Дата документу 16.05.2025
Справа № 334/3794/25
Провадження № 2/334/2412/25
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

16 травня 2025 року суддя Дніпровського районного суду міста Запоріжжя Фетісов М.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , треті які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 та Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про скасування усиновлення, встановлення факту визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження,

встановив:

представник позивачки адвокат Темненко В.О. звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в якому просить: 1) скасувати усиновлення позивача відповідачем ОСОБА_2 ; 2) внести зміни в актовий запис № 228 від 20.05.1999 про народження позивача, виключивши дані про батька відповідача ОСОБА_2 ; 3) встановити факт визнання батьківства відповідача ОСОБА_3 щодо позивача; 4) внести зміни в актовий запис № 228 від 20.05.1999 про народження позивача, зазначивши дані батька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець с. Дніпровки Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області, місце реєстрації: АДРЕСА_1 та змінивши запис прізвища у ОСОБА_1 на « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та по батькові на « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Дослідивши позовну заяву з додатками, суд дійшов висновку, що її належить залишити без руху, виходячи з наступного.

Відповідно до чинного законодавства позовна заява є процесуальним документом. Додержання процесуальної форми і змісту позовної заяви є однією з обов`язкових вимог процесуального законодавства, що забезпечує прийняття суддею заяви та порушення ним провадження у справі.

Таким чином на цій стадії цивільного процесу позивач зобов`язаний виконувати вимоги щодо доведення певного кола фактів, що мають процесуальне значення, для підтвердження наявності права на пред`явлення позову та дотримання процесуального порядку його пред`явлення.

Згідно з пунктом 4 частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Однією з вимог у позовній заяві зазначена вимога про встановлення факту визнання батьківства. Однак вказаний спосіб захисту суперечить закону, зокрема нормам СК України та КпШС України.

Зокрема статтею 128 СК України передбачено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

При цьому у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу, що передбачено статтею 130 СК України.

Таким чином стаття 128 СК України передбачає розгляд спору про визнання батьківства у позовному провадженні. У свою чергу стаття 130 СК України передбачає розгляд справи про встановлення факту батьківства в окремому провадженні.

Також суд зауважує, що встановлення факту визнання батьківства також не передбачалось і статтею 53 КпШС України, відповідно до якої походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір`ю дитини в державні органи запису актів громадянського стану. В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Вимоги вказаної статті є схожими за змістом вимогам статті 128 СК України, їх відмінність полягає лише у трактуванні способу захисту, який застосовується судом - встановлення батьківства за статтею 53 КпШС України та визнання батьківства за статтею 128 СК України.

За таких обставин позивачу необхідно зазначити у позовній заяві спосіб захисту, передбачений законом або такий, що не суперечить йому, щодо вимоги про встановлення факту визнання батьківства.

Відповідно до частини четвертої статті 177 ЦПК України до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з частиною другою статті 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (частина перша статті 4 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI)).

Абзацом 3 пункту 2 частини першої статті 4 Закону № 3674-VI встановлена ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.01.2025 становить 3 028 гривень.

Таким чином судовий збір за вимогу немайнового характеру складає 1 211,20 гривень.

У позовній заяві об`єднані чотири вимоги немайнового характеру.

Згідно з частиною третьою статті 6 Закону № 3674-VI, у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Отже позивач повинен був сплатити судовий збір в сумі 1 211,20 гривень за кожну вимогу немайнового характеру (загальна сума 4 844,80 гривень) та додати до заяви документи, які підтверджує сплату судового збору.

До позовної заяви представником позивача додані дві квитанції, які підтверджують сплату судового збору в сумі 605,60 гривень та 1 211,20 гривень. Отже позивачем повністю сплачений судовий збір за одну вимогу немайнового характеру та недоплачений судовий збір за другу вимогу.

Таким чином позивачу необхідно надати суду документи, які підтверджують сплату в сумі 1 211,20 гривень за кожну з двох вимог немайнового характеру та доплату судового збору в сумі 605,60 гривень за одну вимогу немайнового характеру.

Керуючись статтями 175, 177, 187, 260, 268 ЦПК України, суд

постановив:

позовну заяву залишити без руху.

Надати позивачу строк десять днів з дня вручення копії ухвали для усунення недоліків заяви шляхом зазначення у позовній заяві способу захисту, передбаченого законом або такого, що не суперечить йому, щодо вимоги про встановлення факту визнання батьківства; надання суду документів, які підтверджують сплату судового збору в сумі 1 211,20 гривень за кожну з двох вимог немайнового характеру та доплату судового збору в сумі 605,60 гривень за одну вимогу немайнового характеру на наступні реквізити: отримувач коштів ГУК у Зап.обл/м.Зап. Дніпров./22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37941997, банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.), код банку отримувача (МФО) 899998, рахунок отримувача UA0008512, код класифікації доходів бюджету 22030101, призначення платежу «Судовий збір за позовом_».

У разі невиконання ухвали суду у визначений строк позовна заява буде залишена без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Суддя М.В. Фетісов