Справа № 515/45/25
Провадження № 2/515/190/25
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2025 року м. Татарбунари

Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Олійника К. І.,

за участю: секретаря судового засідання Коренчук О. Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Татарбунари Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Служба у справах дітей Татарбунарської міської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, про позбавлення батьківських права та зміну способу стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст вимог

У січні 2025 року ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Служба у справах дітей Татарбунарської міської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, про позбавлення батьківських права та зміну способу стягнення аліментів.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони по справі є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У березні відповідач поїхав на заробітки до м. Чорноморськ Одеської області, а 11 липня 2017 року його було затримано за підозрою у скоєнні злочину, утримувався під вартою в СІЗО ПВК-51 у м. Одеса.

Позивачу відомо, що ОСОБА_2 відбуває покарання в державній установі «Південна виправна колонія № 51» м. Одеса.

З березня 2017 р відповідач відсутній у житті доньки, не піклується про фізичний та духовний розвиток, не спілкується з нею, не бере ніякої участі та самоусунувся від її виховання, не створює умов нормальної життєдіяльності.

Їх донька ОСОБА_5 не пам`ятає батька, а факт його перебування в місцях позбавлення волі негативно відображається психологічному стані дитини.

Рішенням Татарбунарським районним судом Одеської області від 21 травня 2018 року (справа № 515/616/18) з ОСОБА_6 на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення нею повноліття ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 24.04.2018 р.

На жовтень 2024 року сума заборгованості по сплаті аліментів становить 210 393,50 грн.

Позивач за місцем проживання та місцем роботи характеризується позитивно, судимостей не має, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебувала.

На підставі викладеного, ОСОБА_1 просить суд ухвалити рішення, яким позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно дитини ОСОБА_4 .

Також вважає за необхідне змінити спосіб стягнення аліментів на утримання дитини з відповідача з частки від доходу батька на тверду грошову суму у розмірі 2500 грн, так як відповідач офіційно не працює та не бере участь у додаткових витратах на дитину.

Рух справи

13 січня 2025 року у порядку автоматизованого розподілу справ між суддями справу передано на розгляд судді Олійнику К.І.

Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 16 січня 2025 року зазначену справу залишено без руху

Ухвалою Татарбунарського районного суду від 22 січня 2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 11 лютого 2025 року залучено до участі у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Служба у справа дітей Татарбунарської міської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про позбавлення батьківських прав та зміну способу стягнення аліментів, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Татарбунарської міської ради Білгород-Дністровського району Одеської області.

Запропоновано третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору,- Органу опіки та піклування виконавчого комітету Татарбунарської міської ради Білгород-Дністровського району Одеської області надати суду висновок про доцільність або недоцільність позбавлення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

16 квітня 2025 року ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті.

Аргументи, доводи, клопотання учасників справи

У судовому засіданні представник позивача адвокат Давиденко К.В. позовні вимоги підтримав, при цьому пояснив, що відповідач усунувся від виконання батьківських обов`язків, просив позбавити його батьківських прав по відношенню до доньки ОСОБА_4 ..

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань, письмових пояснень/відзиву щодо заявлених позовних вимог від відповідача до суду не надійшло.

Відповідно до приписів п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки, зокрема про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи наведене, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при проведенні заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Будь-яких інших заяв чи клопотань до суду не надходило, відзив відповідачем на позов не подано.

Представник Служба у справах дітей Татарбунарської міської ради Білгород-Дністровського району Одеської області в судовому засіданні підтримала позов в повному обсязі.

Допитана в судовому засіданні малолітня дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в присутності психолога, пояснила, що проживає разом з матір`ю, її дідусем та бабусею, навчається в школі, відвідує групу продовженого дня. Біологічного батька не пам`ятає, має нового тата.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції в Одеській області, вбачається, що батьком малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2 (а.с.9).

Відповідно до витягу № 4 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України сформованого 15 жовтня 2024 року, відомості про батька дитини в актовий запис про народження № 9 від 01 листопада 2016 року, внесені відповідно до ст. 126 Сімейного кодексу України (а.с.8).

Згідно заочного рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 21 травня 2018 року (справа 515/616/18) з ОСОБА_2 стягуються аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_4 в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення нею повноліття ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 24.04.2018 р. (а.с.10-11).

Відповідно до розрахунку заборгованості із сплати аліментів від 04 жовтня 2024 року заборгованість із сплати аліментів ОСОБА_2 станом на 01 жовтня 2024 року становить 210 393,50 грн (а.с.12-13).

