Провадження № 2/727/144/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Смотрицького В.Г.

при секретарі Гончар В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці в порядку спрощеного провадження справу за позовом Міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії, -

встановив:

Короткий зміст позовної заяви та її доводи

Представник позивача звернулась до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії посилаючись на те, що МКП «Чернівцітеплокомуненерго»надає послуги з постачання теплової енергії в квартирі АДРЕСА_1 , опалювальною площею 33,60 кв.м. Вказана квартира розташована в багатоквартирному житловому будинку, який вводився в експлуатацію з комплексом інженерного обладнання, до якого входять прилади централізованого опалення.

Відповідачам відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 для проведення розрахунків. Між підприємством та відповідачами укладено типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання відповідно до п.5 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VІІІ від 09.11.2017 року та розміщений на офіційному веб-сайті Чернівецької міської ради та на офіційному веб-сайті Міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго».

Послуги з постачання теплової енергії надавались протягом опалювального періоду з жовтня по квітень відповідно по роках.

Нарахування відповідачам за надані житлово-комунальні послуги проводилось відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» №830 від 21.08.2019 року, Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №315 від 22.11.2018 року.

Вартість послуги з постачання теплової енергії визначається за показниками комерційного вузла обліку або розрахунковим методом відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» №830 від 21.08.2019 року та за встановленими тарифами на послугу з постачання теплової енергії відповідно до рішень Виконавчого комітету Чернівецької міської ради №450/13 від 23.06.2021 року, №813/24 від 20.10.2021 року.

Розмір тарифу та його зміни доводились до відповідачів регулярно та своєчасно.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189- VІІІ від 09.11.2017 року, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Однак, відповідачі свої обов`язки по оплаті не виконують, внаслідок чого заборгованість за надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії за період з 01.01.2019 року по 31.10.2021 року становить 8828,43 грн.

Відповідачі користуються послугами з постачання теплової енергії на підставі публічного договору та не в повній мірі виконують обов`язків по оплаті житлово-комунальних послуг, відповідних документів про те, що вони в установленому порядку відмовилися від централізованого опалення не надали.

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України, відповідачі зобов`язані сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення платежу та 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до розрахунку втрати від інфляційних процесів складають 737,94 грн. та 3% річних 289,97 грн.

А тому просив стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь МКП «Чернівцітеплокомуненерго» заборгованість за надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії в сумі 8828,43 грн., втрати від інфляційних процесів в сумі 373,94 грн., три відсотки річних в сумі 289,97 грн. та судовий збір в сумі 2270 грн.

Рух справи в суді

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22 лютого 2022року позов МКП «Чернівцітеплокомуненерго» задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь МКП «Чернівцітеплокомуненерго» заборгованість за період з 01.10.2019 року по 31.10.2021 року в сумі 8828,43 грн., втрати від інфляційних процесів в розмірі 737,94 грн., три відсотки річних в розмірі 289,97 грн., судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2270 грн.

Ухвалою суду від 13.06.2024 року заочне рішення Шевченківського районного суду м. Чернівцівід 22.02.2022року скасоване, справу призначено до судового розгляду.

Ухвалами суду від 19.06.2024 року та від 09.01.2025 року залучено до участі в справі в якості співвідповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Аргументи учасників справи

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення позовних вимог в розмірі 1/12 частини суми позову, оскільки відповідно до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно за №38092987 розмір частки, яка належить ОСОБА_1 , складає 1/12 частки, ОСОБА_2 належить 5/12 частки та ОСОБА_3 належить 6/12 частки.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідачки ОСОБА_1 , дослідивши надані сторонами документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, та відзив представника відповідача ОСОБА_1 на позов, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Обставини справи, встановлені судом та мотиви, з яких виходить суд

Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с.48) та копіями заяв ОСОБА_3 про прийняття спадщини (а.с.88, 90).

Позивачем МКП «Чернівцітеплокомуненерго» надаються послуги з постачання теплової енергії по АДРЕСА_1 , опалювальною площею 33,60 кв.м. відповідно до типового індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання відповідно до п.5 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VІІІ від 09.11.2017 року та розміщений на офіційному веб-сайті Чернівецької міської ради та на офіційному веб-сайті Міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго».

Відповідачам відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 для проведення розрахунків (а.с.49).

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст.6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг.

Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Пунктом 1 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом.

Згідно з ч.1 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Стандарти, нормативи, норми, порядки і правила у сфері житлово-комунальних послуг розробляють і затверджують Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері технічного регулювання, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування в межах їхніх повноважень та згідно із законодавством (частина друга статті 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Частиною першою статті 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.

Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до пункту 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

У ч.1 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений у пункті 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року в справі № 6-59цс13 і від 20 квітня 2016 року в справі № 6-2951цс15, та у постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року в справі № 750/12850/16-ц і від 06 листопада 2019 року в справі № 642/2858/16.

Під час розгляду справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги визначальним є встановлення факту надання обслуговуючою організацією (позивачем) житлово-комунальних послуг особам, які є їх споживачами (відповідачам), та правильність нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Послуги з постачання теплової енергії надавались протягом опалювального періоду з жовтня по квітень відповідно по роках.

Нарахування відповідачам за надані житлово-комунальні послуги проводилось відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» №830 від 21.08.2019 року, Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №315 від 22.11.2018 року.

Вартість послуги з постачання теплової енергії визначається за показниками комерційного вузла обліку або розрахунковим методом відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» №830 від 21.08.2019 року та за встановленими тарифами на послугу з постачання теплової енергії відповідно до рішень Виконавчого комітету Чернівецької міської ради №450/13 від 23.06.2021 року, №813/24 від 20.10.2021 року.

Розмір тарифу та його зміни доводились до відповідачів регулярно та своєчасно.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є власниками квартири, а відповідно до ч.4 ст.319 ЦК України власність зобов`язує.

Суд вважає, що оскільки квартира є приватною власністю, то належними відповідачами є власники, які в силу належності їм квартири на праві спільної часткової власності відповідають за утримання свого майна.

Відповідно до ч.1 ст.322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто, положення статті 322 ЦК України встановлюють презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, у тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб.

Статтею 360 ЦК України встановлено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Згідно з частинами першою, другою статті 543 ЦК України в разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі.

Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (частина четверта статті 544 ЦК України).

Аналіз наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги - регрес).

Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 521/3743/17-ц (провадження № 61-26462св18).

Суд вважає, що не проживання відповідача ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_1 , що належить їй на праві спільної часткової власності, що вона не має допуску до житла, що вона є власником лише 1/12 частки квартири, не звільняє її, як співвласника квартири від обов`язку нести витрати по оплаті за надані послуги з постачання теплової енергії, навіть якщо зареєстрованим місцем проживання відповідача ОСОБА_1 є інша адреса.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189- VІІІ від 09.11.2017 року, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом.

Відповідачі користувались послугами, наданими позивачем з постачання теплової енергії, однак своєчасно не здійснювали повну оплату за фактично спожиту теплову енергію, внаслідок чого утворилась заборгованість за надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії за період з 01.01.2019 року по 31.10.2021 року в сумі 8828,43 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.51).

Суд вважає, що необхідно стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь МКП «Чернівцітеплокомуненерго» заборгованість за надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії в сумі 8828,43 грн.

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України, відповідачі зобов`язані сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення платежу та 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до розрахунку (а.с.9), втрати від інфляційних процесів складають 737,94 грн. та три відсотки річних 289,97 грн., які також необхідно солідарно стягнути з відповідачів на користь позивача.

Висновки за результатами судового розгляду

Згідно з ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29.

За таких обставин, інші доводи учасників справи не стосуються предмету доказування в межах спірних правовідносин.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь МКП «Чернівцітеплокомуненерго» необхідно солідарно стягнути заборгованість за надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії в сумі 8828,43 грн., втрати від інфляційних процесів в сумі 737,94 грн. та три відсотки річних в сумі 289,97 грн., задовольнивши позовні вимоги.

Щодо судових витрат

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як роз`яснив Пленум Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі у своїй постанові «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17.10.2014 року при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Відповідач ОСОБА_3 є особою з інвалідністю другої групи, що підтверджується копією довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією (а.с.137).

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Згідно з частиною шостою статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки відповідач ОСОБА_3 є особою з інвалідністю ІІ групи, витрати зі сплати судового збору не підлягають стягненню з нього на користь позивача, а їх необхідно компенсувати позивачу за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.141 ЦПК Україниз відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі по 756,67 грн. з кожного.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.319, 322, 360, 525, 526, 543, 625, 901, 903 ЦК України, ст.ст.1, 6, 7, 13, 16, 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.5 Закону України «Про судовий збір», ст.ст.4, 12, 13, 19, 81, 89, 141, 247, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 274, 354 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго» заборгованість за надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії в розмірі 8828 (вісім тисяч вісімсот двадцять вісім) гривень 43 (сорок три) копійки на р/р НОМЕР_2 у АТ «Укрексімбанк» м. Чернівці, МФО 322313, код 34519280.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго» втрати від інфляційних процесів в сумі 373 (триста сімдесят три) гривні 94 (дев`яносто чотири) копійки, три відсотки річних в сумі 289 (двісті вісімдесят дев`ять) гривень 97 (дев`яносто сім) копійок на р/р НОМЕР_3 у філії Чернівецькому облуправлінні АТ «Ощадбанк» м. Чернівці, МФО 356334, код 34519280.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі по 756 (сімсот п`ятдесят шість) гривень 67 (шістдесят сім) копійок з кожного на р/р НОМЕР_3 у філії Чернівецькому облуправлінні АТ «Ощадбанк» м. Чернівці, МФО 356334, код 34519280.

Витрати Міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго» зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 756 (сімсот п`ятдесят шість) гривень 67 (шістдесят сім) копійок компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З повним рішенням суду особи, які беруть участь у справі, зможуть ознайомитись 23 травня 2025 року.

Апеляційна скарга може бути подана протягом 30 днів з дня проголошення рішення безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя: