Номер провадження: 22-ц/813/3446/25
Головуючий у першій інстанції Аліна С. С.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Таварткіладзе О.М.,

суддів: Сєвєрової Є.С., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання: Чередник К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 , на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 08 листопада 2024 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» (Акціонерного товариства «Райффайзен Банк») про захист прав споживача, шляхом відновлення грошових зобов`язань позичальника,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» (Акціонерного товариства «Райффайзен Банк») про захист прав споживача, шляхом відновлення грошових зобов`язань позичальника. Згідно останніх уточнень (т.1 а. с. 213-214) позивач просила:

- зобов`язати Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» провести реструктуризацію кредитних зобов`язань за кредитним договором № 014/0075/74/62702 від 10.08.2006 року. укладеним між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк» та ОСОБА_1 на умовах та у відповідності до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» № 1381- ІХ та пункту 7 розділу ІV «Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування»;

- відновити грошові зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором № 014/0075/74/62702 від 10.08.2006 року, у зв`язку з проведенням реструктуризації в порядку Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» № 1381- ІХ та пункту 7 розділу ІV «Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», визнавши зміст зобов`язання наступним чином:

1) валюта зобов`язання українська гривня;

2) сукупна сума заборгованості, яка вважається непогашеною за результатом проведення реструктуризації 128 551,40 гривень;

3) строк кредитування 02.07.2031 року;

4) відсоткова ставка 9,27% річних (визначена виходячи з розміру українського індексу ставок дванадцятимісячними депозитами фізичних осіб у гривні (застосовується останнє значення індексу, встановлено на початок календарного дня, в який проводиться реструктуризація, збільшеного на один процентний пункт. Надалі розмір процентів за користування кредитом змінюється через кожен календарний рік з дня проведення реструктуризації та встановлене на початок календарного дня, в який здійснюється зміною розміру процентів за користування кредитом), збільшеному на один процентний пункт;

- зобов`язати АТ «Райффайзен Банк» здійснити обчислення та надіслати ОСОБА_1 новий графік платежів за кредитним договором № 014/0075/74/62702 від 10.08.2006 року;

- стягнути з АТ «Райффайзен Банк» на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі.

В обґрунтування позову зазначено, що 10.08.2006 року між нею та Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» (правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк») укладений Кредитний договір № 014/0075/74/62702 в заставу житла за адресою: АДРЕСА_1 , на суму 30 354 доларів США. У той же день, з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ОСОБА_1 та Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» (правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк») був укладений договір застави цінних паперів від 10.08.2006 року.

Крім того, між АТ «Райффайзен Банк» та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір від 13.08.2014 року, зареєстрований в реєстрі за № 462, на умовах якого ОСОБА_1 передала в іпотеку банку квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . Таким чином, кредитний договір був укладений в іноземній валюті під заставу житлової нерухомості.

Починаючи з моменту укладення кредитного договору по сьогоднішній день позивач намагалася належним чином виконувати умови кредитного договору. Предмет іпотеки, квартира АДРЕСА_3 є єдиною власністю позичальника та єдиним місцем проживання позичальника, що підтверджується витягом з реєстру нерухомості, відомостями про реєстрацію позичальника за адресою предмета іпотеки.

01.07.2021 року з метою реструктуризації кредиту, на адресу відповідача АТ «Райффайзен Банк» ОСОБА_1 було направлено заяву на проведення реструктуризації з доданими документами, шляхом направлення заяви про проведення реструктуризації рекомендованим листом з описом через ДП «Укрпошта». 26.07.2021 АТ «Райффайзен Банк» було надано письмову відповідь № 114-43/3-182313 на заяву про проведення реструктуризації, в якій було зазначено повідомлення про відмову у проведенні реструктуризації у зв`язку із тим, що дія Закону України Закону України «Про споживче кредитування», не поширюється на договір № 014/0075/74/62702 від 10.08.2006 року, укладений між ОСОБА_1 та АТ «Райффайзен Банк»., що стало підставою для звернення до суду.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 29.08.2023 р. клопотання представника відповідача Акціонерного товариства «Райфайзен Банк» про заміну сторони по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Райфайзен Банк» про захист прав споживачів, шляхом відновлення грошових зобов`язань позичальника задоволено Замінено неналежного відповідача Акціонерне товариство «Райфайзен Банк» на його правонаступника АТ «ОКСІ БАНК» по справі.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 01.11.2023 року клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Попової О.А. про заміну сторони відповідача по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Райфайзен Банк» про захист прав споживачів, шляхом відновлення грошових зобов`язань позичальника задоволено. Замінено відповідача Акціонерне товариство АТ «ОКСІ БАНК» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс».

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 08 листопада 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» (Акціонерного товариства «Райффайзен Банк») про захист прав споживача, шляхом відновлення грошових зобов`язань позичальника відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 , звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 08 листопада 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Будучи в розумінні ст. ст. 128, 130 ЦПК України належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» в судове засідання, призначене на 13.05.2025 року о 14:30 год. не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його присутності в судовому засіданні.

Присутня в судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Попова О.А. не заперечувала проти розгляду справи за фактичною явкою.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Оскільки явка учасників справи до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою, а наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, спір підлягає вирішенню по суті, оскільки основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Тому розгляд апеляційним судом справи у відсутності учасників (відповідачів), які відсутні у судовому засіданні при таких обставинах не є порушенням їхніх прав щодо забезпечення участі у судовому засіданні і доступі до правосуддя. Схожі за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду у справі Верховного Суду у справі № 361/8331/18.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що справа перебуває в судах вересня 2021 року, а в апеляційному суді з грудня 2024 року, тобто з перевищенням строків передбачених ст.ст. 210, 371 ЦПК України.

За таких обставин, колегія суддів не знаходить підстав для відкладення розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наведених у цій постанові підстав.

Відповідно до ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч.1 п.2 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо, зокрема справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Залишаючи позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» (Акціонерного товариства «Райффайзен Банк») про захист прав споживача, шляхом відновлення грошових зобов`язань позичальника, зобов`язання АТ «Райффайзен Банк» здійснити обчислення та надіслати ОСОБА_1 новий графік платежів за кредитним договором № 014/0075/74/62702 від 10.08.2006 року, суд першої інстанції виходив з того, що:

- укладений із ОСОБА_1 кредитний договір №014/0075/74/62702 від 10.08.2006 року за своїм змістом, по своїй суті є не споживчим кредитом, а іпотечним житловим кредитом;

- на правовідносини між АТ «Райффайзен Банк» та ОСОБА_1 , які витікають із умов укладеного між ними Кредитного договору №014/0075/74/62702 від 10.08.2006 року., не розповсюджуються вимоги пункту 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування»;

Крім того, суд зазначив, що в розумінні абз. 3 пункту 3.4 рішення Конституційного Суду України у рішенні № 15-рп/2011 від 10 листопада 2011 року по справі № 1-26/2011 споживчий кредит це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції, а ОСОБА_1 за кредитним договором №014/0075/74/62702 від 10.08.2006 року отримала кошти на придбання квартири, а не продукції.

Колегія суддів з висновками районного суду по суті заявлених вимог у повній мірі погодитись не може.

З матеріалів справи вбачається, що:

- відповідно до кредитного договору № 014/0075/74/62702 від 10.08.2006 року, який укладено між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» (правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк») і ОСОБА_1 , предметом договору є надання банком позичальниці кредиту у розмірі 30 354,00 доларів США, із сплатою 12,0 % річних, терміном користування до 10.08.2026 р.. Сторонами договору був узгоджений графік погашення кредиту. Цільове призначення кредиту - придбання житлової квартири за адресою: АДРЕСА_4 ( т. 1 а. с. 11-13);

- згідно з Іпотечним договором, який посвідчено 13.08.2014 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Трофимець В.В. зареєстрований у реєстрі за № 462, укладений між ПАТ «Райффайзен Банк» і ОСОБА_1 , відповідно до якого позивачка для забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним кредитним договором надала в іпотеку квартиру за адресою: АДРЕСА_5 ., загальна площа: 39.7 кв. м. (а.с.27-34, т.1);

- 15 червня 2021 року ОСОБА_1 звернулась з заявою до АТ «Райффайзен Банк Аваль» про проведення реструктуризації кредитної заборгованості, відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» (т. 1 а. с. 70);

- листом від 26 липня 2021 року вих. № 114-43/3-182613 АТ «Райффайзен Банк Аваль» повідомив ОСОБА_1 наступне: «Пункт 7 розділу IV Закону України «Про споживче кредитування» «Прикінцеві та перехідні положення» поширюється лише на кредити в іноземній валюті/позичальників за такими кредитами, які відповідають викладеним у зазначеному пункті критеріям. За результатами перевірки наданої Вами інформації та змісту укладених договорів встановлено невідповідність таким критеріям. Отже, у зв`язку із тим, що дія Закону України «Про споживче кредитування» не поширюється на договір №014/0075/74/62702 від 10.08.2006 р., Банк не має правових підстав для проведення реструктуризації Ваших зобов`язань за договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті».

- відповідно до відомостей №М3-151361-ф/л зареєстрованих осіб у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 , за вказаною адресою зареєстрована ОСОБА_1 (т. 1 а. с. 74);

- згідно з копією паспорта позивачки, вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .(т. 1 а. с. 72-73);

- предметом договору іпотеки є нерухоме майно, а саме квартира за адресою: АДРЕСА_2 .

- з метою реструктуризації кредиту на адресу відповідача АТ «Райффайзен Банк» 01.07.2021 року ОСОБА_1 було направлено заяву на проведення реструктуризації з доданими документами.

- 26.07.2021 року АТ «Райффайзен Банк» було надано письмову відповідь № 114-43/3-182613 ОСОБА_1 на заяву про проведення реструктуризації, в якій було повідомлено про відмову позивачці ОСОБА_1 у проведенні реструктуризації у зв`язку із тим, що зміст заяви про проведення реструктуризації та додані до неї документи не відповідають вимогам Закону України «Про споживче кредитування».

Колегія суддів виходить з такого.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України).

Предметом справи, що переглядається, є зобов`язання відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» провести реструктуризацію зобов`язань позивачки ОСОБА_1 , як позичальника за кредитним договором № 014/0075/74/62702 від 10.08.2006 року у порядку та на умовах, встановлених Законом України «Про споживче кредитування», відповідно до поданої нею заяви від 01 липня 2021 року.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про споживче кредитування» метою цього Закону є захист прав та законних інтересів споживачів і кредитодавців, створення належного конкурентного середовища на ринках фінансових послуг та підвищення довіри до нього, забезпечення сприятливих умов для розвитку економіки України, гармонізація законодавства України із законодавством Європейського Союзу та міжнародними стандартами.

Стаття 3 Закону України «Про споживче кредитування» визначає, що цей Закон регулює відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування, а також відносини, що виникають у зв`язку з врегулюванням простроченої заборгованості за договорами про споживчий кредит та іншими договорами, передбаченими частиною другою цієї статті.

13 квітня 2021 року Верховною Радою України прийнято Закон «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» № 1381-IX, який набрав законної сили 23 квітня 2021 року (далі - Закон № 1381-IX).

Цим законом внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування», а саме Розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено пунктом 7.

Відповідно до підпунктів 1-2 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» обов`язковій реструктуризації підлягають зобов`язання, передбачені договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті (далі у цьому пункті - договір), у разі: наявності станом на день набрання чинності цим пунктом будь-якого непогашеного грошового зобов`язання (простроченого грошового зобов`язання та/або грошового зобов`язання, строк сплати якого не закінчився) перед кредитором, крім випадку переходу усіх прав кредитора до поручителя (заставодавця) у зв`язку з виконанням ним зобов`язань позичальника; відсутності станом на 01 січня 2014 року простроченої заборгованості, яку згідно з договором позичальник зобов`язаний сплатити не пізніше 01 січня 2014 року (крім простроченої заборгованості із сплати неустойки та інших платежів, нарахованих у зв`язку із простроченням позичальником платежів, та/або будь-якої заборгованості, строк сплати якої відповідно до договору спливає після 01 січня 2014 року, але яку кредитор вимагав повернути достроково (у строк до 01 січня 2014 року) у зв`язку з простроченням позичальником платежів), або якщо зазначену прострочену заборгованість погашено до дня проведення реструктуризації; виконання зобов`язань за договором забезпечено предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку» у вигляді майна, віднесеного до об`єктів житлового фонду (далі - житлове нерухоме майно), або об`єкта незавершеного житлового будівництва, або майнових прав на нього, або садового будинку, або земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а загальна площа такого нерухомого майна (об`єкта незавершеного житлового будівництва) не перевищує для квартири 140 квадратних метрів, для житлового будинку - 250 квадратних метрів, для садового будинку - 250 квадратних метрів, для земельної ділянки - площі, визначеної пунктом «г» частини першої статті 121 Земельного кодексу України.

Крім того, вимагається виконання хоча б однієї з таких умов:

- предмет іпотеки - житлове нерухоме майно використовується як місце постійного проживання позичальника або майнового поручителя (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

- у власності позичальника або майнового поручителя, який є власником предмета іпотеки - об`єкта незавершеного житлового будівництва, відсутнє інше житлове нерухоме майно (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

- предмет іпотеки - нерухоме житлове майно придбавалося повністю або частково за рахунок кредитних коштів, отриманих за договором, і умовами договору або іпотечного договору передбачено заборону реєстрації місця проживання позичальника або майнового поручителя за адресою розташування житлового нерухомого майна, за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі).

Підпунктом 3 пункту 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що реструктуризація зобов`язань, передбачених договором, здійснюється за заявою, що подається кредитору позичальником (особою, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представником (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) особисто або надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим пунктом, крім таких випадків, зокрема, у разі наявності на день набрання чинності цим пунктом у суді відкритого провадження у справі, предметом спору в якій є права та обов`язки сторін за договором, щодо реструктуризації зобов`язань за яким подається заява, та/або права та обов`язки сторін за іпотечним договором, укладеним для забезпечення виконання передбачених цим договором зобов`язань, та/або договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, та відсутності рішення суду, що набрало законної сили, заява про проведення реструктуризації може бути подана після спливу тримісячного строку з дня набрання чинності цим пунктом, але не пізніше двох місяців з дня набрання законної сили рішенням суду в такій справі.

Відповідно до підпункту 4 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» у заяві про проведення реструктуризації зазначаються: прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) позичальника; найменування кредитодавця (повне або скорочене); інформація про дату укладення договору, яким передбачені зобов`язання, щодо реструктуризації яких подається заява; інформація про зареєстроване та фактичне місце проживання позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника); інформація про всі наявні у власності позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) на дату підписання заяви об`єкти нерухомого майна, віднесені до об`єктів житлового фонду (зазначається кожен такий об`єкт нерухомого майна та його адреса); інформація про зареєстроване та фактичне місце проживання майнового поручителя та про всі наявні у його власності на дату підписання заяви об`єкти нерухомого майна, віднесені до об`єктів житлового фонду (зазначається кожен такий об`єкт нерухомого майна та його адреса), - у разі наявності майнового поручителя; документи, що підтверджують інформацію, зазначену у заяві (документи про склад сім`ї, про доходи іпотекодавця (позичальника та/або майнового поручителя) та членів його сім`ї - на вимогу кредитора), розширену інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно стосовно кожного члена сім`ї іпотекодавця (позичальника та/або майнового поручителя).

Закон України «Про споживче кредитування» визначає вичерпний перелік обставин, при яких кредитор має право відмовити у реструктуризації за договорами про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, що відповідають зазначеним у підпунктах 1, 2 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» критеріям (незалежно від дати укладення договору), та підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу позичальника:

- у разі пропуску позичальником строків, на подачу заяви, кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених цим законом (абзац 7 підпункту 3 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування»);

- у разі ненадання позичальником необхідних для проведення реструктуризації документів, зазначених у підпункті 4 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення», кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених цим пунктом (абзац 9 підпункту 4 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування»).

Заявник несе відповідальність за достовірність зазначеної у заяві про проведення реструктуризації інформації.

У разі якщо заявник не зазначив у заяві про проведення реструктуризації об`єкт нерухомого майна, віднесений до об`єктів житлового фонду, що на момент підписання заяви належав на праві власності позичальнику (особі, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або майновому поручителю, або заявник зазначив недостовірну інформацію про зареєстроване на момент підписання заяви місце проживання позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або майнового поручителя, або заявник зазначив недостовірну інформацію про фактичне місце проживання позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або майнового поручителя, то в разі встановлення однієї з цих обставин судом або в разі підтвердження однієї з таких обставин наявними у кредитора офіційними документами (виданими суб`єктами, уповноваженими відповідно до закону видавати такі документи), це є підставою для відмови у проведенні передбаченої цим пунктом реструктуризації.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 01 липня 2021 року ОСОБА_1 надіслала на адресу ТОВ «Цикл Фінанс» рекомендованим листом з повідомленням про вручення заяви про проведення реструктуризації кредиту, наданого в іноземній валюті, до якої додала, зокрема: паспорт, індивідуальний податковий номер позичальника ОСОБА_1 , довідку про доходи ОСОБА_1 та членів її сім`ї, довідку про склад сім`ї заявника, виписку з реєстру права власності на позичальника, витяг з реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Тобто заява ОСОБА_1 про реструктуризацію подана 02.07.2021 року (згідно штампу поштової служби та опису відправлення ) в межах трьох місяців з дня набрання 23 квітня 2021 року чинності пункту 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», а у вказаному листі вказано усі обов`язкові реквізити, визначені підпунктом 4 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування».

АТ «Райффайзен Банк» було надано письмову відповідь № 114-43/3-182613 ОСОБА_1 на заяву про проведення реструктуризації, в якій було повідомлено про відмову позивачці ОСОБА_1 у проведенні реструктуризації у зв`язку із тим, що зміст заяви про проведення реструктуризації та додані до неї документи не відповідають вимогам Закону України «Про споживче кредитування».

Звертаючись до суду із позовом, позивачка зазначала, що вона належним чином виконувала умови кредитного договору та станом на 01 січня 2014 року у неї була відсутня прострочена заборгованість за кредитним договором, станом на день подання заяви про реструктуризацію перед кредитором було наявне прострочене грошове зобов`язання.

Доказів наявності у власності ОСОБА_1 (позичальник та іпотекодавець за кредитним договором) іншого житлового нерухомого майна, крім квартири за адресою: АДРЕСА_6 , яка передана в іпотеку кредитору, суду не надано.

У матеріалах справи відсутні докази наявності на дату підписання заяви про реструктуризацію у власності позивачки інших об`єктів нерухомого майна, віднесених до об`єктів житлового фонду.

Таким чином, станом на 01 січня 2014 року прострочена заборгованість за кредитним договором від 10.08.2006 року відсутня, станом на 23 квітня 2021 року (дата набрання чинності Закону № 1381-IX) перед кредитором наявне прострочене грошове зобов`язання, виконання зобов`язань за договором забезпечено іпотекою - квартирою, віднесеною до об`єктів житлового фонду, яке не перевищує 140 кв. м, яка використовується як місце постійного проживання позичальника (яка є одночасно іпотекодавцем), у відповідача за змістом пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» не було передбачених законом підстав для відмови у заяві ОСОБА_1 про проведення реструктуризації у зв`язку із тим, що зміст заяви про проведення реструктуризації та додані до неї документи не відповідають вимогам Закону України «Про споживче кредитування»

Відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» споживчий кредит (кредит) - це грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Як вбачається із змісту кредитного договору, сторони домовились, що кредитні кошти призначаються на споживчі цілі (пункт 2.1). При цьому кредитор не довів, що кредитні кошти витрачені позичальником для задоволення потреб, пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

З викладеного слідує, що кредитний договір є споживчим, а тому на спірні правовідносини розповсюджується дія Закону України «Про споживче кредитування».

Установивши, що:

- кредит був отриманий ОСОБА_1 в іноземній валюті на споживчі цілі (придбання житла) і таким чином є споживчим;

- витрат нецільового використання кредиту, отриманого позичальником на споживчі цілі не зафіксовано;

- станом на 01 січня 2014 року прострочена заборгованість за кредитним договором від 10.08.2006 року відсутня;

- станом на 23 квітня 2021 року (дата набрання чинності Закону № 1381-IX) перед кредитором наявне прострочене грошове зобов`язання;

- виконання зобов`язань за договором забезпечено іпотекою - квартирою, віднесеною до об`єктів житлового фонду, яке не перевищує 140 кв. м, яка використовується як місце постійного проживання позичальника (яка є одночасно іпотекодавцем),

- у позичальника (іпотекодавця) на праві власності відсутнє будь-яке інше житло;

- звернення про реструктуризацію позивальником здійснене до кредитора 02.07.2021 року, тобто в межах трьох місяців з дня набрання 23 квітня 2021 року чинності пункту 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування»

- у листі до кредитора позичальником вказано усі обов`язкові реквізити, визначені підпунктом 4 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування»,

у кредитора не було підстав для відмови у заяві позивальника про реструктуризацію зобов`язань позивачки ОСОБА_1 , як позичальника за кредитним договором № 014/0075/74/62702 від 10.08.2006 року у порядку та на умовах, встановлених Законом України «Про споживче кредитування», а у суду першої інстанції не було підстав для висновку, що укладений із ОСОБА_1 кредитний договір №014/0075/74/62702 від 10.08.2006 року за своїм змістом, по своїй суті є не споживчим кредитом, а іпотечним житловим кредитом і що на правовідносини між АТ «Райффайзен Банк» та ОСОБА_1 , які витікають із умов укладеного між ними Кредитного договору №014/0075/74/62702 від 10.08.2006 року, не розповсюджуються вимоги пункту 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» і, як слідство, не було підстав для відмови у заявлених вимогах.

При таких обставинах рішення суду першої інстанції не може залишатися в силі, підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову в межах заявлених вимог з підстав, які наведені в цій постанові.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 08 листопада 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» (Акціонерного товариства «Райффайзен Банк») про захист прав споживача, шляхом відновлення грошових зобов`язань позичальника задовольнити.

Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс», як правонаступника Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» провести реструктуризацію кредитних зобов`язань за кредитним договором № 014/0075/74/62702 від 10.08.2006 року, укладеним між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк» та ОСОБА_1 на умовах та у відповідності до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» № 1381- ІХ та пункту 7 розділу ІV «Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування.

Відновити грошові зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором № 014/0075/74/62702 від 10.08.2006 року, у зв`язку з проведенням реструктуризації в порядку Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» № 1381- ІХ та пункту 7 розділу ІV «Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», визнавши зміст зобов`язання наступним чином:

1) валюта зобов`язання українська гривня;

2) сукупна сума заборгованості, яка вважається непогашеною за результатом проведення реструктуризації 128 551,40 гривень;

3) строк кредитування 02.07.2031 року;

4) відсоткова ставка 9,27% річних (визначена виходячи з розміру українського індексу ставок дванадцятимісячними депозитами фізичних осіб у гривні (застосовується останнє значення індексу, встановлено на початок календарного дня, в який проводиться реструктуризація, збільшеного на один процентний пункт. Надалі розмір процентів за користування кредитом змінюється через кожен календарний рік з дня проведення реструктуризації та встановлене на початок календарного дня, в який здійснюється зміною розміру процентів за користування кредитом), збільшеному на один процентний пункт;

Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» здійснити обчислення та надіслати ОСОБА_1 новий графік платежів за кредитним договором № 014/0075/74/62702 від 10.08.2006 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений: 21.05.2025 року.

Головуючий: О.М. Таварткіладзе

Судді: Є.С. Сєвєрова

С.О. Погорєлова