Номер провадження: 22-ц/813/3812/25
Головуючий у першій інстанції Шевчук Ю.В.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2025 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Сєвєрової Є.С.

за участю секретаря: Зєйналової А.Ф.к.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_1 до Садівничого кооперативу «Буревестник» про відшкодування майнової та моральної шкоди, на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, постановлену під головуванням судді Шевчук Ю.В. 19 грудня 2024 року у м. Білгород-Дністровський Одеської області, -

встановила:

У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Садівничого кооперативу «Буревестник» про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Ознайомившись із позовною заявою та доданими до неї додатками, суд першої інстанції прийшов до висновку, що вона подана з порушенням вимог, встановлених ст. ст. 175, 177 ЦПК України, має недоліки, без усунення яких не можливо вирішити питання про відкриття провадження у такій справі.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 грудня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції в частині сплати судового збору, та направити справу до суду першої інстанції для відкриття провадження у справі.

Сторони про розгляд справи на 22 квітня 2025 року були сповіщені належним чином, у судове засідання з`явився ОСОБА_1 .

Колегія суддів зазначає, що згідно зі ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

На підставі викладеного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 підлягає закриттю як помилково відкрите, з наступних підстав.

Так, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 14 червня 2023 року по справі №607/23244/21 відступила від висновку Верховного Суду стосовно можливості оскарження ухвали суду першої інстанції про залишення позовної заяви без руху в частині розгляду клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Велика Палата Верховного Суду сформулювала інший висновок про застосування п. 13 ч. 1 ст. 353 ЦПК України, щодо можливості апеляційного оскарження ухвали суду першої інстанції про залишення позовної заяви (заяви) без руху в частині визначення розміру судових витрат окремо від рішення суду.

Наголосила, що ухвала суду першої інстанції про залишення позовної заяви без руху підлягає апеляційному оскарженню лише разом з рішенням суду, якщо суд першої інстанції у цій ухвалі встановлює розмір судового збору, який позивач (заявник) має сплатити при зверненні до суду, або порядок його обчислення, однак особа не погоджується або з таким розміром, або з порядком його обчислення. Такі ухвали суду першої інстанції не підлягають апеляційному оскарженню окремо від рішення суду. Також не підлягають апеляційному оскарженню окремо від рішення суду ухвали суду першої інстанції про відмову в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору. У такому випадку заявник може реалізувати своє право на апеляційне оскарження такого судового рішення шляхом включення заперечень на нього до апеляційної скарги на рішення суду відповідно до ч. 2 ст. 353 ЦПК України (у випадку постановлення такого рішення місцевим судом).

Згідно п. 4 ч. 5 ст. 357 ЦПК України, апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Учасники справи, у разі їх незгоди із ухвалами суду першої інстанції, оскарження яких не передбачено ст. 353 ЦПК України, відповідно до ч. 2 ст. 353 ЦПК України, мають право на подання заперечення на вказані ухвали, шляхом їх включення до апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції по суті.

У даному випадку, ОСОБА_1 оскаржив ухвалу суду першої інстанції в частині сплати судового збору, подавши окремо апеляційну скаргу, що не передбачено положеннями ст. 353 ЦПК України.

Таким чином, оскільки ЦПК України не передбачено можливість апеляційного оскарження ухвали суду в частині сплати судового збору, підстави для відкриття апеляційного провадження були відсутні, а тому апеляційне провадження підлягає закриттю як помилково відкрите, а скарга - поверненню заявникові.

Верховний Суд неодноразово висловлював позицію стосовно можливості закриття провадження у справі як помилково відкритого, з посиланням на те, що суд буде діяти не як «суд встановлений законом».

Зокрема, такий підхід застосовував Верховний Суд у справах № 761/10509/17 (ухвала від 15 травня 2019 року), № 640/1266/19 (ухвала від 08 листопада 2019 року), № 640/2306/19 (ухвала від 21листопада 2019 року), № 817/1768/18 (ухвала від 27 листопада 2019 року), № 766/12353/18 (ухвала від 08 жовтня 2019 року), № 629/1261/15-а (ухвала від 21 січня 2020 року), № 826/4866/18 (ухвала від 05 лютого 2020 року), № 1.380/2019/001145 (ухвала від 02 квітня 2020 року) та №826/10834/14 (ухвала від 29 грудня 2020 року).

Також ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 826/16892/17 (провадження № 11-953апп18), постановами Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 761/10509/17 та від 28 вересня 2022 року у справі № 477/1315/20 (провадження № 14-183цс21) закрито касаційне провадження у вказаних справах, яке було відкрито помилково.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні ЄСПЛ від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» викладено думку, що термін «судом, встановленим законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

Європейський суд з прав людини у п. 44 Рішення у справі «Доббертен проти Франції» зазначив, що ч. 1 ст. 6 Конвенції змушує держав-учасниць організувати їх судову систему в такий спосіб, щоб кожен з їх судів і трибуналів виконував функції, притаманні відповідній судовій установі (Dobbertin v. France № 88/1991/340/413).

Зазначена правова позиція дає можливість виділити дві умови відповідності критерію «суд, встановлений законом»: організаційну (організація судової системи повинна регулюватися законами у їх буквальному значенні) та юрисдикційну (суд повинен діяти у спосіб та відповідно до повноважень, передбачених законом, у межах своєї компетенції).

На підставі викладеного, колегія суддів доходить висновку про необхідність закриття апеляційного провадження у цій справі як помилково відкритого, та повернення апеляційної скарги заявнику у зв`язку із тим, що апеляційна скарга подана на ухвалу суду першої інстанції, яка не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Згідно із ч. 2 ст. 362 ЦПК України про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в касаційному порядку.

Керуючись ст. ст. 353, 362, 381-384, 381 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 грудня 2024 року про залишення позовної заяви ОСОБА_1 до Садівничого кооперативу «Буревестник» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданих злочином, без руху - закрити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 грудня 2024 року - повернути скаржнику.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді Є.С. Сєвєрова

О.М. Таварткіладзе