Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2025 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Бедьо В.І.,

при секретарі судового засідання Меклеш В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом адвоката Бойка Богдана Богдановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до Ужгородської районної державної нотаріальної контори, про звільнення майна з-під арешту, -

встановив:

03.10.2025 представник позивача ОСОБА_1 адвокат Бойко Б.Б. звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача Ужгородської районної державної нотаріальної контори, в якому просить зняти арешт з нерухомого майна, власником якого є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , накладеного на підставі повідомлення Закарпатської контори Комунального банку б/н від 10.12.1951 року.

В обґрунтування заявленого представник зазначає, що Позивач є власником житлового будинку загальної площі 73,8 кв.м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування №2-6454 від 15.07.1994 року та рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області №2-208/90 від 24.01.1990 року, що підтверджується витягом з реєстру права власності на нерухоме майно №13538412 від 12.02.2007 року.

21 вересня 2023 року позивач бажала реалізувати своє право на розпорядження належним їй нерухомим майном, у зв?язку з чим звернулася до Виконавчого комітету Ужгородської міської ради, де працівниками було повідомлено, що з інформаційної довідки про інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна №347401654 від 21.09.2023 року вбачається, що на житловий будинок загальної площі 73,8 кв.м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , накладене обтяження на підставі повідомлення Закарпатської контори Комунального банку б/н від 10.12.1951 р., за реєстром: заборона (архівний запис) реєстраційний номер обтяження 3806061 зареєстровано: 29.09.2006 року реєстратором: Перша ужгородська державна нотаріальна контора: 88000, Закарпатська обл., Ужгородський р., м. Ужгород, вул. Собранецька, 47, архівний номер: 653651LVOV31, архівна дата: 07.08.1998 року, дата виникнення 10.12.1951 року, № реєстра: 15872-208, внутр. № 1501D02829EF372A6B34, коментар: 521-69.

Боржником згідно цих записів про заборону на Житловий будинок, який було накладено арешт, значиться - ОСОБА_2 .

Позивач усно звернулася до Ужгородської районної державної нотаріальної контори щодо скасування обтяження, зазначивши, що в неї відсутні будь-які майнові зобов`язання перед Закарпатською конторою Комунального банку чи іншою банківською установою на території України, які б слугували перешкодою до відчуження належного позивачу майна, на що їй повідомили, що справи ужгородської державної нотаріальної контори за 1956 рік передані на зберігання Закарпатському обласному державному нотаріальному архіву. Відповідачем роз?яснено позивачу, що він наділений правом звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних або оспорюваних прав та інтересів. Тобто фактично відповідач відмовив позивачу у знятті накладеного ним обтяження.

З фактичних обставин вбачається, що відповідач, як реєстратор, не має визначених законодавством підстав для зняття за заявою позивача заборони на відчуження об?єкта нерухомого майна, а позивач позбавлена можливості реалізувати свої права власника нерухомого майна в інший, крім судового захисту, спосіб.

Відповідно до цього Позивач звернулася з заявою до Національного банку України від 21.05.2024 р. щодо надання інформації про правонаступника Закарпатської контори Комунального банку.

Згодом надійшла відповідь НБУ №61-0027/43072 від 04.06.2024 року, у якому зазначено, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". З огляду на вищезазначене, розгляд питання, викладеного у зверненні, не належить до компетенції Національного банку України та було передано на розгляд Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Із відповіді Фонду гарантування фізичних осіб «Про результати розгляду справи» №49-036-6602/24 від 17.06.2024 року вбачається: «враховуючи лист Національного за інформацією, наявною в розпорядженні фонду, зауважуємо, що ПАТ «УКРАЇНСЬКИЙ КОМУНАЛЬНИЙ БАНК» (МФО банку 304988, код за ), здійснюється Фондом з 14.09.2015, не є правонаступником Закарпатської контори Комунального банку. Відтак повідомляємо, що Фонд не володіє інформацією про правонаступника Закарпатської контори Комунального банку.

15 липня 2024 року був поданий адвокатський запит вих. №85-24 до Національного банку України, щодо надання повторної інформації щодо правонаступника Закарпатської контори Комунального банку.

На адвокатський запит № 85-24 від 15.07.2024р. надійшов лист «Про розгляд адвокатського запиту» № 14-0004/54860 від 18.07.2024 р. у якому зазначено: «Станом на 18.07.2024 Державний реєстр банків не містить відомостей щодо реєстрації Національним банком України банку з найменуванням Закарпатська контора Комунального банку чи його правонаступників».

Відповідно до довідки КП «Архітектурно-планувальне бюро» Ужгородської міської ради № 24 від 24.06.2024 року вбачається, що згідно з рішення Ужгородської міської ради XXXII сесії VIII скликання №1179 від 28.02.2023р. «Про перейменування вулиць міста», вул. Михайла Лєрмонтова перейменовано на вул. Олександра Вагерича.

01 серпня 2024 року був поданий адвокатський запит вих. №111-24 до Ужгородської міської ради, щодо надання інформації про те, хто був власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 станом на 1951 рік та яка була адреса будинку АДРЕСА_3 , станом на 1951 рік.

На адвокатський запит від 01.08.2024 № 111-24 надійшла відповідь від Ужгородської міської ради Виконавчого комітету від 02.08.2024 року, у якому повідомили про те, що житловий будинок по АДРЕСА_1 на комунальному балансі територіальної громади м. Ужгорода не перебуває, щодо власників будинку по АДРЕСА_4 може міститися в інвентарній справі на житловий будинок по АДРЕСА_1 , та відповідно до цього направили запит на розгляд по суті до КП «Архітектурно-планувальне бюро».

23 вересня 2024 року було повторно подано адвокатський запит вих. №164-24 до КП «Архітектурно-планувальне бюро" Ужгородської міської ради, щодо надання інформації про зміну адрес житлових будинків в АДРЕСА_4 та АДРЕСА_1 станом на 1951 рік, а також інформацію хто був власником зазначених житлових будинків на момент зміни адреси.

24 вересня 2024 року надійшла відповідь на запит вих. №164-24 від КП «АПБ» Ужгородської міської ради №488/24, у якому зазначено: «Згідно з матеріалами інвентаризаційних справ, які знаходяться на зберіганні в КП «Архітектурно-планувальне бюро», на об?єкти нерухомого майна АДРЕСА_3 , та буд. АДРЕСА_1 - станом на 31.12.2012р. наявна наступна інформація:

1. Про зміну нумерації будинку АДРЕСА_1 колишня адреса (станом на 1951р.): АДРЕСА_5 , власник - ОСОБА_3 ;

2. Про зміну нумерації будинку АДРЕСА_3 , колишня адреса (станом на 1951р.): АДРЕСА_6 , власник- ОСОБА_2 ».

Також позивач вказує на те, що було з`ясовано, що житловий будинок, на який було накладено арешт, та будинок, яким вона володіє, є різними об?єктами нерухомого майна. Арешт було накладено на будинок, що належав ОСОБА_2 , який розташований за іншою адресою. Таким чином, це обтяження не стосується будинку, що належить Позивачу, оскільки це різні будинки, і накладений арешт не має жодного зв`язку з нерухомим майном Позивача.

Арешт, накладений на житловий будинок, не має жодного відношення до неї, оскільки у записах про арешт майна боржником значиться інша особа - ОСОБА_2 . Це свідчить про те, що обтяження було накладено на підставі боргових зобов?язань, які не стосуються Позивача, а відповідно, не можуть перешкоджати її праву на розпорядження власним нерухомим майном. Позивач не має жодних майнових зобов?язань перед Закарпатською конторою Комунального банку або іншими фінансовими установами, які могли б стати підставою для накладення цього арешту.

Виходячи з цього, позивач зазначає, що продовження існування обтяження на її житловий будинок є необґрунтованим та порушує її право власності та можливість вільного розпорядження майном, відповідно до інформаційної довідки №386861560 від 15.07.2024 року.

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, в заяві від 15.05.2025 просили здійснити розгляд справи за їх відсутності.

В судове засідання представник відповідача не з`явився, повідомлений належним чином, клопотань про відкладення до суду не надходило.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити за відсутності сторін, що відповідає положенню частини третьої статті 211 ЦПК України.

За правилами частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали справи та заяви по суті справи сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про наступне.

Позивач є власником житлового будинку загальної площі 73,8 кв.м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування №2-6454 від 15.07.1994 року та рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області №2-208/90 від 24.01.1990 року, що підтверджується витягом з реєстру права власності на нерухоме майно №13538412 від 12.02.2007 року.

21 вересня 2023 року позивач бажала реалізувати своє право на розпорядження належним їй нерухомим майном, у зв?язку з чим звернулася до Виконавчого комітету Ужгородської міської ради, де працівниками було повідомлено, що з інформаційної довідки про інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна №347401654 від 21.09.2023 року вбачається, що на житловий будинок загальної площі 73,8 кв.м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , накладене обтяження на підставі повідомлення Закарпатської контори Комунального банку б/н від 10.12.1951 р., за реєстром: заборона (архівний запис) реєстраційний номер обтяження 3806061 зареєстровано: 29.09.2006 року реєстратором: Перша ужгородська державна нотаріальна контора: 88000, Закарпатська обл., Ужгородський р., м. Ужгород, вул. Собранецька, 47, архівний номер: 653651LVOV31, архівна дата: 07.08.1998 року, дата виникнення 10.12.1951 року, № реєстра: 15872-208, внутр. № 1501D02829EF372A6B34, коментар: 521-69.

Боржником згідно цих записів про заборону на Житловий будинок, який було накладено арешт, значиться - ОСОБА_2 .

Позивач усно звернулася до Ужгородської районної державної нотаріальної контори щодо скасування обтяження, зазначивши, що в неї відсутні будь-які майнові зобов`язання перед Закарпатською конторою Комунального банку чи іншою банківською установою на території України, які б слугували перешкодою до відчуження належного позивачу майна, на що їй повідомили, що справи ужгородської державної нотаріальної контори за 1956 рік передані на зберігання Закарпатському обласному державному нотаріальному архіву. Відповідачем роз?яснено позивачу, що він наділений правом звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних або оспорюваних прав та інтересів. Тобто фактично відповідач відмовив позивачу у знятті накладеного ним обтяження.

З фактичних обставин вбачається, що відповідач, як реєстратор, не має визначених законодавством підстав для зняття за заявою позивача заборони на відчуження об?єкта нерухомого майна, а позивач позбавлена можливості реалізувати свої права власника нерухомого майна в інший, крім судового захисту, спосіб.

Відповідно до цього Позивач звернулася з заявою до Національного банку України від 21.05.2024 р. щодо надання інформації про правонаступника Закарпатської контори Комунального банку.

Судом встановлено, що згодом надійшла відповідь НБУ №61-0027/43072 від 04.06.2024 року, у якому зазначено, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". З огляду на вищезазначене, розгляд питання, викладеного у зверненні, не належить до компетенції Національного банку України та було передано на розгляд Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Із відповіді Фонду гарантування фізичних осіб «Про результати розгляду справи» №49-036-6602/24 від 17.06.2024 року вбачається: «враховуючи лист Національного за інформацією, наявною в розпорядженні фонду, зауважуємо, що ПАТ «УКРАЇНСЬКИЙ КОМУНАЛЬНИЙ БАНК» (МФО банку 304988, код за ), здійснюється Фондом з 14.09.2015, не є правонаступником Закарпатської контори Комунального банку. Відтак повідомляємо, що Фонд не володіє інформацією про правонаступника Закарпатської контори Комунального банку.

15 липня 2024 року був поданий адвокатський запит вих. №85-24 до Національного банку України, щодо надання повторної інформації щодо правонаступника Закарпатської контори Комунального банку.

На адвокатський запит № 85-24 від 15.07.2024р. надійшов лист «Про розгляд адвокатського запиту» № 14-0004/54860 від 18.07.2024 р. у якому зазначено: «Станом на 18.07.2024 Державний реєстр банків не містить відомостей щодо реєстрації Національним банком України банку з найменуванням Закарпатська контора Комунального банку чи його правонаступників».

Відповідно до довідки КП «Архітектурно-планувальне бюро» Ужгородської міської ради № 24 від 24.06.2024 року вбачається, що згідно з рішення Ужгородської міської ради XXXII сесії VIII скликання №1179 від 28.02.2023р. «Про перейменування вулиць міста», вул. Михайла Лєрмонтова перейменовано на вул. Олександра Вагерича.

01 серпня 2024 року був поданий адвокатський запит вих. №111-24 до Ужгородської міської ради, щодо надання інформації про те, хто був власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 станом на 1951 рік та яка була адреса будинку АДРЕСА_1 , станом на 1951 рік.

На адвокатський запит від 01.08.2024 № 111-24 надійшла відповідь від Ужгородської міської ради Виконавчого комітету від 02.08.2024 року, у якому повідомили про те, що житловий будинок по АДРЕСА_1 на комунальному балансі територіальної громади м. Ужгорода не перебуває, щодо власників будинку по АДРЕСА_4 може міститися в інвентарній справі на житловий будинок по АДРЕСА_1 , та відповідно до цього направили запит на розгляд по суті до КП «Архітектурно-планувальне бюро».

23 вересня 2024 року було повторно подано адвокатський запит вих. №164-24 до КП «Архітектурно-планувальне бюро" Ужгородської міської ради, щодо надання інформації про зміну адрес житлових будинків в АДРЕСА_4 та АДРЕСА_1 станом на 1951 рік, а також інформацію хто був власником зазначених житлових будинків на момент зміни адреси.

Крім цього, судом встановлено, що житловий будинок, на який було накладено арешт, та будинок, яким вона володіє, є різними об?єктами нерухомого майна. Арешт було накладено на будинок, що належав ОСОБА_2 , який розташований за іншою адресою. Таким чином, це обтяження не стосується будинку, що належить Позивачу, оскільки це різні будинки, і накладений арешт не має жодного зв`язку з нерухомим майном Позивача.

Арешт, накладений на житловий будинок, не має жодного відношення до неї, оскільки у записах про арешт майна боржником значиться інша особа - ОСОБА_2 . Це свідчить про те, що обтяження було накладено на підставі боргових зобов?язань, які не стосуються Позивача, а відповідно, не можуть перешкоджати її праву на розпорядження власним нерухомим майном. Позивач не має жодних майнових зобов?язань перед Закарпатською конторою Комунального банку або іншими фінансовими установами, які могли б стати підставою для накладення цього арешту.

3 01.01.2013 року відповідно до ст. 8, ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868, державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводить орган державної реєстрації прав. Державний реєстратор - нотаріус є спеціальним суб?єктом, на якого покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у випадку, передаченому вищевказаним Законом.

Відповідно до ст. 73 Закону України «Про нотаріат», нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позик (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до п. 74,75 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 №868 для проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень таких речових прав, та інші документи, визначені цим Порядком. Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно, є: рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили; рішення державного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно; інші акти відповідних органів державної влади та посадових осіб згідно із законом.

Відповідно до Положення про Єдиний держаний реєстр заборон відчуження об?єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 р. № 31/5, зареєстрованим в Мін?юсті 10.06.1999 р. за № 364/3657, реєстр заборон це електронна база даних, яка містить відомості про обтяження нерухомого майна, а саме: накладені заборони та арешти нерухомого майна; вилучення записів про заборони відчуження та арешти нерухомого майна; тимчасові застереження щодо нерухомого майна та видані витяги з реєстру заборон.

Реєстраторами реєстру заборон є державні нотаріальні контори, державні нотаріальні архіви, приватні нотаріуси, які уклали відповідні договори з адміністратором і мають повний доступ до реєстру заборон через комп?ютерну мережу; державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України та його регіональні філії в частині внесення відомостей щодо податкових застав та арештів, накладених органами державної влади.

У відповідності до ст. 34 Закону України «Про нотаріат» накладення або зняття заборон є нотаріальною дією, вчинення яких в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах або займаються приватною нотаріальною діяльністю.

Відповідно 74 Закону України "Про нотаріат", за якою одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна;

Відповідно до п.П.2.1.1 п.2.1 Положення, підставами для внесення до реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об?єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою або приватним нотаріусом реєстратором заборони відчуження на об?єкти нерухомого майна.

Виходячи з наведеного є всі підстави для зняття вищенаведеного арешту на майно.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право звернутися за захистом свого майнового права, одним із способів захисту цивільного права є скасування дії, яка порушує право.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст.ст. 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно зі ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд, право власності є непорушним. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

За положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з п. 2 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» передбачено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», обтяженням є заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, яка встановлена або законом, або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або яка виникає на підставі договорів.

За ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», записи до Державного реєстру прав на нерухоме майно вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Пунктом 2.6 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №3502/5 від 12.12.2011, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12.12.2011 року №1429/20167 для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у пункті 2.3 цього розділу.

У відповідності до ст. 34 Закону України «Про нотаріат» накладення або зняття заборон є нотаріальною дією, вчинення яких в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах або займаються приватною нотаріальною діяльністю.

Згідно з п.5 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 нотаріус, який наклав заборону, знімає заборону відчуження майна за рішенням суду.

Відповідно до ст. 223 ЦК УРСР (норми якої діяли на час виникнення та припинення правовідносин, в забезпечення виконання яких було накладено заборони відчуження на майно) зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора).

З огляду на вказане, судом не встановлено наявності відповідного зобов`язання, в забезпечення виконання якого було накладено арешт на нерухоме майно, а тому існування такої заборони, на думку суду, є втручанням у здійснення позивачем його права власності на нерухоме майно.

Враховуючи те, що державна нотаріальна контора як реєстратор не має визначених законодавством підстав для зняття за заявою позивача заборони на відчуження об`єктів нерухомого майна, а позивач позбавлений можливості реалізувати свої права власника нерухомого майна в інший, крім судового захисту, спосіб, суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити з вищевказаних підстав.

Керуючись Конституцією України, ст.ст. 182, 317, 319, 321, 386, 391 ЦК України, Постановою Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст. 10-13, 15-16, 81, 89, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Зняти арешт (заборону) з майна, власником якого є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , а саме на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , накладені на підставі повідомлення Закарпатської контори Комунального банку б/н від 10.12.1951 р., за реєстром:

- заборона (архівний запис) реєстраційний номер обтяження 3806061 зареєстровано: 29.09.2006 року реєстратором: Перша ужгородська державна нотаріальна контора: 88000, Закарпатська обл., Ужгородський р., м. Ужгород, вул. Собранецька, 47, архівний номер: 653651LVOV31, архівна дата: 07.08.1998 року, дата виникнення 10.12.1951 року, № реєстра: 15872-208, внутр. № 1501D02829EF372A6B34, коментар: 521-69.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду В.І. Бедьо