КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 752/4234/24
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/7010/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 20 грудня 2024 року у складі судді Кордюкової Ж.І.,

у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Венеція» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2024 року товариство з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Венеція»(далі - ТОВ «Управляюча компанія «Венеція») звернулось у суд із позовом у якому просило з заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 17 387 грн 98 коп, суму інфляційних втрат - 101 грн 79 коп, 3 % річних - 27 грн 12 коп та судові витрати в розмірі 3 028 грн.

На обґрунтування позовних вимог зазначено, що ТОВ "Управляюча компанія "Венеція" (з 09 листопада 2021 року ТОВ "Ліко-Житлосервіс" перейменовано на ТОВ "Управляюча компанія "Венеція") є суб`єктом господарювання у сфері надання житлово-комунальних послуг, здійснює дану діяльність на договірних засадах за предметом правовідносин, що виникають між виробниками, виконавцями і споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг, а також формує і надає споживачам рахунки на оплату комунальних послуг, згідно затверджених уповноваженими органами тарифів, зокрема, обслуговування та ремонт житлового будинку, а також утримання прибудинкової території.

Вказано, що ОСОБА_1 належить на праві власності квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 21 серпня 2015 року.

09 квітня 2013 року між ТОВ «Ліко-Житлосервіс» та відповідачкою було укладено Типовий договір №4-А/162 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Відповідно до умов зазначеного договору, позивач забезпечує надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у житловому будинку, а відповідачка забезпечує своєчасну оплату таких послуг за встановленим тарифом у строк та на умовах, що передбачені цим договором.

Відповідно до розпорядження КМДА від 31 січня 2017 року №100 щомісячний розмір плати за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій по квартирі АДРЕСА_1 у спірний період складав 1 082 грн.

09 листопада 2021 року ТОВ «Ліко-Житлосервіс» перейменовано на ТОВ «УК «Венеція».

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою своїх зобов`язань в частині оплати наданих позивачем послуг за період з 01 жовтня 2021 року по 31 березня 2023 року утворилася заборгованість за наданні житлово-комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_2 у розмірі 17 387 грн 98 коп.

На підставі ст. 625 ЦПК України за простроченням оплати житлово-комунальних послуг, позивачем нараховано до сплати відповідачці також 3% річних в розмірі 27 грн 12 коп та інфляційні втрати в розмірі 101 грн 79 коп.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 20 грудня 2024 року позовні вимоги ТОВ «Управляюча компанія «Венеція» задоволено. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції з підстав його необґрунтованості.

Вказано, що суд невірно трактує ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», також незрозуміле трактування судом ст. 29 та порушено ч. 1 ст. 12 цього ж Закону, а також невраховано, що у даній справі питання про обслуговування багатоквартирного будинку.

Також зазначено, що ТОВ «Ліко-Житлосервіс» два рази стягує плату за вивезення побутових відходів. Один раз у тарифі згідно розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 31 січня 2017 року № 100 «Про внесення змін до Тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надають виконавці цих послуг, по кожному будинку окремо для здійснення розрахунків із споживачами залежно від оплати останніми не пізніше або після 20 числа місяця, що настає за розрахунковим» та другий раз згідно своїх внутрішніх наказів, які ніяким чином не стосуються укладеного договору від 09.04.2013 між ТОВ «Ліко-Житлосервіс» та ОСОБА_1 .

У відзиві на апеляційну скаргу представниця ТОВ «УК «Венеція» адвокат Агбонгале Л.С. просить рішення районного суду залишити без змін, а апеляційну скаргу, як необґрунтовану, без задоволення.

За правилами ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглянута апеляційним судом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні).

Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Таким чином, питання повідомлення (виклику) учасників справи у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб вирішується апеляційним судом з урахуванням конкретних обставин справи.

Суд апеляційної інстанції надає учасникам процесу у даній справі належні умови для ознайомлення з рухом справи. Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час розгляду і доводів і міркувань інших осіб відповідно до вимог ЦПК України.

Зважаючи на вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин першої, другої, четвертої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам рішення суду відповідає в повній мірі.