Згідно з актом обстеження умов проживання Служби у справах дітей Татарбунарської міської ради Одеської області від 12.03.2025 року у будинку створені всі умови для проживання, виховання та розвитку дитини, у ОСОБА_4 є окрема кімната (а.с.74).

ОСОБА_1 разом з донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягами з реєстру територіальної громади за № 2024/002260448 від 05.03.2024 року (а.с.14); за №2024/002260684 від 05.03.2024 року (а.с.15) та витягом № 06-24/180 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб (а.с.16)

Позивач ОСОБА_1 характеризується позитивно, що видно з характеристики виданої виконавчим комітетом Татарбунарської міської ради Одеської області № 03-20/6966 від 07.10.2024 р (а.с.19), характеристики виданої Татарбунарським ліцеєм ім. В.З.Тура (а.с.20), характеристики №42 виданої КЗ «Татарбунарський історико - краєзнавчий музей» Татарбунарської міської ради від 09.10.2024 р (а.с.21) та характеристикою виданою ВП Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області від 10.10.2024 року (а.с.22).

З характеристики класного керівника, виданої учню 2-а класу Татарбунарського ліцею ім. В.З.Тура, ОСОБА_4 , 2016 року народження, вбачається, що мати приділяє належну увагу навчанню і вихованню доньки. Батько не приймає участі в житті дитини, з сім`єю не проживає, з дитиною не спілкується. Дитини проживає з матір`ю та її дідусем та бабусею.

Довідкою №3 виданою відділом культури, сім`ї та молоді Татарбунарської міської ради Одеської області від 03.03.2025 р зазначено, що ОСОБА_1 працює організатором екскурсій КЗ «Татарбунарський історико - краєзнавчий музей» Татарбунарської міської ради з 06.06.2024 р та отримує заробітну плату (а.с.69).

Згідно з довідками, наданими Комунальним некомерційне підприємство «Татарбунарська багатопрофільна лікарня» Татарбунарської міської ради від 08.10.2024 року (а.с.17) та від 10.10.2024 року за № 234 (а.с.18) ОСОБА_1 на відповідних обліках не значиться.

Протоколом проведення бесіди від 12.03.2025 року, ОСОБА_7 підтвердила, що батька не пам`ятає, а догляд за нею здійснює мати та бабуся (а.с.73).

З рішення виконавчого комітету Татарбунарської міської ради Одеської області від 26 березня 2025 року №79, вбачається затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.58).

Згідно висновку «Про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 по відношенню до неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 виконавчий комітет Татарбунарської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає, що є підстави і доцільно позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.59-62).

Мотивувальна частина

Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

За загальним правилом (частина 1 статті 12 ЦПК України), суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких, відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.

Вивчивши доводи позовної заяви, а також дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до часткового задоволення з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на цей орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні й остаточні правові наслідки (втрата прав, заснованих на спорідненості) як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України).

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.

Вирішуючи спір, суд враховує, що позбавлення батьківських прав, тобто природних прав, наданих батькам щодо дитини на її виховання, захист її інтересів та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу, необхідність та пропорційність застосування якого за обставин цієї справи не доведено.

Під час розгляду справи встановлено, що відповідач ОСОБА_2 з 2017 року відбуває покарання у «Одеській виправній колонії (№ 14)», що вказує на те, що він фактично не має можливості виконувати свої батьківські обов`язки по відношенню до своєї дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

За обставин недоведеності свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, також того, що батько малолітньої ОСОБА_5 перебуває у місцях позбавлення волі, суд не вбачає наявності правових підстав для позбавлення його батьківських прав.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому випадку, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Позивачем, в свою чергу не наведено, чим саме позбавлення відповідача батьківських прав буде корисним для дитини, а у поданих до суду позивачем документах відсутні переконливі докази винної поведінки відповідача щодо ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Отже, під час розгляду справи не знайшли підтвердження беззаперечними доказами винна поведінка та свідоме нехтування батьківськими обов`язками ОСОБА_8 , які б свідчили про його свідоме ухилення від виховання дітей та наявність у цьому лише його вини і, як наслідок, необхідність застосування крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав відповідно до ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків повинно бути навмисним, тобто коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки. Судом не встановлено злісного небажання відповідачем виконувати свої обов`язки по вихованню дітей.

Суд вважає за необхідне наголосити на тому, що сам по собі факт не проживання батька разом із дитиною не може слугувати достатніми підставами для позбавлення відповідача батьківських прав з урахуванням обставин відбуття останнім покарання за вчинений злочин.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 не буде відповідати інтересам малолітньої ОСОБА_5 .

