Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1735/25
Провадження № 2-о/332/89/25
Рішення

Іменем України

13 травня 2025 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: Яцуна О.С.,

при секретарі судового засідання: Паніній Л.Д.,

за участю:

заявника: ОСОБА_1 ,

заінтересованої особи: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження в залі суду м. Запоріжжя заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи - ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , про встановлення факту, що має юридичне значення,

Встановив:

08.04.2025 ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту її перебування на утриманні свого двоюрідного брата ОСОБА_4 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання бойового завдання із захисту Батьківщини.

В обґрунтування своєї заяви ОСОБА_1 посилається на те, що вона фактичного перебувала на утриманні свого двоюрідного брата ОСОБА_4 , адже ніде не працювала, не отримувала будь-якого іншого доходу чи соціальних виплат, а грошові кошти, що ОСОБА_4 їй добровільно надавав, дозволяли задовольняти повсякденні потреби та бути основним джерелом засобу для існування. Вона не є особою з інвалідністю, проте знайти роботу, яка б задовольняла її потреби, не змогла, переважно навчалася вдома, опановуючи нові навички, що в подальшому дозволило б їй працевлаштуватися або почати свою справу та отримувати достатній дохід та моральне задоволення від праці. Завдяки моральній та матеріальній підтримці від двоюрідного брата, ОСОБА_4 , вона змогла зосередити свої зусилля на навчанні та опануванні нових навичок. Заявниця ще не досягла пенсійного віку, а тому не має права на призначення та виплату пенсії за віком, однак, вважає, що вона є особою, яка має право на призначення та отримання (оформлення) передбачених чинним законодавством пільг і виплат, зокрема соціальної допомоги внаслідок загибелі ОСОБА_4 , як особа, яка є членом його сім`ї, а також особа, яка на день смерті загиблого перебувала на його утриманні. Встановлення факту перебування на утриманні загиблого двоюрідного брата необхідне їй для реалізації права на отримання матеріальних виплат та гарантій, передбачених Законами України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» та Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 у зв`язку зі смертю військовослужбовця, на утриманні якого перебувала заявниця, шляхом подальшого звернення до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала доводи своєї заяви, просила їх задовольнити, зазначила, що їй необхідно встановити зазначений юридичний факт для реалізації права на отримання матеріальних виплат від держави, оскільки на даний час вона ніде не працює, страждає на панічні атаки та матеріальна допомога від двоюрідного брата була єдиним джерелом для її існування.

Заінтересована особа ОСОБА_2 , яка є матір`ю заявниці, підтримала доводи заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, повідомила суду, що вона разом із донькою та загиблим ОСОБА_4 проживали разом однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки матір ОСОБА_4 померла у 2018 році, а запис про батька при народженні ОСОБА_4 був зроблений на підставі заяви його матері. Періоди з 2022 по 2024 роки були скрутними для родини, тому допомога від ОСОБА_4 була єдиним джерелом для їх існування. Встановлення зазначеного юридичного факту необхідно для реалізації права на отримання матеріальних виплат від держави, оскільки вони мають велику заборгованість зі сплати комунальних послуг, в квартирі незавершений ремонт та є потреба у встановленні пам`ятника для ОСОБА_4 , якого поховали за власні кошти, через їх відмову від поховання за рахунок держави. Крім того, ОСОБА_2 повідомила, що після загибелі ОСОБА_4 , вони отримали виплати (грошові кошти, належні йому на момент загибелі), які допомагають і сьогодні.

Представник заінтересованої особи - ІНФОРМАЦІЯ_4 , до суду не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день та час судового розгляду справи.

Свідок ОСОБА_5 повідомив суду, що знав ОСОБА_6 більше трьох років, з ним познайомився у спортивному залі. Зі слів ОСОБА_6 свідок знав, що останній проживав разом зі своєю тіткою та двоюрідною сестрою, якій допомагав матеріально.

Вислухавши пояснення заявника, заінтересованої особи, покази свідка, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

У відповідності до ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Приписами ст. 315 ЦПК України визначено, що суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, а також, у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 315 ЦПК України).

Судом встановлено та документально підтверджено матеріалами справи, що заявниця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7, є двоюрідною сестрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , які разом із ОСОБА_2 , яка є матір`ю заявниці та тіткою загиблого ОСОБА_4 , проживали за адресою: АДРЕСА_1 . Ці фактичні обставини підтверджені долученими до матеріалів справи копіями свідоцтв про народження та витягами з реєстру територіальної громади.

Свідоцтвом про смерть, довідкою з ІНФОРМАЦІЯ_4 , довідкою про причину смерті документально підтверджено факт смерті ОСОБА_4 у віці 19 років ІНФОРМАЦІЯ_6 під час виконання бойового завдання поблизу н.п. Парасковіївка Покровського району Донецької області.

В обґрунтування доводів своєї заяви, ОСОБА_1 долучила 8 платіжних інструкцій АТ КБ «ПриватБанк», датованих 28.05.2023, 08.09.2023, 20.06.2024, 21.06.2024, 24.06.2024, 16.07.2024, згідно змісту яких, платник ОСОБА_4 перераховував на рахунок отримувача ОСОБА_1 грошові кошти на загальну суму 21 555 грн.

Згідно ч. 4 ст. 21-4 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця мають члени сім`ї, батьки загиблого (померлого) військовослужбовця. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця визначаються відповідно до Сімейного кодексу України.

Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (ст. 3 СК України).

Статтею 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 п. 2 ст. 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті.

До членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 п. 2 ст. 16 цього Закону, належать: діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; вдова (вдівець); батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті); внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли); жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Приписами ст. 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (ст. 31 цього Закону).

Непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, а) діти, брати, сестри та онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. При цьому братам, сестрам та онукам право на пенсію надається у тих випадках, якщо у них немає працездатних батьків (ч. 4 ст. 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»).

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, заявниця не може бути віднесена до жодної з категорії вищевказаних осіб.

Суд, надаючи оцінку дослідженим доказам у сукупності, проаналізувавши норми чинного цивільного законодавства, констатує, що заявницею «поза розумним сумнівом» належними та допустимими доказами не доведений факт перебування її на утриманні неповнолітнього на той час двоюрідного брата ОСОБА_4 впродовж 2023-2024 років, оскільки документально підтвердженої суми грошових переводів, цільове призначення яких у платіжних інструкціях не відображено, недостатньо для забезпечення життєдіяльності двох повнолітніх працездатних осіб. Заявницею документально не доведено, що стан її здоров`я (панічні атаки) не дозволяє їй працювати та утримувати себе самостійно. З огляду на пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які останні надали в судовому засіданні, вбачається, що встановлення юридичного факту перебування заявниці на утриманні померлого необхідно для реалізації права на отримання державних матеріальних виплат задля вирішення своїх побутових питань: погашення заборгованості за комунальні послуги, закінчення ремонту у квартирі тощо.

З огляду на викладене, суд не вбачає правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 89, 258, 259, 263-265, 315, 318-319 ЦПК України, суд

Вирішив:

Заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ), заінтересовані особи - ІНФОРМАЦІЯ_1 (місцерозташування: АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ), про встановлення факту, що має юридичне значення - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повний текст рішення складений 21.05.2025.

Суддя О.С. Яцун