Як установлено,у відповідності до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 21 серпня 2015 року № НОМЕР_1 , ОСОБА_1 є власником 2/5 частки квартири АДРЕСА_1 (а.с. 7).

09 квітня 2013 року між ТОВ «Ліко-Житлосервіс» та ОСОБА_1 укладено типовий договір №4-А/162 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Відповідно до умов якого позивач взяв на себе зобов`язання з надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у житловому будинку АДРЕСА_2 , а споживач зобов`язався своєчасно вносити оплату таких послуг за встановленим тарифом у строк та на умовах, що передбачені цим договором (а.с. 8-9).

Відповідно до п. 2 договору виконавець надає послуги відповідно до затвердженого (погодженого) рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг.

Розмір щомісячної плати за надані послуги на дату укладення цього договору становила 588,64 грн з ПДВ при оплаті після 20 числа місяця, що настає за розрахунковим та 535,45 грн з ПДВ при оплаті до 20 числа місяця, що настає за розрахунковим (п. 3 договору).

Тариф на послуги по даному будинку встановлено розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 31 січня 2017 року № 100 «Про внесення змін до Тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надають виконавці цих послуг, по кожному будинку окремо для здійснення розрахунків із споживачами залежно від оплати останніми не пізніше або після 20 числа місяця, що настає за розрахунковим» та становить 5,90 грн за 1 кв.м (а.с. 10-11).

Рішенням Київської міської ради від 17 квітня 2018 року № 479/4543 виокремлено послугу з вивезення побутових відходів окремою комунальною послугою (а.с. 20).

09 вересня 2018 року між ТОВ «Екотранс-Груп» (виконавець) та ТОВ «Ліко-Житлосервіс» (замовник) укладено Договір №005/18 про надання послуг з вивозу та знешкодження твердих побутових відходів, відповідно до якого виконавець бере на себе виконання робіт по перевезенню та знешкодженню твердих побутових відходів, а виконавець має сплатити за надані послуги 80 грн. за 1 куб.м. (а.с. 14-15).

20 лютого 2019 року між ТОВ «Екотранс-Груп» (виконавець) та ТОВ «Ліко-Житлосервіс» (замовник) укладено Додаткову угоду № 1 до Договору №005/18 про надання послуг з вивозу та знешкодження твердих побутових відходів, відповідно до якого узгоджено тариф в розмірі 114 грн. за 1 куб.м. (а.с. 16).

29 листопада 2019 року наказом ТОВ «Ліко-Житлосервіс» № 36 виокремлено послугу «Вивезення побутових, великогабаритних, рідких відходів» зі складової тарифу на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій (а.с. 17).

09 листопада 2021 року ТОВ «Ліко-Житлосервіс» перейменовано на ТОВ «УК «Венеція» (а.с. 5).

01 січня 2022 року між ТОВ «Екотранс-Груп» (виконавець) та ТОВ «УК «Венеція» (замовник) укладено Додаткову угоду № 3 до Договору №005/18 про надання послуг з вивозу та знешкодження твердих побутових відходів, відповідно до якого узгоджено тариф в розмірі 149 грн. за 1 куб.м., в т.ч. ПДВ - 24,83 грн (а.с.16 на звороті).

Наказом ТОВ «УК «Венеція» від 25 січня 2022 року № 1 внесено зміни в тарифи надання послуг з вивозу та знешкодження твердих відходів, відповідно до якого з 01 січня 2022 року застосовується тариф у розмірі 149 грн/м3 з розрахунку на 1 людину 2,15 м3/рік - норма твердих побутових відходів, 0,26 м3/рік - норма великогабаритних та ремонтних відходів (а.с. 19).

Наказом ТОВ «УК «Венеція» від 30 вересня 2022 року № 26 внесено зміни в тарифи надання послуг з вивозу та знешкодження твердих відходів, відповідно до якого з 01 жовтня 2022 року застосовується тариф у розмірі 179 грн/м3 з розрахунку на 1 людину 2,15 м3/рік - норма твердих побутових відходів, 0,26 м3/рік - норма великогабаритних та ремонтних відходів (а.с. 18).

