Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №439/437/25

Провадження № 2/439/297/25

19 травня 2025 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області у складі

головуючого судді Войтюк Т.Л.,

за участі секретаря судового засідання Полінчук С.-Е.А.,

представника відповідачів

ОСОБА_1 , ПП «Максимум К» адвоката Вароди П.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1 , Приватного підприємства «Максимум К» про стягнення заборгованості за кредитним договором,

у с т а н о в и в:

Позивач ТОВ «Кей-Колект» звернулося до суду із позовною заявою до відповідачів ОСОБА_1 , ПП «Максимум К», про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 10 жовтня 2007 року між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» було укладено договір про надання споживчого кредиту №0, згідно якого ОСОБА_1 було надано грошові кошти в сумі 419 500,00 грн зі сплатою 15% річних, а ОСОБА_1 в порядку та на умовах визначених договором зобов`язувався повернути кредитні кошти (кредит), сплатити проценти за користування кредитом (грошовими коштами), та інші платежі. Банк свої зобов`язання виконав належним чином уповному обсязі, надавши Позичальнику кредит в сумі: 419 500,00 грн. У забезпечення виконання умов Договору, 30.09.2009 року між Банком та ПП«Максимум К» укладено Договір поруки № 240516, відповідно до умов вказаного договору поруки Поручитель зобов`язується відповідати за зобов`язаннями ОСОБА_1 , що виникли за кредитним договором № 0.

Позивач зазначає, що 12 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та Позивачем було укладено договір факторингу №1 та Договір відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, згідно якого Позивач набув статусу Нового Кредитора та отримав право грошової та майнової вимоги до осіб, які були боржниками ПАТ «УкрСиббанк».

Як вказує позивач, в порушення умов договору зобов`язання належним чином не виконано, внаслідок чого станом на момент подачі позову обліковується заборгованість в розмірі 276 530,10 грн. Посилаючись на вищезазначене позивач просить задовольнити позов.

31 березня 2025 року від ОСОБА_1 та ПП «Максимум К» надійшов відзив на вказану позовну заяву, в якому просять відмовити у задоволенні позову відмовити повністю. Свої вимоги обґрунтовують наступним: кредитний договір №0 від 10 жовтня 2007 року ОСОБА_1 було укладено з ПАТ «УкрСиббанк», який не повідомляв ОСОБА_1 чи ПП «Максимум К» про зміну кредитора у зобов`язані за цим договором. Аргументують це тим, що 15 грудня 2011 року ОСОБА_1 та ПП «Максимум К» повідомлялись про відступлення прав за договором №1 від 30 вересня 2009 року, а не за договором №0 від 10 жовтня 2007 року, згідно якого Позивач звернувся до суду із позовною заявою.

07 квітня 2025 року від представника відповідачів адвоката Вароди П.Б. надійшло клопотання про застосування наслідків спливу позовної давності, у зв`язку із чим просить відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою суду від 10 березня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

10 квітня 2025 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 12 травня 2025 року.

У судове засідання позивач свого представника не забезпечив. Від представника позивача надійшла заява, у якій він просить розгляд справи проводити без участі представника позивача.

У судовому засіданні представник відповідачів адвокат Варода П.Б. заяву про застосування строку позовної давності підтримав, додатково пояснив, що в кредитному договорі передбачено зобов`язання ОСОБА_1 повернути Банку кредит у повному обсязі в термін, не пізніше 9 жовтня 2014 року. Отже, з наступного дня після цієї дати позивач знав про порушення свого права, у зв`язку з неповерненням коштів за Кредитним договором. Станом на дату подання позову минуло понад 11 років, що перевищує встановлений законом трирічний строк звернення до суду за захистом свого права. Крім того, представник відповідачів вказує, що у 2015 році позивач вже звертався до суду з аналогічним позовом до цих же відповідачів про стягнення заборгованості, ухвалою Бродівського районного суду Львівської області від 9 березня 2016 року позовну заяву ТОВ «Кей-Колекс» до ОСОБА_1 та ПП «Максимум К» про стягнення заборгованості залишено без розгляду. Також представник звертає увагу на те, що позивачу було відомо про подану заяву про застосування наслідків спливу позовної давності, однак із заявою про поновлення такого строку представник позивача не звертався.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд доходить до наступного.

Судом встановлено, що 10 жовтня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір №0 (далі Кредитний договір).

Відповідно до п. 1.1.Кредитного договору, банк надає позивальнику, а позичальник зобов`язується повернути, кредит у формі поновлювальної кредитної лінії в сумі ліміту кредитної лінії що дорівнює 419,500 грн.

У Кредитному договорі п. 1.2. передбачено строк кредитування.

Згідно з умовами п. 1.2.1, надання кредиту (грошових коштів) здійснюється на підставі заяви позичальника на наступні терміни: з 10 жовтня 2007 року по 09 жовтня 2014 року.

Позичальник у будь-якому випадку зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в терміни встановлені графіком погашення кредиту (Додаток 1 до договору) але в будь-якому випадку не пізніше 09 жовтня 2014 року, якщо тільки не застосовуються інші терміни повернення кредиту, встановлені на підставі додаткової угоди Сторін або до вказаного банком терміну (достроково), відповідно до умов розділу 11 цього Договору на підставі будь-якого з п.п. 2.3, 4.9, 5.3., 5.5, 5.6, 5.8, 5.10, 9.4., 9.2, 9.14 Договору (п.п. 1.2.2 Кредитного договору).

Відповідно до додатку №1 до Кредитного договору №0 від 10 жовтня 2007 року графік погашення кредиту встановлено на термін кредитування 84 місяці, відсоткова ставка 15,00%, дата видачі 10 жовтня 2007 року.

10 жовтня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду № 1 до договору про надання споживчого кредиту №0 від 10 жовтня 2007 року. Відповідно до цієї додаткової угоди сторони погодили додати до Договору Додаток № 2 «Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту», додати до Договору Додаток № 3 Тарифи кредитора.

Додатковою угодою № 1 до Кредитного договору №0 від 10 жовтня 2007 року (щодо зміни умов кредитного договору при реструктуризації) від 30 вересня 2009 року АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 погодили, що для ідентифікації Договору можуть застосовуватися як номер Договору, зазначений при його укладенні, а саме №0, так і реєстраційний номер Договору в системі обліку Банку, а саме № №1 (п.1.1. Додаткової угоди). Згідно п. 1.2. цієї Додаткової угоди № 1, сторони домовились про зміну графіка погашення кредиту за договором, виклавши додаток 1 до Договору в новій редакції.

Відповідно до нової редакції Графіка погашення кредиту, термін кредитування зазначено 84 місяці, відсоткова ставка 17 %, термін погашення кредиту 09.10.2014.

30 вересня 2009 року між ПП «Максимум К» (поручитель) та АКІБ «УкрСиббанк» (кредитор) укладено Договір поруки № 240516 відповідно до якого, Поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати за виконання ОСОБА_1 усіх його зобов`язань перед кредитором, що виникли з поруки №0 від 10 жовтня 2007 року (основного Договору) укладеного між кредитором та боржником, існуючих на теперішній час, і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

Відповідно до пункту 2.2 договору поруки у випадку невиконання боржником зобов`язань за основним договором кредитор має право пред`явити свої вимоги безпосередньо до поручителя, які останній зобов`язаний виконати протягом 10-ти робочих днів з дати відправлення йому такої вимоги (рекомендованим листом) шляхом переказу/перерахування коштів у розмірі, визначеному пунктом 1.3 Договору на рахунки вказані кредитором.

Згідно з пунктом 3.1 договір поруки набирає чинності з моменту їх підписання обома сторонами та діє до повного припинення всіх зобов`язань боржника за основним договором або до погашення поручителем зобов`язань боржника в рахунок виконання зобов`язань за основним договором в сумі та в межах якої Поручитель відповідає перед Кредитором, тобто до першої із перерахованих подій, яка настане раніше.

12 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладено договір факторингу №1. Відповідно до умов договору факторингу, ПАТ «УкрСиббанк» передав для ТОВ «Кей-Колект» свої права вимоги до боржників за договорами.

Як вбачається з витягу з реєстру договорів до договору факторингу, ПАТ «УкрСиббанк» передало до ТОВ «Кей-Колект» право вимоги за договором №1 від 30.09.2009 року.

ПАТ «УкрСиббанк» повідомив ОСОБА_1 та ПП «Максимум К» про відступлення права вимоги за кредитним договором №1 від 30 вересня 2009 року, що підтверджується повідомленнями №12-22/26983 та №12-22/26984 від 15.12.2011 року.

Згідно з довідкою-розрахунку залишку заборгованості боржника ОСОБА_1 за договором №0 від 30.09.2009 року, заборгованість по цьому договору станом на 14.01.2025 року становить 276 530,10 грн.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд встановив, що між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачами взятих на себе кредитних зобов`язань, які регулюються нормами Цивільного кодексу України.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу , інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст. 627 ЦК України).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор)передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони(клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступаєабо зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи(боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина перша статті 1078 ЦК України).

ТОВ «Кей-Колект» набуло права вимоги згідно з договором факторингу №1 від 12 грудня 2011 року до відповідачів за Кредитним договором №0 від 10 жовтня 2007 року. Оскільки відповідно до умов Додаткової угоди № 1 від 30.09.2009 року сторони погодили, що для ідентифікації Договору можуть застосовуватися як номер Договору, зазначений при його укладенні (№0), так і реєстраційний номер Договору в системі обліку Банку (№1), відповідачі були повідомлені про відступлення права вимоги за Договором №0 від 10 жовтня 2007 року. для ТОВ «Кей-Колект» первісним кредитором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Суд встановив, що 10 жовтня 2007 року ПАТ «УкрСиббанк» уклало з позичальником Кредитний договір №0, за яким позичальник отримав кредит у формі поновлювальної кредитної лінії в сумі ліміту кредитної лінії що дорівнює 419,500 грн зі сплатою 15 % річних.

