Справа № 214/1784/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22 травня 2025 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Сіденка С.І.,

за участю секретаря судового засідання Розстальної К. В.,

представника заявника адвоката Губар А. Л.,

заінтересованої особи ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,

встановив:

Заявник ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою, в якій просить суд встановити факт його постійного проживання із спадкодавцем ОСОБА_3 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 на дату її смерті однією сім`єю не менше п`яти років. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що із померлою спадкодавцем проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу за адресою реєстрації померлої у квартирі, що їй належить на праві приватної власності: АДРЕСА_1 в період з 15 лютого 2016 року по день смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на вказане майно. Заявник ОСОБА_2 звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_3 , однак нотаріус своєю постановою відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 пропустив строки прийняття спадщини та не надав документи, що підтверджують родинні відносини між спадкоємцем та спадкодавцем. Заявник вказує, що з померлою ОСОБА_3 він проживав однією сім`єю, як чоловік та дружина, вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом та спільними витратами. Встановлення факту, про який заявник просить у поданій до суду заяві, йому необхідно для отримання свідоцтва про право на спадщину

Ухвалою суду від 10 березня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку окремого провадження, призначено судове засідання

Ухвалою від 27 березня 2025 року витребувано від Сьомої криворізької державної нотаріальної контори (місцезнаходження: 50036, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Льотчиків, буд 36 а) належним чином засвідчену копію спадкової справи № 19/2025, відкритої після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Ухвала суду від 27 березня 2025 року виконана, суду надано завірену належним чином копію спадкової справи.

Ухвала суду від 29 квітня 2025 року залучено до участі у справі ОСОБА_1 та надано час для надання письмових пояснень по справі у строк до 21.05.2025.

У судовому засіданні представник заявника адвокат Губар А.Л. вимоги заяви підтримав, пояснив, що встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем ОСОБА_3 необхідно для реалізації спадкових прав заявника.

Заінтересована особа ОСОБА_1 у судовому засіданні повідомив, що він є сином померлої ОСОБА_3 та спадкоємцем першої черги після її смерті. Вимоги поданої до суду ОСОБА_4 заяви про встановлення факту проживання однією сім`єю заявника з померлою ОСОБА_3 визнав та не заперечував проти встановлення цього факту. Від прийняття спадщини після своєї матері ОСОБА_1 відмовляється. Додатково подав до суду письмову заяву, якою підтвердив пояснення, надані в судовому засіданні.

Заінтересована особа ОСОБА_5 про день, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про отримання останнім ухвали про залучення його в якості заінтересованої особи, однак до судового засідання не з`явився, жодних письмових пояснень суду не надав, що не є перешкодою для розгляду справи з огляду на достатність матеріалів справи.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що є сусідкою ОСОБА_3 у багатоквартирному будинку АДРЕСА_2 . ОСОБА_3 приблизно з 2016 року проживала разом з ОСОБА_2 , проводила постійно з ним свій час, вигулювали собак, фактично у них були шлюбні стосунки. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 приходили до свідка додому в гості. Разом ходили до магазину. ОСОБА_3 хворіла, у неї був високий артеріальний тиск. ОСОБА_2 купував їй ліки, дбав про неї. У них був спільний побут. Чого вони за життя не зареєстрували шлюб, свідку невідомо. Після смерті ОСОБА_3 у 2022 році її похованням займався ОСОБА_2 .

У судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив, що він проживає в будинку АДРЕСА_2 . Свідок повідомив, що часто бачив ОСОБА_2 разом з ОСОБА_3 , вони разом ходили на прогулянки, купували продукти. Відносини між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 були як у подружжя. ОСОБА_3 за свого життя близьких стосунків з іншими особами не підтримувала. Після смерті ОСОБА_3 у 2022 році її похованням займався ОСОБА_2 .

У наступне судове засідання заявник та його представник не з`явились. Від представника заявника до суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності заявника та його представника.

Заінтересована особа ОСОБА_1 , ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилися, причини неявки не повідомили.

За обставин неявки у судове засідання учасників справи, суд приходить до висновку про можливість проведення судового засідання за їх відсутністю, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та прийняття законного і обґрунтованого рішення.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 361/8331/18 від 1 жовтня 2020 року.

В зазначеній постанові Верховний Суд виходив з такого: «якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні».

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Подальший розгляд справи здійснювався без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку з неявкою всіх учасників справи відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні учасників справи, покази свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Як встановлено судом ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується наданою заявником копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .

За життя ОСОБА_3 належала квартира АДРЕСА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_2 від 02.03.2005 та копією свідоцтва про право на спадщину за законом серія та номер № 188 від 10.03.2015.

Як слідує зі змісту Акту про фактичне проживання від 03.03.2025 засвідченого майстром ТОВ «Житлосервіс-КР» та підтверджене свідками ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 фактично проживав разом з ОСОБА_3 з 15 лютого 2016 року по день смерті останньої за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до наданої до суду на виконання вимог ухвали суду копії спадкової справи № 19/2025 після смерті ОСОБА_3 , до Державного нотаріуса Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Грабевник О. звернувся 04 березня 2025 року ОСОБА_2 з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої.

Померла ОСОБА_3 є матір`ю ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , що слідує із наданих суду копій матеріалів спадкової справи.

ОСОБА_1 та ОСОБА_5 звернулися з відповідними заявами до компетентного органу, якими повідомили, що у встановлений законом строк спадщину після смерті матері ОСОБА_3 не приймають, на спадщину не претендують, в суд за продовженням строку для прийняття спадщини звертатися не будуть.

Аналогічні пояснення заінтересована особа ОСОБА_1 надав і в судовому засіданні.

Заінтересована особа ОСОБА_5 надавши нотаріусу заяву в якій відмовлявся від прийняття спадщини після смерті своєї матері, в подальшому жодних інших заяв до суду не надсилав. Про перебування в провадженні суду даної справи був достеменно обізнаний. Фактично свою позицію щодо відмови у прийнятті спадщини не змінив.

Постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної справи від 07 березня 2025 року відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки він пропустив строк для прийняття спадщини та не надав документи, що підтверджують родинні відносини між спадкоємцем та спадкодавцем.

Відомості про інших спадкоємців у матеріалах спадкової справи відсутні.

Відповідно до положень статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно вимог статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року (далі Постанова № 7), якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Відповідно до абзацу 3 пункту 3 Постанови № 7, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами статті 29, частини другої статті 1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.

Згідно роз`яснень викладених у п. п. 2, 23 Постанови №7, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно з частиною першою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми слідує, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа - свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї.

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем заявнику необхідно для оформлення прав на спадкове майно, що залишилося після смерті спадкодавця ОСОБА_3 .

Таким чином, враховуючи надані до суду докази, покази свідків та положення частин 4, 5 статті 82 ЦПК України, суд вважає доведеним факт постійного проживання заявника зі спадкодавцем ОСОБА_3 на дату смерті останньої однією сім`єю не менше п`яти років.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212-218, 256 ЦПК України, суд

ухвалив:

задовольнити заяву ОСОБА_2 - повністю.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 ) разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 на дату її смерті однією сім`єю не менше п`яти років.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.І. Сіденко