Відповідно до розрахунку заборгованості за житлово-комунальні послуги по квартирі АДРЕСА_1 за період з 01 жовтня 2021 року по 31 березня 2023 року становить 17 387 грн 98 коп, за період з жовтня 2021 року по січень 2022 нараховані 3% річних в розмірі 27 грн 12 коп, інфляційні втрати в розмірі 101 грн 79 коп (а.с. 12-13).

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «Управляюча компанія «Венеція», районний суд виходив з того, що відповідачка у встановленому законом порядку не відмовилась від надання позивачем послуг, не долучено до справи доказів ненадання послуг або надання послуг неналежної якості відповідно до порядку, визначеному ст. 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», що б дало підстави для звільнення від їх оплати надано не було.

Також вказано, що відповідачкою не спростовано надані розрахунки заборгованості.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до положень частини четвертої статті 319 ЦК України власність зобов`язує.

Згідно статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто, положення статті 322 ЦК України встановлюють презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, у тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном.

Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Особа, яка є власником (співвласником) квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку, у тому числі у якому створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, зобов`язана здійснювати платежі та внески на утримання і ремонт спільного майна відповідно до розміру своєї частки та затверджених тарифів а також сплачувати вартість інших комунальних послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Між сторонами склалися відносини у сфері житлово-комунальних послуг, які регулюються положеннями Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" житлово-комунальними послугами визначається результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

У відповідності до ст. 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до житлово-комунальних послуг належать:

1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуги з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема, прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку;

2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Частина 1 ст. 12 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачає, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Як уже було встановлено між позивачем та ОСОБА_1 укладено договір № 4-А/162 від 09 квітня 2013 року про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Відповідно до п. 5 договору розрахунковим періодом є календарний місяць.

Згідно умов п. п. 1,5 п. 11 договору споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлений цим договором строк. У разі несвоєчасного внесення платежів сплачувати пеню у розмірі встановленому законом/договором.

Відповідно до п. п. 1,2 п. 13 договору управитель зобов`язаний: забезпечувати своєчасне надання послуг належної якості згідно із законодавством; надавати споживачеві в установленому порядку необхідну інформацію про перелік послуг, структуру тарифу, загальну суму місячного платежу, норми споживання, режим надання послуг, їх споживчі властивості тощо.

А отже, між позивачем та відповідачкою існують договірні відносини щодо надання житлових та комунальних послуг з управління та обслуговування будинку, прибудинкової території та території комплексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, а з таким правом споживача прямо кореспондується і його обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги (п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону).

У відповідності до ст. 27 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежно ї якості комунальних послуг споживач має право викликати виконавця комунальних послуг (його представника) для перевірки кількості та/або якості наданих послуг.

У разі ненадання, надання неналежної якості послуги з управління багатоквартирним будинком споживач має право викликати управителя для перевірки якості наданих послуг. Порядок перевірки якості надання комунальних послуг та якості послуги з управління багатоквартирним будинком встановлюється Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

За результатами перевірки якості надання комунальних послуг або якості послуг з управління багатоквартирним будинком складається акт-претензія, який підписується споживачем та виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком).

Виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) зобов`язаний прибути на виклик споживача у строки, визначені в договорі про надання послуги, але не пізніше ніж протягом однієї доби з моменту отримання повідомлення споживача.

Акт-претензія складається виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) та споживачем і повинен містити інформацію про те, в чому полягало ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальної послуги або послуги з управління багатоквартирним будинком, дату (строк) її ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості, а також іншу інформацію, що характеризує ненадання послуг, надання їх не в повному обсязі або неналежної якості.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідачка спожила надані ТОВ "Управляюча компанія "Венеція" послуги, однак у встановленому договором строк не оплатила їх, що призвело до утворення заборгованості за період з 01 жовтня 2021 року по 31 березня 2023 року на загальну суму - 17 387 грн 98 коп, що підтверджується змістом долученого до справи розрахунку заборгованості (а.с. 12).