За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (частина перша статті 527 ЦК України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Із ст. ст. 610, 611, 612 ЦК України вбачається, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобов`язання та сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Відповідно до умов п. 1.2.2 Кредитного договору №0, строк виконання зобов`язання ОСОБА_1 перед ПАТ «УкрСиббанк» встановлено не пізніше 09 жовтня 2014 року.

Додаткових угод, як передбачено умовами п. 1.2.2 Кредитного договору, про продовження строків повернення кредиту суду не надано.

Позичальник зобов`язань за Кредитним договором №0 не виконав, залишок заборгованості боржника ОСОБА_1 станом на 14.01.2025 рок становить 276 530,10 грн.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися порукою, як одним із видів забезпечення виконання зобов`язання (частина перша статті 546 ЦК України ).

Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 547 ЦК України).

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (частина перша статті 554 ЦК України). Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частина друга статті 554 ЦК України).

Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання. Підставою поруки є договір, що встановлює зобов`язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов`язання боржника, та кредитором боржника. Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

Виконання зобов`язань ОСОБА_1 перед кредитором забезпечено порукою. Так, відповідно до Договору поруки № 240516 від 30.09.2009 р., поручителем за зобов`язанням, що виникло з основного договору № 0 від 10 жовтня 2007 року є відповідач ПП «Максимум К».

Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

Відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Розглядаючи позовні вимоги до відповідача ПП «Максимум К», суд доходить до такого висновку.

У Договорі поруки № 240516 від 30.09.2009 р. не встановлено строку припинення поруки.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Натомість, календарна дата або вказівка на подію, яка має неминуче настати, є терміном (частина друга статті 252 ЦК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 2-1169/11 зазначено, що умови договорів поруки про їхню дію до повного припинення всіх зобов`язань боржника за основним договором або до виконання поручителем зобов`язань боржника за основним договором, тобто до настання першої з цих подій, не встановлюють строк припинення поруки у розумінні статті 251 ЦК України. Тому у цьому випадку має застосовуватися припис частини четвертої статті 559 цього кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя (висновок Верховного Суду України, викладений, зокрема, у постановах від 24 вересня 2014 року у справі № 6-106цс14, від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15, від 22 червня 2016 року у справі № 6-368цс16, від 29 червня 2016 року у справі № 6-272цс16, від 29 березня 2017 року у справі № 6-3087цс16, від 14 червня 2017 року у справі № 644/6558/15-ц).

Також у п. 61 вказаної Постанови, Велика Палата Верховного Суду виснувала, що строк, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України, є преклюзивним, тобто його закінчення є підставою для припинення поруки, а отже, і для відмови кредиторові в позові у разі звернення до суду. Цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобов`язаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений вказаним приписом, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін. Якщо поручитель поза межами строку помилково виконає уже фактично неіснуючий обов`язок, він може за своїм вибором вимагати повернення виконаного як безпідставно набутого кредитором (висновок Верховного Суду України, викладений, зокрема, у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15).

Відповідно до Кредитного договору № , строк виконання основного зобов`язання, встановлено не пізніше 09 жовтня 2014 року (п. 1.2.2 Кредитного договору), який не змінювався сторонами. Протягом встановлених шести місяців від 09 жовтня 2014 року ТОВ «Кей-Колект» вимоги до поручителя не пред`явив. Отже, відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука ПП «Максимум К» припинилася.

Позивач звернувся до суду з позовом до ПП «Максимум К» 26 лютого 2025 року. Позивач, не виконав припис частини четвертої статті 559 ЦК України щодо подання позову до поручителя у межах шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання. Тому, ТОВ «Кей-Колект» слід відмови в позові до ПП «Мксимум К».

Відповідно до статей 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч.1 ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Наслідки спливу позовної давності визначені частиною четвертою ст.267 ЦК України. Відповідно до вказаної норми, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

За умовами Кредитного договору №0 від 10 жовтня 2007 року (п. 1.2.2) відповідач ОСОБА_1 мав виконати зобов`язання не пізніше 09 жовтня 2014 року. Отже, перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за вимогами ТОВ «Кей-Колект» до ОСОБА_1 почався з наступного дня визначеного п. 1.2.2 Кредитного договору.

Представник відповідачів подав до суду заяву про застосування наслідків спливу позовної давності.

Враховуючи те, що позивач звернувся до суду з позовом 26 лютого 2025 року, тобто після спливу позовної давності, тому у задоволенні позовних вимог ПП «Кей-Колект» до ОСОБА_1 слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 19, 76-81, 82, 89, 258, 259, 263, 264, 265, 274-279, 352, 354 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1 та до приватного підприємства «Максимум К» про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» вул. Менделеєва, будинок 12, м. Київ, .

Відповідач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Приватне підприємство «Максимум К»: м. Броди, вул. Залізнична, буд. 40А,Золочівського району, Львівської області, ЄРДПОУ:35263466

Повне рішення суду складено 19 травня 2025 року.

Суддя Т.Л. Войтюк