П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2025 року м. Київ

Справа №760/3225/23

Апеляційне провадження №22-ц/824/802/2025

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Невідомої Т.О., Поліщук Н.В.

за участю секретаря Цюрпіти Д.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС», ОСОБА_2 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва, ухваленого під головуванням судді Усатової І.А. 21 листопада 2023 року у м. Київ, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В

У лютому 2023 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про відшкодування шкоди та просила стягнути з ОСОБА_2 650000 грн на відшкодування моральної шкоди, з АТ «Страхова група «ТАС» 23381,32 грн на відшкодування матеріальної шкоди, а також судові витрати відповідно до наданих документів.

Зазначала, що 18 березня 2019 року по вул. Янгеля в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода, а саме, наїзд на позивача, яка переходила вулицю нерегульованим пішохідним переходом, автомобілем «Hyundai IX35», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням відповідача ОСОБА_2 ..

Позивач вказувала, що внаслідок цього вона отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості. Кримінальне провадження щодо відповідача ОСОБА_2 було закрито у зв'язку із закінченням строків давності ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 17 листопада 2022 року, яку залишено у силі ухвалою Київського апеляційного суду від 10 січня 2023 року. При цьому клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності, тобто за нереабілітуючою обставиною, було подано стороною захисту, а отже, відповідач ОСОБА_2 погодився із фактами, стосовно обвинувачення у вчиненні цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 21 листопада 2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про відшкодування шкоди - задоволено частково.

Стягнуто з АТ «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 4706,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди у розмірі 40000,00 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що оскільки позивачем належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами підтверджено обставини, на які вона посилалась, а відповідачами дані обставини не було спростовано, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в частині та стягнення моральної шкоди у розмірі 40000,00 грн з ОСОБА_2 та 4706 грн матеріальної шкоди з АТ «СГ «ТАС».

Не погодився із зазначеним судовим рішенням позивач, представником подана апеляційна скарга, в якій він вказує на незаконність, необґрунтованість рішення суду, у зв`язку з неповним дослідженням обставин справи, та їх неправильною оцінкою.

Представник вказує, що судом першої інстанції не було враховано характеру, інтенсивності та тривалості фізичних страждань, зокрема, через отримані переломи ребер та інші травми, що спричинювали сильний біль протягом тривалого часу. Також судом не було враховано, що додаткові моральні страждання позивача спричинили порушення її зовнішнього вигляду внаслідок отриманих травм, на досить тривалий час.

Вказує, що судом першої інстанції було заперечено зв`язок витрат на лікування із наслідками ДТП, внаслідок якої позивачу було спричинено тілесні ушкодження. Слід зауважити, що не всі препарати та лікувальні процедури відображаються у медичній документації, не уся медична документація є доступною для надання до суду, оскільки знаходилась у розпорядженні досудового слідства.

У зв`язку з цим сторона позивача вважає, що судом першої інстанції було порушено засади справедливості та поставлено позивача у вкрай невигідне становище, що є неприпустимим.

Враховуючи викладене, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Не погодилось із рішенням суду ПрАТ «СГ «ТАС», представником товариства подано апеляційну скаргу. В обґрунтування апеляційної скарги представник вказує, що дорожньо-транспортна пригода сталась 18 березня 2019 року, а тому позивач пропустила строк позовної давності, що є підставою для відмови у позові.

Вказує, що для отримання страхового відшкодування, потерпілій особі необхідно було звернутись до страховика в передбаченому законодавством порядку із заявою про страхове відшкодування та надати необхідні документи для визначення розміру шкоди. Разом з тим, позивач не зверталась із такою заявою. Таким чином, позивач пропустила трирічний термін на звернення із заявою про страхове відшкодування і не має права на отримання страхового відшкодування.

Крім того, вказує, що стягнення з відповідача матеріальної шкоди у розмірі 4551 грн у зв`язку з пошкодженням телефону не було оцінено у передбаченому законодавством порядку та без врахування франшизи 950 грн, а тому є безпідставним та необґрунтованим.

На підставі викладеного, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Також не погодився із рішенням суду відповідач ОСОБА_2 , його представником подано апеляційну скаргу. В обґрунтування апеляційної скарги представник вказує, що відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком відшкодовується потерпілому-фізичній особі, яка зазнала ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригодиморальна шкода у розмірі 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Таким чином, законом визначено, що саме на страховика покладено обов`язок відшкодувати майнову та немайнову (моральну) шкоду, в межах страхових сум. Оскільки визначений розмір матеріальної шкоди не перевищує ліміт відповідальності страховика, тому стягнення страхового відшкодування має бути проведено за рахунок страховика.

На підставі викладеного, просить рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 моральної шкоди у розмірі 40000,00 грн скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову у цій частині.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Володарський В.Л. підтримав апеляційну скаргу подану ними з підстав викладених у ній, просив про її задоволення, проти апеляційних скарг, поданих відповідачами заперечував, просив залишити їх без задоволення.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Від представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Насадчука П.А. надійшла заява про розгляд справи без їх участі, яка мотивована зайнятістю представника в іншому судовому розгляді.

Відповідач ПрАТ «СГ «ТАС» причини неявки свого представника суду не повідомили.

Враховуючи наведене колегія суддів вважала, що неявка відповідачів, згідно з ч.2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, які з`явились в судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів виходить з такого.

Апеляційним судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 17 листопада 2022 року у справі №760/13001/19 встановлено, що водій ОСОБА_2 18 березня 2019 року приблизно о 16.00 год, керуючи автомобілем «Hyundai IX35», д.н.з. НОМЕР_1 , виїжджаючи з території МТУ КПІ ім. Сікорського на проїзну частину вул. Янгеля, де рух здійснюється по одній смузі руху в напрямку вул. Смоленської та в напрямку проспекту Перемоги в місті Києві, на даному перехресті встановлений нерегульований світлофорним об'єктом пішохідний перехід, оснащений дорожньою розміткою 1.14.3,1.5 та 1.22 ПДР України і встановлений дорожніми знаками 5.35.1,5.35.2 ПДР України, здійснюючи поворот ліворуч в напрямку вул. Смоленської в м. Києві, будучи неуважним, не вірно зреагував на зміну дорожньої обстановки, та не надав перевагу у русі пішоходу.

Пішохід ОСОБА_1 переходила проїзну частину вул. Янгеля в м. Києві по розмітці 1.14.3 ПДР України, справа наліво відносно руху останнього.

Водій ОСОБА_2 під час руху та здійснення повороту ліворуч, грубо порушив п.п. 1.5,2.3 «б»,»д»,10.1, 18,1 Правил дорожнього руху України та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_1 , внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №042-751-2019 від 22 квітня 2019 року встановлено, що у гр. ОСОБА_1 мали місце такі тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку; забійно-рвана рана тім`яно потиличної ділянки зліва; численні садна голови; закрита травма грудної клітки у вигляді забою перенхіми обох легень в базальних відділах; переломів 4,5,6,7 ребер зліва по передній паховій лінії зі зміщенням уламків; численні садна тулубу; численні садна кінцівок.

Локалізація, морфологія вищевказаних ушкоджень, враховуючи обставини справи та часові дані, свідчать про те, що спричинені вони дією тупого предмету(тів), могли утворитись в термін, вказаний в ухвалі, тобто 18 березня 2019 року при транспортній травмі (травма внаслідок зіткнення автомобіля, що рухався з пішоходом).

Таким чином, між подіями транспортної травми від 18 березня 2019 та отриманням тілесних ушкоджень ОСОБА_1 є прямий причино - наслідковий зв'язок.

Морфологічні властивості виявлених переломів - дозволяють стверджувати, що як відновлення анатомічної цілісності вказаних кісток так і відновлення функції грудної клітини буде спостерігатися у строк понад 21 добу, та саме з цього строку, обчислювати тривалість розладу здоров`я, як критерію визначення ступеню тяжкості. Тому, закрита травми грудної клітини за ступенем тяжкості відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу, відповідно п. п. 2.2.1/в. та 4.6. «Правил».

У тексті ухвали суд зазначив, що обвинувачений ОСОБА_2 повідомлений про наслідки закриття провадження та згоден з тим, що провадження закривається з нереабілітуючих його підстав.

Також з вищевказаної ухвали вбачається, що заявлений цивільний позов потерпілої ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , АТ «Страхова група «ТАС» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди суд залишає без розгляду, при цьому роз`яснивши потерпілій про можливість звернення з позовом в порядку цивільного судочинства.

В резолютивній частині ухвали суд ухвалив звільнити ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за ст.286 ч.1 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_2 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України, внесеного до ЄРДР за № 0003022 від 26 березня 2019 закрити.

Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» - залишено без розгляду /т.2 а.с.21-24/.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 10 січня 2023 року ухвала Солом`янського районного суду м. Києва від 17 листопада 2022 року у справі №760/13001/19 залишена без змін /т.2 а.с.25-30/.

На стадії апеляційного перегляд справи стороною позивача також була надана копія обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0003022 від 25 квітня 2019 року відносно ОСОБА_2 , в якому міститися виклад вищезазначених обставин, але також вказано на те, що в ході досудового розслідування встановлено, що кримінальним правопорушенням майнової шкоди не заподіяно /т.3 а.с.66-69/.

Відповідно до Полісу № АМ /9049583 виданого АТ «СГ «ТАС» автомобіль «Hyundai IX35», д.н.з. НОМЕР_1 був застрахований на період з 28 листопада 2018 року по 27 листопада 2019 року, страхова сума на одного потерпілого заподіяної життю і здоров`ю визначена в розмірі 200000 (двісті тисяч) гривень, розмір франшизи 950 (дев`ятсот п`ятдесят) гривень /т.2 а.с.10/.

Згідно з випискою із медичної карти №325 стаціонарної хворої ОСОБА_1 , вона перебувала на стаціонарному лікуванні у Київській міській клінічній лікарні № 17 з 18 березня 2019 року по 20 березня 2019 року, встановлений діагноз: «Політравма. Закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку. Забійно-рвана рана тімяно-потиличної ділянки зліва. Забої, садна мк.тк.голови, тулуба, кінцівок, ЗТГ. Забій грудної клітини зліва». Вказано, що пацієнт доставлений у відділення по швидкій допомозі, ДТП пішохід, побутова /т.2 а.с.38/.

Згідно з випискою №4195 із медичної карти хворого, ОСОБА_1 перебувала на стаціонарному лікуванні з 22 березня 2019 року по 30 березня 2019 року, встановлений діагноз: «Політравма. Закрита тупа травма груді. Перелом передніх відрізків ІV, V, VI, VII ребр зліва. Закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку, забійна рана скроне-тім`яної зони голови. ГБ ІІ ст., 3ст, ризик високий. Міокардіосклероз» /т.2 а.с.32-33/.

Також наявні результати магнітно-резонансної томографії проведеної ОСОБА_1 :

- від 22 березня 2018 року грудного відділу хребта, у висновку якої вказано: переломи передніх відрізків ІV, V, VI, VII ребр зліва. Зміни в S1-2 верхньої долі лівої легені найбільш вірогідно обумовлені осередком tbc у фазі ущільнення і кальцинації. Дисковидні ателектази можуть бути обумовлені посттравматичними змінами, або фіброзними змінами. Інкрустація паракостальної плеври зліва /т.2 а.с.36-37/;

- від 27 березня 2019 року головного мозку, у висновку якої вказано на МРТ-ознаки церебральної мікроангіопатії /т.2 а.с.39/.

На підтвердження розміру заподіяної матеріальної шкоди стороною позивача були надані копії:

- квитанцій від 14 серпня 2018 року на придбання смартфону «Samsung» вартістю 4551 грн та гарантійний талон на нього /т.1 а.с.14-20/;

- квитанція від 22 березня 2019 року на суму 1020 грн щодо сплати вартості магнітно-резонансної томографії /т.2 а.с.42,43/

- квитанція від 27 березня 2019 року на суму 935 грн щодо сплати вартості магнітно-резонансної томографії /т.2 а.с.40,41/

- квитанцій ТОВ «Фарма Стрім» від 31 березня 2019 року на суму 212,50 грн на придбання «Моваліс р-р», від 20 березня 2019 року на суму 211 грн на придбання «Дексалгин.табл», від 20 березня 2019 року на суму 70,17 грн на придбання «Кетанов.табл», «Вода минеральная», від 22 березня 2019 року на суму 983,61 грн на придбання «Антраль. табл», «Армадин р-р», «Бисопролол.табл», «Бифрен.капс», «Вода минеральная», «Йоддицерин р-р», «Клопидогрел.табл», «Лозан.табл», «Неоробион», «Омез.капс», «Тивортин р-р», «Шприц», від 23 березня 2019 року на суму 80,56 грн на придбання «Антарез. табл», від 31 березня 2019 року на суму 109,65 грн на придбання «Кетанов.табл», від 08 квітня 2019 року на суму 357,53 грн на придбання «Амиксин ІС табл», «Бифрен.капс», «Витамін С апельсин. табл», «Вода минеральная» та «Неоробион», від 27 квітня 2019 року на суму 18,10 грн на придбання «Валеріани.табл», від 27 квітня 2019 року на суму 325,51 грн на придбання «Аторис.табл», «Бисопролол.табл», «Омепразол.табл», «Бромгексин др.8 мг», «Еналаприл.табл», «Еналозид.табл», від 28 квітня 2019 року на суму 112 грн на придбання «Валеріани.табл», «Но-Шпа», «Раунатин.табл», від 02 травня 2019 року на суму 42,97 грн на придбання «Вда мінеральна», «Темпалгін.табл», від 17 травня 2019 року на суму 1395,49 грн на придбання «Аспаркам табл», «Вода для ін`єкцій», «Імет. табл», «Коптопрес. Табл», «Ксефокан», «Лоперамид. Табл», «Но-шпа табл», «Ревмоксикам р-р амп», «Фестал нео табл» та «Шприц», від 17 травня 2019 року на суму 550,57 грн на придбання «L-лизина есцинат р-р», «Вода для ін`єкцій», «Дексаметазон р-р», «Ларфикс табл», «Натрія хлорид р-р», «Нейрокобал табл», «Система ПР Брайс плюс» та «Толперил табл». Тобто всього на суму 4469,66 грн /т.2 а.с.42,43/;

- квитанції ПАТ «КБ «ПриватБанк» від 14 травня 2019 року на суму 990 грн в призначені платежу якої визначено погашення кредиту /т.2а.с.40/;

- квитанцій ТОВ «Фармацея» від 22 травня 2019 року на суму 290,47 грн на придбання «Габана капс.» та «Гидазепам ІС табл», від 22 травня 2019 року на суму 1265,45 грн на придбання «Актовегин», «Зентел.табл», «Ноофен табл», від 29 березня 2019 року на суму 20,52 грн на придбання «Перекис.Водн» та «Хлоргексидин». Тобто всього на суму 1576,44 /т.2 а.с.40/.

Правовідносини по відшкодуванню матеріальної шкоди регулюються наступними нормами чинного законодавства України.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно із ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та (або) майну потерпілих унаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Таким чином Закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальників - заподіювача шкоди.

Відповідно до ст. 6 цього Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно п. 22.1 ст. 22 цього Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно до п. 33.1.4., ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди зобов`язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка.

Згідно п.35.1., ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка мас право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодуванням.

Окрім того, згідно п. 37.1.4. ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю та життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Правовідносини по відшкодуванню моральної шкоди регулюються наступними нормами чинного законодавства України.

В порядку ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно п.1 ч. 2 до ст. 1166 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

Відповідно до положень ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За змістом ч.ч. 1,3,4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В порядку ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц та від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц викладений правовий висновок, що відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

У постанові від 11 грудня 2021 року в справі № 465/4287/15 Велика Палата Верховного Суду не погодилась з висновками апеляційного суду у частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення страхового відшкодування з тих підстав, що особа не звернувся до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування та зазначає, якщо ж особа впродовж цих строків подала позовну заяву до суду, вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права.

Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що попереднє звернення потерпілого у випадках, передбачених законом, до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному статтею 35 Закону № 1961-IV, загалом не є обов'язковим та не виключає право особи звернутися безпосередньо до суду із позовом про стягнення відповідного страхового відшкодування.

Велика Палата Верховного Суду при цьому послалася на постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 21 серпня 2018 року у справі №227/3573/16-ц, у якій зроблено висновок про необхідність стягнення страхового відшкодування, незважаючи на те, що позивач не звертався до страховика із заявою про відшкодування шкоди і за таким відшкодуванням звернувся безпосередньо до суду в межах річного строку.

З наведених вище обставин справи вбачається, що знайшли своє підтвердження обставини дорожньо-транспортної пригоди 18 березня 2019 року , за участю сторін у справі та наявність вини відповідача у ній. Також встановлено, що позивачу було заподіяно ушкодження здоров`я, які за ступенем тяжкості відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу.

На підтвердження розміру матеріального збитку позивачем в ході розгляду справи судом першої інстанції було надано копії квитанцій на придбання лікарських препаратів, смартфону «Samsung» та проведення магнітно-резонансної томографії. Разом з тим з наданих стороною позивача квитанцій вбачається придбання різного роду лікарських препаратів і різний проміжок часу, однак з наявної в матеріалах справи медичної документації не вбачається призначення вказаних препаратів позивачу. Вказане унеможливлює зробити висновок, що вказані препарати придбавались позивачем і були необхідними для лікування травм отриманих в результаті дорожньо-транспортної пригоди 18 березня 2019 року. У зв`язку з цим відсутні підстави для відшкодування позивачу суми коштів на придбання лікарських засобів на загальну суму 6046,1 грн. При цьому колегія суддів не приймає до уваги квитанцію ПАТ «КБ «ПриватБанк» від 14 травня 2019 року на суму 990 грн, в якості доказу понесених витрат на лікування, оскільки в призначені платежу визначено погашення кредиту.

Натомість з медичної документації вбачається, що при визначенні діагнозу були враховані результати магнітно-резонансної томографії та дати їх проведення та оплати відповідають періодам перебування позивача на стаціонарному лікуванні. Згідно квитанцій вартість цього дослідження становила 1020 грн та 935 грн, тобто загальна сума витрачених на ці дослідження грошових коштів становить 1955 грн, і вказана сума є сумою матеріального збитку позивача понесеного у зв`язку з проходженням лікування після заподіяння ушкодження її здоров`я в результаті дорожньо-транспортної пригоди 18 березня 2019 року.

З наявних матеріалів кримінального провадження не вбачається, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений смартфон, що належав позивачу, натомість вказано про відсутність заподіяної майнової шкоди. Інших доказів пошкодження або знищення смартфону «Samsung», який був придбаний позивачем у 2018 році і, зокрема, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 18 березня 2019 року матеріали справи не містять. У зв`язку з цим колегія судів апеляційного суду вважає помилковим висновок суду першої інстанції про доведеності позовних вимог та наявність підстав для вартості мобільного телефону в розмірі 4551 грн.

Суд першої інстанції також в мотивувальній частині рішення вказав, що прийшов до висновку про задоволення позову в цій частині та стягнення з відповідача 1251,9 грн шкоди, пов'язаної з тимчасовою втратою працездатності для непрацюючої повнолітньої особи. Разом з тим в резолютивній частині рішення судом визначена сума матеріальної шкоди у розмірі 4706,00 грн, що не відповідає сумі вартості смартфону і розміру тимчасової непрацездатності. До того ж з тексту позовної заяви не вбачається вказаних вимог і відповідного обґрунтування, а матеріали справи не мітять даних про наявність чи відсутність місця роботи позивача на час виникнення спірних правовідносин, розміру заробітку у разі працевлаштування, видачу лікарняного листа та кількості днів непрацездатності.

Також суд першої інстанції вказав на те, що стягненню підлягають 155 грн витрат на лікування згідно чеку, проте якого саме чеку і якого саме лікування не вказано.

З наведеного вище вбачається, що позивачем доведено належними і допустимими доказами заподіяння їй матеріальної шкоди пов`язаної з лікуванням на суму 1955 грн.

Відповідальність відповідача була застрахована, і при укладенні договору страхування страхова сума (страховий ліміт) був визначений у розмірі 200000 (двісті тисяч) гривень. Страховою компанією не були виконані взяті на себе договірні зобов`язання, оскільки позивач не зверталась до них з відповідною вимогою підтвердженою належними доказами і пропустила строк на звернення з такою вимогою при зверненні до суду.

Дійсно матеріали справи не містять даних про звернення позивача до страхової компанії з відповідною заявою. Разом з тим з матеріалів справи вбачається, що позивачем на стадії розгляду кримінальної справи в 2019 році був поданий цивільний позов, відповідачем у якому було визначено Акціонерне товариство «Страхова група «ТАС», проте вказаний позов було залишено без розгляду ухвалою суду від 17 листопада 2022 року, яка набрала законної сили після перегляду апеляційним судом 10 січня 2023 року.

Позовна заява, що є предметом даного розгляду була подана до суду 10 лютого 2023 року.

Виходячи з правової позиції наведеної Великою Палатою Верховного Суду, попереднє звернення потерпілого у випадках, передбачених законом, до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному статтею 35 Закону № 1961-IV, загалом не є обов'язковим та не виключає право особи звернутися безпосередньо до суду із позовом про стягнення відповідного страхового відшкодування.

А отже звернення позивача із відповідними вимогами є достатнім для стягнення зі страхової компанії суми матеріального збитку, з урахуванням того, що відсутність такого звернення і наявні в матеріалах справи не є такими, що унеможливи б проведення страховою компанією такої виплати в добровільному порядку. Разом з тим умовами договору страхування його сторонами була передбачена франшиза в розмірі 950 грн на яку має бути зменшена сума страхового відшкодування. А отже сума матеріальної шкоди заподіяної позивачу діями відповідача ОСОБА_2 в розмірі 1955 грн, як встановлено апеляційним судом, підлягає зменшенню на суму франшизи в розмірі 950 грн і становить 1050 грн, яка підлягає стягненню з відповідача ПрАТ «Страхова Група «ТАС».

Враховуючи вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги позивача та доводи апеляційної скарги відповідача ПрАТ «Страхова Група «ТАС» щодо неправильності висновків суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди є такими, що знайшли своє підтвердження частково. У зв`язку з цим рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди підлягає до скасування з ухваленням в цій частині нового судового рішення про стягнення з відповідача ПрАТ «Страхова група «ТАС» на користь позивача у відшкодування матеріальної шкоди 1050,00 грн.

Вирішуючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди суд першої інстанції правильно вказав на положення ЦК України та дійшов висновку, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди підлягають до задоволення частково.

Сама по собі обставина вини відповідача у вчиненні ДТП внаслідок якої позивач отримала ушкодження здоров`я, які були віднесені до середньої тяжкості є достатньою підставою для відшкодування моральної шкоди за рахунок відповідача ОСОБА_2 , як особи діями якої заподіяна така шкода.

Під час судового розгляду доведеною є наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, шкода (моральна) зі встановленням її розміру; причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, вина.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди не визначений на законодавчому рівні, а тому суд визначає його залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості, визначених ст. 3 ЦПК України.

Колегія суддів вважає, що оцінюючи моральну шкоду в сумі 40000 (сорок тисяч) грн, судом першої інстанції не в повному обсязі врахований характер ушкодження здоров`я позивача, тривалість відновлення, який експертами був визначений у 21 день, а також тривалість вирішення питання про притягнення відповідача ОСОБА_2 до відповідальності за вказані дії та відсутність з його боку вчинення будь-яких дій на відшкодування позивачу заподіяної шкоди. З урахування цих обставин визначений судом першої інстанції розмір моральної шкоди є очевидно недостатнім для покриття моральних страждань позивача. Разом з тим заявлений позивачем розмір моральної шкоди у 650000 (шістсот п`ятдесят тисяч) гривень не є достатньо мотивованим. За загальним правилом будь-яке відшкодування шкоди повинно бути обґрунтованим та не призводити до безпідставного збагачення позивача і створювати надмірний тягар для зобов`язаної особи у деліктному зобов`язанні. Тому колегія суддів вважає частково обґрунтованими доводи позивача наведені в апеляційній скарзі щодо недостатності визначеного судом першої інстанції розміру відшкодування моральної шкоди та з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості вважає за необхідне збільшити розмір відшкодування моральної шкоди до суми 80000 (вісімдесят тисяч) грн. У зв`язку з наведеним рішення суду першої інстанції в частині вирішення вказаних позовних вимог підлягає до зміни.

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 про відсутність підстав для стягнення саме з нього відшкодування моральної шкоди, так як його відповідальність була застрахованою, відхиляються апеляційним судом, оскільки саме його діями позивачу була заподіяна відповідна шкода і обсяг відповідальності страховика визначений на законодавчому рівні очевидно не буде достатнім для відшкодування моральної шкоди позивачу.

Враховуючи наявність підстав для часткового задоволення вимог як апеляційної скарги позивача, так і апеляційної скарги відповідача ПрАТ «СГ «ТАС», а також відсутність підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 , виходячи з положень ст.141 ЦПК України, відсутні і підстави для компенсації сторонам у справі понесених ними судових витрат.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» - задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 21 листопада 2023 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про відшкодування матеріальної шкоди - скасувати, ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з Акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди 1050,00 грн.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 21 листопада 2023 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди змінити, збільшити суму моральної шкоди, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 до суми 80000,00 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач: Акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» (03026, м. Київ, пр-т. Берестейський (Перемоги), 65, ).

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: Т.О. Невідома

Н.В. Поліщук

Повний текст постанови складений 19 травня 2025 року.