СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 6/759/230/25
ун. № 759/8444/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2025 року Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді- Журибеда О.М.,

за участю секретаря судового засідання -Хвостенко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання головного державного виконавця Святошинського відділу ДВС у м. Києві ЦМУ Личика Юрія Миколайовича Ігорівни про примусовий привід боржника,-

ВСТАНОВИВ:

Головний державний виконавець Святошинського відділу ДВС у м. Києві ЦМУ Личик Ю.М. звернувся до суду з поданням про примусовий привід боржника керівника ТОВ «Страховий брокер «Інсарт» ОСОБА_1 .

В обґрунтування подання державний виконавець вказує, що на примусовому виконанні в Святошинському відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження НОМЕР_1 з примусового виконання рішення №21/1182-рк виданого 26.06.2023 року Національним банком України про стягнення з ТОВ Страховий брокер «Інсарт» на користь держави штрафу в розмірі 51000, 00 грн., в рамках якого боржнику направлялися виклики з`явитися до державного виконавця, однак боржник ігнорує виклики, пояснення не надає. У зв`язку з чим, просить суд застосувати примусовий привід до боржника керівника ТОВ «Страховий брокер «Інсарт» ОСОБА_1.

Суд, дослідивши матеріали заяви, прийшов до висновку про відмову у задоволенні подання.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 ЦПК України розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Подання держаного виконавця повинно бути обґрунтованим, тобто містити зазначення обставин, що підтверджують необхідність примусовому приводу боржника.

Під час розгляду подання про примусовий привід боржника, відповідно до ст. 438 ЦПК України, доказуванню підлягають факти ухилення боржника від виконання рішення суду, вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішення суду відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 14 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу.

Відповідно до п. 27 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку під час примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), а також вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю державних виконавців, приватних виконавців та інших осіб, які беруть участь у вчиненні виконавчих дій, здійснює привід у виконавчому провадженні.

Закон України «Про виконавче провадження» вказує про право державного виконавця на звернення до суду із поданням про примусовий привід боржника. Таке подання державного виконавця погоджується з начальником відділу державної виконавчої служби, в якому зазначаються прізвище, ім`я та по батькові боржника, його місце проживання або/та роботи, місцезнаходження органу державної виконавчої служби і час, на який необхідно здійснити привід боржника.

Привід за своєю правовою природою є заходом процесуального примусу, що полягає у затриманні і примусовому доставлені особи задля забезпечення її участі у провадженні у випадках, якщо цю особу було належним чином викликано, але вона не з`явилася без поважних причин або без повідомлення про причини неприбуття.

Про привід суд постановляє ухвалу, в якій зазначає ім`я фізичної особи, яка підлягає приводу, місце проживання (перебування), роботи, служби чи навчання, підстави застосування приводу, час, коли необхідно особу доставити і місце доставки особи, суб`єкт, якому доручається здійснити привід.

Так, звертаючись з поданням про примусовий привід боржника, головним державним виконавцем до матеріалів подання не додано доказів про те, що боржник керівник ТОВ «Страховий брокер «Інсарт» ОСОБА_1. обізнана про відкриття виконавчого провадження та здійснення головним державним виконавцем відносно неї заходів примусового виконання рішення. Не долучено доказів отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження, доказів на підтвердження вручення боржнику вимоги головного державного виконавця чи повідомлення про необхідність явки до виконавчої служби та доказів її ухилення від явки.

Водночас, у поданні головним державним виконавцем не зазначено дату та час, на які необхідно здійснити примусовий привід боржника, не вказано для яких саме виконавчих дій чи інших заходів, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», необхідна присутність боржника.

Оцінивши обставини справи та наявні докази, суд, вважає, що підстави для застосування до боржника примусового приводу відсутні, оскільки головним державним виконавцем не надано суду достатніх і достовірних доказів на підтвердження того, що боржник керівник ТОВ «Страховий брокер «Інсарт» ОСОБА_1. належним чином повідомлена про наявність відкритого виконавчого провадження, що вона дійсно отримувала виклики головного державного виконавця, однак свідомо, навмисно, без поважних причин не прибула до головного державного виконавця, що свідчило б про її пряме ухилення від явки до головного державного виконавця та навмисне невиконання судового рішення.

За таких підстав, суд вважає подання головного державного виконавця про примусовий привід боржника керівник ТОВ «Страховий брокер «Інсарт» ОСОБА_1 передчасним, а відтак необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 260, 353, 438 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання головного державного виконавця Святошинського відділу ДВС у м. Києві ЦМУ Личика Юрія Миколайовича Ігорівни про примусовий привід боржника - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення сторін зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Суддя О.М. Журибеда