Позивач не довела та не надала суду доказів, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення батька по відношенню до дитини батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачем від виконання батьківських обов`язків відносно дитини, зокрема в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_2 маючи відповідну можливість, умисно ухиляється від спілкування з дітьми, їх виховання та усестороннього розвитку.

При цьому суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування, затвердженого рішенням Виконавчого комітету Татарбунарської міської ради Одеської області № 79 від 26.03.2025 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , щодо якої вирішувалось питання про доцільність позбавлення батьківських прав, в ньому відсутні дані про умисне ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків по утриманню дитини.

Відповідно до частини шостої статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Найкращих інтересів дитини, яким відповідає позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, у висновку органу опіки та піклування не наведено та таких судом не встановлено.

Даний висновок органу опіки та піклування містить лише посилання на інформацію, отриману зі слів матері дитини, орган опіки та піклування не встановив дійсного місця знаходження відповідача, не забезпечив можливості відповідачу викласти свою думку та аргументи щодо позбавлення його батьківських прав.

Суд приймає до уваги, що відповідач з 2017 року утримується в ДУ «Одеська виправна колонія (№14)», що безумовно впливає на його можливість спілкуватись з дитиною та приймати участь у її вихованні. Наведене залишилось поза увагою органу опіки та піклування при надання висновку про доцільність позбавлення його батьківських прав.

Встановлені судом фактичні обставини справи не містять відомостей про те, що стосовно ОСОБА_2 застосовувалось попередження про необхідність зміни ставлення до виховання дитини, або що на орган опіки та піклування покладався обов`язок здійснювати контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є не доцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна, а тому вважає за необхідне у позові відмовити за недоведеністю позовних вимог, та вважає, що відповідача слід попередити, що у разі в подальшому неналежного виконання ним батьківських обов`язків відносно неповнолітньої донька, він буде позбавлений батьківських прав.

Щодо зміни способу стягнення аліментів

В силу вимог ч. 1 ст. 3 та ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

За змістом ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно зі статтями 150, 180 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з ч. 1-2 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частиною 1 ст. 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Як вбачається зі змісту ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, виходячи з вищевикладених положень закону, право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі, та навпаки).

Таким чином, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки положення ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Схожого правового висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 та Верховний Суд у постанові від 16 червня 2021 року у справі № 643/11949/19.

Рішенням суду Татарбунарського районного суду Одеської області від 21 травня 2018 року (справа № 515/616/18) ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 у розмірі 1/4 всіх видів доходів щомісяця, і до досягнення дитиною повноліття.

Однак, визначена попереднім рішенням суду сума аліментів, на переконання позивачки, є недостатньою для утримання дитини сторін, оскільки за час, який минув після стягнення аліментів, значно збільшилися видатки на його утримання, крім того зріз обсяг інфляції.

Суд з такими доводами погоджується.

З огляду на вищевикладене, зважаючи на наявні докази, які в сукупності із зростаючими потребами дитини сторін дають підстави для зміни способу стягнення аліментів, що сприятиме кращому захисту інтересів доньки, тому суд приходить до висновку про необхідність зміни способу стягнення аліментів з часток заробітку на тверду грошову суму, визначивши аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2 500,00 гривень щомісячно.

Визначений розмір аліментів є обґрунтований, справедливий, необхідний та достатній для забезпечення належного утримання доньки сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Щодо судових витрат

Оскільки судом було задоволено одну позовну вимогу щодо стягнення з відповідача на користь позивача аліментів, а у відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви за такою вимогою, то з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 1 211,20 грн (ч. 6 ст. 141 ЦПК України).

На підставі викладеного, ст. 9 Конвенції про права дитини, ст. 51 Конституції України, ст.ст. 164, 166, 180, 181, 182, 183, 192 Сімейного кодексу України, ст.ст. 8, 11, 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 258, 259, 264, 265, 268, 289 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Служба у справах дітей Татарбунарської міської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, про позбавлення батьківських прав та зміну способу стягнення аліментів, задовольнити частково.

Змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються із ОСОБА_2 за рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 21 травня 2018 року, визначивши їх у твердій грошовій сумі.

Стягувати щомісяця із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2 500,00 грн, щомісячно, починаючи з дати набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

Попередити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 про необхідність змінити ставлення до виховання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і покласти на орган опіки та піклування за місцем проживання дитини контроль за виконанням ним батьківських обов`язків стосовно дитини.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в дохід держави судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя К. І. Олійник