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення з відповідачки - ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість по оплаті вартості наданих житлових та комунальних послуг, оскільки, споживши надані позивачем послуги, у порушення вимог законодавства та положень підписаного між сторонами договору, відповідачка не здійснила своєчасну оплату вказаних послуг.

За ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондується право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Таким чином, виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін, як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

З огляду на вищенаведене, позивач ТОВ "Управляюча компанія "Венеція" має право на відшкодування інфляційних втрат та 3 % річних, нарахованих на суму заборгованості.

Як убачається із розрахунку заборгованості, складеного позивачем видно, що за період з 01 жовтня 2021 року по січень 2023 року сума інфляційних втрат, нарахованих на суму заборгованості, становить 101 грн 79 коп, а 3 % річних - 27 грн 12 коп (а.с. 14).

Установлено, що рішенням Київської міської ради від 17 квітня 2018 року №479/4543 виокремлено послугу з вивезення побутових відходів окремою комунальною послугою, у зв`язку з чим наказом № 36 від 29 листопада 2019 року ТОВ «Ліко-Житлосервіс» (нині - ТОВ «УК «Венеція») виокремлено послугу «Вивезення побутових, великогабаритних, рідких відходів» зі складової тарифу на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій й на підставі якого проведено відповідні нарахування (а.с. 17).

У подальшому, наказом ТОВ «УК «Венеція» від 25 січня 2022 року № 1 внесено зміни в тарифи надання послуг з вивозу та знешкодження твердих відходів, відповідно до якого з 01 січня 2022 року застосовується тариф у розмірі 149 грн/м3 з розрахунку на 1 людину 2,15 м3/рік - норма твердих побутових відходів, 0,26 м3/рік - норма великогабаритних та ремонтних відходів (а.с. 19).

Наказом ТОВ «УК «Венеція» від 30 вересня 2022 року № 26 внесено зміни в тарифи надання послуг з вивозу та знешкодження твердих відходів, відповідно до якого з 01 жовтня 2022 року застосовується тариф у розмірі 179 грн/м3 з розрахунку на 1 людину 2,15 м3/рік - норма твердих побутових відходів, 0,26 м3/рік - норма великогабаритних та ремонтних відходів (а.с. 18).

Установлено, що плата за надані послуги з вивозу та знешкодження твердих відходів нараховувалася позивачці, як споживачутаких послуг, з урахуванням указаних наказів.

Апеляційний суд визнає безпідставними доводи апеляційної скарги про неправомірність установленої суми щомісячного платежу у якості плати за утримання будинку й прибудинкової території, оскільки скаржниця в установленому законом порядку не оскаржувала дії управляючої компанії, пов`язані з установленням суми платежу в розмірі 1 046 грн 07 коп за місяць (а.с.12).

Відповідно до справи, не зверталася відповідачка до управляючої компанії й із заявою щодо незгоди з розміром нарахованих їй згідно квитанцій коштів за надані послуги чи щодо ненадання (або надання неналежної якості) позивачем послуг у відповідності до положень ст. 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку, що позовні вимоги щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за житлово-комунальні послуги є доведеними та підлягають задоволенню.

Відповідачка не надала доказів того, що ТОВ "Управляюча компанія "Венеція" вказані послуги надавались з перервою, не надавались або надавались неякісно, що могло б бути підставою для здійснення перерахунку розміру плати за надані послуги.

Посилання у апеляційній скарзі на те, що позивач безпідставно підвищив вартість комунальних послуг також відхиляється судом, адже у матеріалах справи відсутні докази оскарження чи скасування такого рішення позивача. При цьому, відповідачка була повідомлена про зміну розміру нарахувань шляхом надсилання їй щомісячних рахунків на оплату.

Інші доводи апеляційної скарги відповідачки не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки суду першої інстанції, обґрунтовано викладені у мотивувальній частині рішення, та фактично зводяться до його незгоди з висновками суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що вказане рішення є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 20 грудня 2024 року ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги.

Питання щодо розподілу судових витрат пов`язаних із розглядом справи у суді апеляційної інстанції суд вирішує відповідно до положень статті 141 ЦПК України. Судові витрати відповідача не підлягають відшкодуванню, оскільки суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 20 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді: