Справа № 507/2517/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2025 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області у складі судді Полянчука Б.І., при секретарі Варваринець Н.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг понг» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів,

УСТАНОВИВ:

ТОВ «Фінансова компанія «Пінг понг» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, вказуючи, що 12.04.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладеного договір про споживчий кредит № 103808350. Згідно умов вказаного договору, позивач надав грошові кошти у сумі, визначеній п. 1.2 договору, а відповідач прийняв кредит в розмірі 7 000,00 грн та зобов`язався повернути їх з урахуванням процентів за користування кредиту у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах, що визначено договором. Договір було укладено в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Мілоан» в електронній формі. ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору, але відповідач не виконав належним чином свої зобов`язання за договором, не повернув кредит та не сплатив проценти та комісії.

08.07.2021 ТОВ «Мілоан» уклало договір відступлення прав вимоги № 04Т з ТОВ «Діджи фінанс» про відступлення права вимоги за кредитним договорами до позичальників, у тому числі за договором про споживчий кредит № 103808350 від 12.04.2021. Таким чином, ТОВ «Діджи фінанс» наділено правом грошової вимоги до відповідача. 24.01.2022 між ТОВ «Діджи фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Пінг понг» укладено договір факторингу № 1/15 від 24.01.2022. Відповідно до умов цього договору відбулося відступлення права вимоги до відповідача за договором про споживчий кредит № 103808350 від 12.04.2021. Згідно додатку № 1 до договору факторингу № 1/15 від 24.01.2022 за договором про споживчий кредит № 103808350 від 12.04.2021, загальна сума заборгованості відповідача становить 31 430 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 7000 грн; заборгованість за відсотками становить 23 100,00 грн; заборгованість за комісією становить 1330 грн. У зв`язку з порушенням відповідачем умов договором про споживчий кредит, позивачем направлена на адресу відповідача досудова вимога від 02.09.2024 № 103808350-АВ, якою останнього повідомлено, що ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи фінанс» відступили право вимоги до ТОВ «ФК «Пінг понг», зазначивши при цьому інформацію про порядок погашення заборгованості за договором про споживчий кредит. Однак, відповідач не виконав свої зобов`язання по поверненню кредитних коштів. Товариство просило стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за договором про споживчий кредит № 103808350 від 12.04.2021 в розмірі 31 430,00 грн, витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 6000,00 грн.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.12.2024 відкрито провадження по даній справі, визначено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, просив розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку.

Відповідач у судове засідання не з`явився без поважних причин, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Судом проведено заочний розгляд справи, оскільки встановлено наявність умов, що передбачені ч.1 ст.280 ЦПК України для такого порядку розгляду.

З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином, відповідно до закону та умов договору.

Частиною 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні, встановлений строк (термін) то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 (позика), якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору.

Судом встановлено, що 12.04.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 103808350, що підтверджується копією зазначеного договору. Згідно п. 6.1, 6.2 вказаний договір було укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, створений в інформаційно-телекомунікаційній системі позивача та доступний зокрема через сайт позивача та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби, підписаний одноразовим ідентифікатором, який було направлено на номер відповідача, що підтверджується копією анкети-заяви на кредит від 12.04.2021 №103808350. Отже, кредитний договір був укладений в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Мілоан» в електронній формі. За умовами якого ТОВ «Мілоан» зобов`язалося надати ОСОБА_1 кредит у сумі 7000,00 грн на строк 15 днів, до 27.04.2021, проценти за користування кредитом 2100,00 грн, які нараховуються за ставкою 2 відсотки від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п. 1.5.2 договору). Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п. 1.6 договору).

Судом встановлено, що кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання у повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов кредитного договору, а відповідач підтвердив виникнення у нього зобов`язань, відповідно до умов укладеного кредитного договору, шляхом прийняття виконання зобов`язання кредитодавця, а саме отримавши кредитні кошти.

Так, у ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір укладено в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Закону України «Про електронну комерцію».

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України).

Вищезазначене узгоджується з правовими висновками викладеними у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.

З доданого до позовної заяви платіжного доручення вбачається, що 12.04.2025 № 26692405 ТОВ «Мілоан» перераховано відповідачу грошові кошти у розмірі 7000,00 грн.

Згідно відомостей про щоденні нарахування та погашення, надані ТОВ «Мілоан» за кредитним договором, відповідно до якого надана фінансова послуга, а саме надання грошових коштів (фінансовий кредит), станом на 08.07.2021 заборгованість ОСОБА_1 складає 31 430 грн (7 000,00 грн тіло кредиту, 23 100,00 грн проценти).

08.07.2021 ТОВ «Мілоан» уклало договір відступлення прав вимоги № 04Т з ТОВ «Діджи фінанс» про передачу (відступлення) права вимоги за кредитним договорами до позичальників, у тому числі за договором про споживчий кредит № 103808350 від 12.04.2021 до ОСОБА_1 .

