати строк, наближати або віддаляти його настання.

У статті 792 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються спеціальним законом.

Відповідно до приписів статей 13,14,15,19 Закону України «Про оренду землі» № 161-XIV (в редакції, чинній на момент укладення договору) договір оренди це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, строк дії договору оренди. Строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років.

Згідно з частиною 1 статті 212 ЦК України, особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов`язків обставиною щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина).

Зокрема, як зазначено у правовій позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 12 січня 2022 року у справі № 754/44 (провадження № 61-5491св21), у випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події (частина шоста статті 11 ЦК України), з аналізу частини першої статті 212 ЦК України можна зробити висновок, що відкладальна обставина, це така обставина, щодо якої невідомо, настане вона чи ні. Тобто сторони на момент укладення правочину, щодо якого правові наслідки пов`язуються з настанням певної обставини, усвідомлюють можливість ненастання такої обставини. Водночас згідно з абзацом другим частини першої статті 530 ЦК України зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. За змістом цієї норми, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин, відповідна подія має неминуче настати. Тлумачення змісту договору не може бути таким, що призводитиме до неможливості виконання договірного зобов`язання взагалі і ніколи.

Подібні висновки викладено також у постанові Верховного Суду від 14 липня 2021 року у справі № 740/2904/17 (провадження № 61-15352св20), згідно яких відкладальна обставина повинна мати вірогідний характер, однак сторонам завчасно невідомо, чи матиме місце така обставина. Укладаючи правочин з відкладальною обставиною, його сторони пов`язують виникнення прав і обов`язків за таким правочином з певною обставиною, щодо появи якої в майбутньому у сторін існує лише відповідна вірогідність. Відкладальна обставина може полягати у діях як однієї із сторін договору, так і третьої особи, яка нею не є, але у будь-якому разі повинна обумовлювати настання (зміну) відповідних прав і відповідних обов`язків обох сторін договору, а не лише однієї з них, та у момент укладання договору стосовно такої обставини має бути невідомо, настане вона чи ні. Таким чином, на відміну від строку, яким є визначений проміжок часу до відомого моменту або події, яка неминуче має настати, відкладальна обставина має характер такої обставини, що може і не настати.

Сторонами у договорі оренди земельної ділянки було визначено відкладальну обставину у вигляді події закінчення строку дії договору - до закінчення польових робіт зі збирання врожаю.

Таким чином, з одного боку положення додаткової угоди та витягу про реєстрацію права оренди за основною та додатковою угодами визначали конкретну дату припинення договору оренди 31.12.2024, а з іншого боку, на вказаній земельні ділянці на час дії договору (у жовтні 2024 року) посіяно озиму культуру, збір урожаю якої припаде вже після закінчення цього строку й положення пункту 3.2 договору визначають у цьому випадку продовження строку дії цього ж договору до повного збирання урожаю.

Інших строків чи термінів початку перебігу чи закінчення дії договору його текст не містить.

Також сторонами визнавався той факт, що термін виконання робіт зі збирання врожаю озимих культур, становить найпізніше до кінця липня 2025 року.

Отже, згідно з умовами договору оренди земельної ділянки настала обставина, яка обумовлена договором, як відкладальна, що призводить до зміни прав та обов`язків договору, а саме: зміна строку дії договору та продовження дії права оренди позивача щодо земельної ділянки площею 7,90 кадастровий номер: :02:002:0030.

Відповідно до приписів пунктів «а»,«б» ч.1 ст.95 ЗК України, землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право самостійно господарювати на землі; набувають право власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію.

Статтею 25 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що орендар земельної ділянки має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі, отримувати продукцію і доходи.

Результат тлумачення наведених норм дає підстави для висновку, що саме особа, яка є належним титульним володільцем земельної ділянки (землекористувачем, орендарем, суборендарем тощо) є власником посівів і насаджень сільськогосподарських та інших культур, виробленої продукції, а відтак і зібраного врожаю.

Частиною 1 ст.16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права чи інтересу.

Згідно із ч.2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Звертаючись з цим позовом до суду, представник СГ СТОВ «Дружба» посилався на те, що метою його подання є усунення невизначеності у взаємовідносинах суб`єктів, створення необхідних умов для реалізації прав, запобігання дій зі сторони третіх осіб, які перешкоджають його здійсненню. Оскільки право оренди земельної ділянки позивача припинилося за закінченням строку його дії до збирання врожаю, посіяного позивачем, як орендарем на земельній ділянці, він має право власності на такий врожай і право на його збирання, що стало приводом для звернення до суду.

Надаючи оцінку правильності обраного позивачем способу захисту у спірних правовідносинах, суд виходить із того, що визнання за ним, згідно уточнених позовних вимог, права оренди земельної ділянки на якій засіяна озима культура на строк до збирання врожаю цієї сільськогосподарської культури, але не пізніше 01.08.2025, є належним та ефективним способом відновлення його невизнаного, оспорюваного права та відповідатиме як змісту відповідного права та інтересу останнього, так і характеру його невизнання та оспорення, а також сприятиме усуненню правової невизначеності щодо долі предмета позову між сторонами.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позов СГ СТОВ «Дружба» обґрунтований і підлягає задоволенню у повному обсязі.

Крім того, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з задоволенням позовних вимог позивача у повному обсязі, з відповідача належить стягнути на користь позивача сплачений ним при зверненні до суду з цим позовом судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

Керуючись ст. 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дружба" до ОСОБА_1 про визнання права оренди земельної ділянки, - задовольнити повністю.

Визнати за товариством з обмеженою відповідальністю "Дружба" право оренди земельної ділянки, площею 7,90 га, за кадастровим номером :02:002:0030, що розташована на території Першотравенської сільської ради Криворізького (Софіївського) району Дніпропетровської області, що належить ОСОБА_1 та право оренди на яку виникло на підставі договору оренди земельної ділянки б/н від 11.09.2015 та додаткової угоди до нього від 27.10.2017, укладених між попереднім орендодавцем ОСОБА_2 та попереднім орендарем ТОВ "КСГ ДІПРО", на строк - до повного збирання врожаю, але не пізніше 01 серпня 2025 року.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дружба" понесені останнім витрати на оплату судового збору у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 коп.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо воно не буде скасоване.

У разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення, апеляційна скарга подається у той же строк з дня виготовлення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дані позивача: СГ ТОВ "Дружба", , місцезнаходження: вул. Шляхова, буд. № 6, с. Кожухів Хмільницького району Вінницької області, 22313;

Дані відповідача: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце постійного проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення суду складено 12.05.2025.

Суддя О. В. Томинець