ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/3151/25Головуючий у 1-й інстанції Стельмащук П.Я.
Провадження № 22-ц/817/438/25 Доповідач - Хома М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючої - Хома М.В.

суддів - Гірський Б. О., Костів О. З.,

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу про передачу справи до іншого суду від 18 лютого 2025 року у справі №607/3151/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

14 лютого 2025 року ОСОБА_1 звернулась до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом про розірвання шлюбу.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 лютого 2025 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу передано за підсудністю до Нововолинського міського суду Волинської області за зареєстрованим місцем проживання відповідача.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області про передачу справи до іншого суду за територіальною підсудністю скасувати, передати справу № 607/3151/25 до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області для продовження розгляду.

Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що суд першої інстанції при прийнятті ухвали порушив право на розгляд справи за місцем знаходження позивача, не взяв до уваги стан її здоров`я, який є підставою для розгляду справи про розірвання шлюбу за місцем знаходженням позивача. Розгляд справи за місцем реєстрації відповідача порушує її право на доступ до правосуддя через обмежену можливість пересування за станом здоров`я.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано, що відповідно до ч.3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з частиною 2 статті 369 ЦПК України справа розглядається апеляційним судом без повідомлення учасників справи.

Ознайомившись із матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Постановляючи ухвалу про передачу цивільної справи №607/3151/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за територіальною підсудністю до Нововолинського міського суду Волинської області, суд першої інстанції виходив з того, що у Єдиному державному демографічному реєстрі відсутні відомості про зареєстроване місце проживання відповідача. У позовній заяві місце проживання відповідача позивачка вказала смт. Благодатне м. Нововолинська Волинської області та разом з позовною заявою подала копію паспорта відповідача з відміткою про зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_2 - смт. Благодатне, м. Нововолинськ, Волинської області, що не відноситься до територіальної підсудності Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області. Із позовної заяви та додатків суд не вбачав підстав для застосування альтернативної підсудності.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та узгоджується з вимогами чинного законодавства, виходячи з такого.

Згідно з ч. 1, ч.3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 27 ЦПК України встановлено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Право альтернативної підсудності закріплено у ст. 28 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися в суд за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоровя чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Як вбачається із змісту позовної заяви та доданих до неї додатків, зареєстрованим місцем проживання відповідача є АДРЕСА_1 , а відтак суд першої інстанції обґрунтовано виходив з положень ст. 27 ЦПК України.

В позовній заяві позивачка не вказувала про необхідність розгляду справи за правилами альтернативної підсудності, не вказувала передбачених ст. 28 ЦПК України підстав для розгляду справи за правилами альтернативної підсудності та не подавала жодних доказів з цього приводу, зокрема, документів про стан її здоровя, що перешкоджає їй виїхати до місця проживання відповідача для розгляду справи, та не вказувала інших поважних причин згідно ч.2 ст. 28 ЦПК України.

Також у позовній заяві та доданих до неї документах відсутня інформація про домовленість подружжя щодо розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання позивача.

За таких обставин суд обгрунтовано направив справу до суду за місцем проживання відповідача.

Доводи апеляційної скарги про те, що стан здоров`я позивачки не дозволяє брати участь у судових засіданнях за місцем проживання відповідача, колегія суддів не бере до уваги, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Довідки про стан здоров`я ОСОБА_1 , які подані разом з апеляційною скаргою, датовані після прийняття судом першої інстанції ухвали про передачу справи до суду за територіальною підсудністю, а саме:

висновок рентгенологічного обстеження №9126 КНП Тернопільська комунальна міська лікарня №2 від 03 березня 2025 року;

висновок обстеження КТ Медичного центру ТОВ Мевіз від 03 березня 2025 року;

консультаційний висновок спеціаліста КНП Тернопільська комунальна міська лікарня №2 від 04 березня 2025 року.

Разом з тим, ОСОБА_1 не вказано причин неможливості подання таких доказів до суду першої інстанції з будь-яких причин, а тому колегія суддів відмовляє у прийнятті таких доказів та не бере їх до уваги.

Щодо тверджень ОСОБА_1 про порушення її права на доступ до правосуддя слід вказати наступне.

Право доступу до правосуддя гарантоване кожному громадянину відповідно до ст. 55 Конституції України.

Доступ до правосуддя визначає можливість будь-якої особи вільно звертатися до судових та інших механізмів здійснення правосуддя та брати участь в процесі розгляду спору на всіх його стадіях.

Норма ч. 1 ст. 58 ЦПК України вказує на можливість сторони звертатися до суду та брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою.

Оскільки ОСОБА_1 не обмежена правом на звернення до суду через представника, на участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції з приміщення суду або із використанням власних технічних засобів, а також наділена правом на подання клопотання про розгляд справи без її участі, колегія суддів не вбачає у передачі справи до іншого суду за територіальною юрисдикцією обмеження права позивачки на доступ до правосуддя.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права, висновки суду відповідають встановленим обставинам, підстави для зміни чи скасування ухвали та задоволення апеляційної скарги не встановлені.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області про передачу справи до іншого суду від 18 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, окрім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Постанову суду апеляційної інстанції складено 13 травня 2025 року.

Головуюча Хома М.В.

Судді Гірський Б.О.

Костів О.З.