З копії витягу з додатку до договору відступлення прав вимоги № 04Т від 08.07.2021 вбачається, що ТОВ «Мілоан» передало, а ТОВ «Діджи фінанс» прийняло право вимоги щодо ОСОБА_1 . Згідно вказаного витягу загальна сума заборгованості ОСОБА_1 складає 31 430 грн.

24.01.2022 ТОВ «Діджи фінанс» уклало договір факторингу № 1/15 з ТОВ «Фінансова компанія «Пінг понг» про відступлення прав грошової вимоги позивачу до боржників зазначених у відповідних реєстрах вимоги. ТОВ «ФК «Пінг понг» надав копію витягу з додатку до договору факторингу № 1/15 від 24.01.2022, з якого вбачається, що загальна сума заборгованості ОСОБА_1 складає 31 430 грн.

Позивач направив відповідачу досудову вимогу від 02.09.2024 № 103808350-А, в якій рекомендував ОСОБА_1 сплатити заборгованість за кредитним договором у розмірі 31 430 грн до 30.09.2024, а в разі невиконання зобов`язань по договору ТОВ «ФК «Пінг понг» буде змушено звернутись до суду для захисту порушених прав та інтересів.

Таким чином, судом встановлено факт набуття позивачем права вимоги до відповідача за договором про споживчий кредит від 12.04.2021 № 103808350 у розмірі 31 430 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк і в порядку, що встановлені договором.

Положеннями ч.2 ст.1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України.

Статті 526, 527, 530 ЦК України визначено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Розглядаючи спір в межах заявлених позовних вимог судом встановлено, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Пінг понг»» обґрунтовані та наявні підстави для їх задоволення, оскільки відповідач умови договору належним чином не виконує, а наявність заборгованості ним не спростовано.

Відповідно до ч. 1-3 статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до правової позиції, викладеної зокрема у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19) витрати на професійну правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§ 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§§ 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§ 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до правових висновків висловлених Верховним Судом у справі №922/1964/21 від 16.11.2022 учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

При цьому, суд приходить до висновку, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду викладеної у постанові від 3 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, правовим позиціям Верховного Суду викладеним у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 813/481/18, від 2 жовтня 2019 року у справі № 815/1479/18, від 29 жовтня 2020 року у справі № 686/5064/20,від 22 січня 2021 року у справі №925/1137/19, від 02 грудня 2020 року у справі №317/1209/19 (провадження №61-21442св19).

Водночас суд не може на власний розсуд зменшувати розмір витрат на оплату правничої допомоги, який підлягає відшкодуванню. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові у справі №755/9215/15-ц (провадження 14-382цс19) від 19.02.2020 року. Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній зі сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

У судовому засіданні установлено, що товариство виконало свої зобов`язання за договором у повному обсязі, а саме надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, але відповідач у порушення умов кредитного договору, а також вимог діючого законодавства не виконує належним чином зобов`язання за кредитним договором, а тому суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення боргу за тілом кредиту у розмірі 7000,00 грн, процентів на дату відступлення права вимоги у розмірі 23 100,00 грн та комісії у розмірі 1330,00 грн, а всього 31 430,00 грн необхідно задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача.

Судом встановлено, що 07.08.2024 між ТОВ «ФК «Пінг понг» та адвокатом Білецьким Б. М. укладено договір про надання правової допомоги № 43657029. З копії детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Білецьким Б.М., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «ФК «Пінг понг» щодо стягнення кредитної заборгованості, вбачається, що адвокат Білецький Б.М. надав позивачу наступні юридичні послуги:

правовий аналіз обставин спірних правовідносин за надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «ФК «Пінг понг» 1,5 години вартістю 2250 грн.

складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості, в тому числі попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, позивач три години 3000 грн.

формування додатків до позовної заяви (письмові докази) одна годин 750 грн.

Таким чином, загальна вартість наданих послуг складає 6 000,00 грн.

Клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги відповідачем не заявлено, тому з нього підлягає стягненню витрати позивача на професійну правничу допомогу на підставі ч. 3 ст. 133 та ст. 137, 141 ЦПК України у розмірі 6 000,00 грн.

Сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2422,40 грн відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України також підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст. 141, 259, 263-265, 273, 354, 355, 280-282 ЦПК України, ст. 520, 526, 527, 530, 611, 625, 629, 1049, 1054 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг понг» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг понг» (місцезнаходження: 01011, вул. Рибальська, буд. 22, м. Київ; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 43657029) 31 430 гривень (тридцять одна тисяча чотириста тридцять гривень) заборгованості, 2422,40 гривень (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок) судового збору, 6 000 гривень (шість тисяч гривень) витрат на правову допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя