РІШЕННЯ

іменем України

15 травня 2025 року місто Сколе

Сколівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Микитина В.Я.,

з участю секретаря судового засідання Корнути Т.Б.,

сторони та інші учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідачка ОСОБА_2 ;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачки Сколівський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції;

зміст позовних вимог про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини;

розглянувши дану цивільну справу у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань приміщення суду, що по вул. Д. Галицького, 8, за правилами загального позовного провадження, за участі представниці позивача ОСОБА_1 адвокатки Змінчак Л.В. та за участі відповідачки ОСОБА_2 , -

в с т а н о в и в:

Стислий виклад позиції сторін та інших учасників справи.

Позивач ОСОБА_1 24.02.2025 року через канцелярію подав у Сколівський районний суд Львівської області позовну заяву, що була зареєстрована в діловодстві за вх. № 1295, в якій просить ухвалити рішення про визнання його батьком малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та про внесення Сколівським відділом Державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції змін до актового запису № 62 від 26.09.2014 року про народження малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вказавши його батьком цієї дитини. Питання щодо стягнення на свою користь з відповідачки ОСОБА_2 судових витрат у справі, котрі полягають у справлянні судового збору у розмірі 1 211 грн. 20 коп., позивач ОСОБА_4 не порушує.

Вимоги позовної заяви обґрунтовано тим, що позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_5 з початку 2012 року й до 01.12.2016 року проживали разом однією сім`єю як чоловік та жінка по АДРЕСА_1 . Протягом зазначеного періоду підтримування фактичних шлюбних відносин, позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_5 у зареєстрованому шлюбі ні з ким не перебували. Також протягом зазначеного періоду часу, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 народила дочку ОСОБА_3 , батька якої записано з її слів, так як відповідної заяви позивачем ОСОБА_1 про своє батьківство по відношенню до цієї дитини в орган реєстрації народження подано не було. ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 30 років у м. Сколе Львівської області, а дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після смерті матері спершу залишилася проживати з її бабусею, а після її смерті, - з відповідачкою ОСОБА_2 , яка приходиться їй тіткою (рідною сестрою покійної матері ОСОБА_5 ). Після проведення на замовлення позивача ОСОБА_1 . Науковим медико-генетичним центром «ЛеоГЕН» 16.10.2024 року молекулярно-генетичного дослідження із результатом імовірності батьківства 99,97267%, він остаточно переконався у своєму батьківстві щодо дочки нині покійної ОСОБА_5 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому не заперечує тієї обставини, що саме він є батьком вказаної дитини. Станом на сьогодні позивач ОСОБА_1 має намір приймати участь у житті, вихованні та утриманні малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , забрати її проживати разом із ним. Тому позивач ОСОБА_1 просить на підставі статей 121-122, 125-126, 128, 134-135 СК України свій позов задовольнити та визнати його батьківство по відношенню до малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідачка ОСОБА_2 у запропоновані судом строк та порядку відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 до неї, з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідачки Сколівського відділу Державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини, не подала. Однак, відповідачка ОСОБА_2 , будучи присутньою під час судового розгляду цієї справи по суті, висловила позицію, згідно з котрою вона проти задоволення пред`явлених ОСОБА_1 до неї позовних вимог про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини не заперечувала, а обставин, котрі наведені у пред`явленому позові, не оспорювала.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачки Сколівський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, своїм правом на подання письмових пояснень на позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , з її участю в якості третьої особи, про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини, не скористалася. Однак, вказана третя особа у своєму клопотанні про розгляд цієї справи по суті за відсутності уповноваженого представника, одночасно висловила позицію, згідно з котрою при вирішенні названого спору покладається на думку суду.

Заяви, клопотання сторін та інших учасників справи.

Представниця позивача ОСОБА_1 адвокатка Змінчак Л.В. у підготовчому засіданні 24.04.2025 року заявила усне клопотання про долучення до матеріалів цієї справи додаткових письмових доказів.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Сколівський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, 09.05.2025 року подала у Сколівський районний суд Львівської області клопотання, що було зареєстроване в діловодстві за вх. № 3088, про розгляд цієї справи по суті за відсутності уповноваженого представника.

Інших заяв та/чи клопотань від сторін та інших учасників цієї справи до Сколівського районного суду Львівської області не надходило.

Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали.

Оскільки відповідачкою у вищевказаній позовній заяві зазначена фізична особа, яка не має статусу підприємця, то суддею, у відповідності до положень частин 6, 7 ст. 187 ЦПК України, було вжито заходів для отримання інформації про зареєстроване місце проживання/перебування такої фізичної особи відповідач ки ОСОБА_2 .. Так, згідно отриманої Сколівським районним судом Львівської області засобами поштового зв`язку 12.03.2025 року відповіді від ГУ ДМС у Львівській області, що була зареєстрована в діловодстві за вх. № 1836, відповідачка ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відтак, ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області Микитина В.Я. від 13.03.2025 року, після отримання у встановленому порядку інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідачки ОСОБА_2 , яка не має статусу підприємця, з-поміж іншого, вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження. Визначено місце, дату та час підготовчого засідання у справі зал судових засідань у приміщенні Сколівського районного суду Львівської області, що за адресою: вул. Д. Галицького, 8, м. Сколе, Стрийський район, Львівська область, 24.04.2025 року, 12:30 год..

Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 24.04.2025 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, із занесенням до протоколу підготовчого засідання, задоволено клопотання представниці позивача ОСОБА_1 адвокатки Змінчак Л.В. про долучення до матеріалівцієї справи додаткових письмових доказів.

Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 24.04.2025 року підготовче засідання у цій справі закрито, а справу призначено до розгляду по суті. Визначено місце, дату та час судового засідання щодо розгляду цієї справи по суті зал судових засідань у приміщенні Сколівського районного суду Львівської області за адресою: вул. Д. Галицького, 8, м. Сколе, Стрийський район, Львівська область, 15.05.2025 року о 11:30 год..

Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 15.05.2025 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, із занесенням до протоколу судового засідання, задоволено клопотання третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачки Сколівського відділу Державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про розглядцієї справи по суті за відсутності уповноваженого представника.

Сторони та інші учасники справи належно та завчасно повідомлялись судом про місце, дату та час призначеного судового засідання щодо її розгляду по суті, про що у справі наявні відповідні письмові підтвердження.

Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Усі заяви та клопотання сторін та інших учасників справи на відповідних етапах були вирішені судом у встановленому чинним ЦПК України порядку.

Позивач ОСОБА_1 у призначене засідання з розгляду цієї справи по суті не з`явився, однак забезпечив явку своєї уповноваженої представниці адвокатки Змінчак Л.В., яка висловила позицію на підтримання позовних вимог свого довірителя з тих підстав, котрі викладені у пред`явленому позові, просила такий позов задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 у призначене судове засідання з розгляду цієї справи по суті з`явилася, проти задоволення пред`явлених ОСОБА_1 до неї позовних вимог про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини не заперечувала, а обставини, викладені у пред`явленому позові, не оспорювала.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачки Сколівський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у судове засідання з розгляду цієї справи по суті явку свого уповноваженого представника не забезпечила, про поважні причини неявки такого представника не повідомляла.

Суд вважав за доцільне та можливе здійснювати судовий розгляд цієї справи по суті за відсутності уповноваженого представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачки Сколівського відділу Державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, неявка якого не є перешкодою для можливості судового розгляду такої справи.

Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Своєю чергою, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України.

Згідно частин 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Дотримуючись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав позивача ОСОБА_1 за пред`явленими позовними вимогами сімейного характеру, й причетність до такого порушення його прав відповідачки ОСОБА_2 , встановив наступне.

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Судом під час розгляду даної справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є громадянином України, що стверджується його паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданим Сколівським РВ ГУ МВС України у Львівській області 26.04.2000 року (копія міститься у справі, а. с. 6-7), а його зареєстрованим місцем проживання на території України з 26.04.2000 року є АДРЕСА_1 .

Сторонами у цій справі визнаються, а, отже, в силу приписів ч. 1 ст. 82 ЦПК України, не підлягають доказуванню ті обставини, згідно з котрими, позивач ОСОБА_1 , з початку 2012 року й до 01.12.2016 року, проживав разом з ОСОБА_5 однією сім`єю як чоловік та жінка за його місцем реєстрації по АДРЕСА_1 . Протягом зазначеного періоду підтримування фактичних шлюбних відносин, позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_5 у зареєстрованому шлюбі ні з ким не перебували. Також протягом зазначеного періоду часу, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 народила дочку ОСОБА_3 , батька якої записано з її слів як ОСОБА_6 , так як відповідної заяви позивачем ОСОБА_1 про своє батьківство по відношенню до цієї дитини в орган реєстрації народження подано не було. Зазначені обставини також стверджуються свідоцтвом про народження на бланку серії НОМЕР_2 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сколівського районного управління юстиції у Львівській області у відповідності до актового запису про народження від 26.09.2014 року за № 62 (копія міститься у справі, а. с. 8), Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, номер: 3, сформованим 10.01.2017 року (копія міститься у справі, а. с. 9) та Актом про встановлення фактичного місця проживання від 15.10.2024 року (копія міститься у справі, а. с. 10).

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 30 років у м. Сколе Львівської області, що стверджується свідоцтвом про смерть на бланку серії НОМЕР_3 , виданим Сколівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області у відповідності до актового запису про смерть від 01.12.2016 року за № 81 (копія міститься у справі, а. с. 11).

Як вбачається з молекулярно-генетичного дослідження на встановлення імовірності батьківства, виконаного на замовлення позивача ОСОБА_1 Науковим медико-генетичним центром «ЛеоГЕН» 16.10.2024 року (копія міститься у справі, а. с. 12), батьківство позивача ОСОБА_1 щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є доведеним, так як імовірність батьківства становить 99,97267%. З імовірністю 99,97267% батько ОСОБА_1 є біологічним батьком цієї дитини.

На підставі розпорядження голови Сколівської районної державної адміністрації Львівської області від 27.12.2019 року за № 315 «Про припинення обов`язків опікуна/піклувальника ОСОБА_7 та призначення опікуном/піклувальником ОСОБА_2 над дітьми ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 » (копія міститься у справі, а. с. 13-14), з-поміж іншого, відповідачку ОСОБА_2 призначено опікуном/піклувальником над малолітньою ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судом також встановлено, що малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із поставленими діагнозами (дані про діагнози, а також про відомості, одержані при її медичному/лабораторному обстеженні, в силу ч. 1 ст. 286 ЦК України, не розголошуються), з 2017 року встановлена інвалідність, й їй розроблена індивідуальна програма реабілітації у КНП Сколівської міської ради «Сколівський центр первинної медичної допомоги» (копія міститься у справі, а. с. 29-30).

Релевантні норми та джерела права, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення.

Встановлені судом сімейні правовідносини щодо встановлення батьківства регулюються Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Конвенцією про права дитини 1989 року, котрі є частинами національного законодавства України, Сімейним кодексом України (надалі СК України), а також іншими актами законодавства, прийнятими у відповідності до них.

Так, відповідно до ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою.

Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини 1989 року встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

В силу d_2018_07_03/pravo1/T022947.html?pravo=1#539" title="Сімейний кодекс України; нормативно-правовий акт № 2947-III від 10.01.2002">статей 125-126 та 128 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. За відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до чинного ЦПК України.

За змістом ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Як роз`яснюється у пунктах 4, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК України, приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК України). Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина містити усі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Чинним сімейним законодавством України визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

При цьому, питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це, а чинне сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст. 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства у судовому порядку може бути результат судово-генетичної експертизи.

Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Савіни протиУкраїни» (заява № 39948/06), пункт 49 рішення у справі «Хант проти України» (заява № 31111/04).

Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, якщо воно здійснене «згідно із законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про якій деться в пункті 2, і, до того ж, є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 згаданого вище рішення Європейського Суду у справі «Хант проти України» (заява № 31111/04). Проте, держава має позитивний обов`язок вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз`єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою та якщо це можливо, не допускаючи розлучення братів і сестер (пункт 52 згаданого вище рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Савіни проти України» (заява № 39948/06).

Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Припинення цих відносин до народження дитини може бути підставою для відмови в позові лише у випадках, коли це сталося до її зачаття. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 17.02.2021 року у справі за єдиним унікальним номером 373/2257/18. Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини (постанова Верховного Суду від 11.12.2019 року у справі за єдиним унікальним номером 201/3963/16-ц).

Узагальнена оцінка доводів та аргументів, наведених у справі, щодо наявності підстав для задоволення позову за результатами розгляду цієї справи.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи щодо батьківства позивача ОСОБА_1 відносно малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перевіривши їх доказами, котрі оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, а також встановивши, що ОСОБА_5 як матір зазначеної дитини, померла, а її опікун/піклувальник відповідачка ОСОБА_2 , визнає батьківство позивача ОСОБА_1 , суд дійшов висновку про визнання останнього батьком малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із одночасним внесенням змін до актового запису про народження цієї дитини, необхідних для реєстрації батьківства позивача ОСОБА_1 .

При цьому суд врахував, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,народжена матір`ю ОСОБА_5 , яка не перебувала у шлюбі, була також відсутня спільна заява батьків, як і заява батька або рішення суду, і запис про батька цієї дитини у Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові цієї дитини записано за вказівкою ОСОБА_5 як її матері на виконання приписів ч. 1 ст. 135 СК України.

Відтак, позовні вимоги належить задовольнити у повному обсязі. Зокрема, слід визнати позивача ОСОБА_1 батьком малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а Сколівському відділу Державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції слід внести відповідні зміни до актового запису № 62 від 26.09.2014 року про народження малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вказавши позивача ОСОБА_1 батьком цієї дитини.

Щодо розподілу судових витрат у справі.

Відповідно до ч. 1, пунктів 1, 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За змістом частин 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судові витрати у справі, котрі полягають у сплаті позивачем ОСОБА_1 судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із вимогою немайнового характеру, у розмірі 1 211 грн. 20 коп. і підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки філії АТ КБ «ПриватБанк» від 24.02.2025 року за № 0.0..1 (наявна у справі, а. с. 1), з урахуванням відповідної позиції позивача ОСОБА_1 з вказаного приводу, який не ставить питання про їх стягнення на свою користь з відповідачки ОСОБА_2 у випадку задоволення вимог його позовної заяви, слід залишити за ним, відступивши таким чином від порядку їх розподілу, визначеного у ст. 141 ЦПК України.

Доказів понесення учасниками справи інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, окрім як сплати позивачем ОСОБА_1 судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду, матеріали цієї справи не містять.

Керуючись статтями 4-5, 10, 12-13, 77-82, 89-90, 95, 133, 141, 209-211, 247, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачки Сколівського відділу Державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини, - задовольнити у повному обсязі.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, батьком малолітньої ОСОБА_3 , народженої ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Сколе Львівської області ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Сколе Львівської області.

Внести зміни до актового запису про народження № 62, складеного 26.09.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сколівського районного управління юстиції у Львівській області на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , де батьком записати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, а також змінити прізвище дитини з « ОСОБА_10 » на « ОСОБА_11 ».

Строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 ; зареєстроване місце проживання фізичної особи: АДРЕСА_3 ; адреса електронної пошти: відсутня; електронний кабінет: відсутній.

Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_5 ; зареєстроване місце проживання фізичної особи: АДРЕСА_4 ; адреса електронної пошти: відсутня; електронний кабінет: відсутній.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачки Сколівський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, код в ; місцезнаходження: вул. Д. Галицького, 38, м. Сколе, Стрийський район, Львівська область, 82600; адреса електронної пошти: ; електронний кабінет: наявний.

Повне рішення суду складене: 19 травня 2025 року.

Суддя Володимир МИКИТИН