справа № 208/4646/24
провадження № 2/208/236/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

04 березня 2025 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: Головуючого судді Похвалітої С.М., за участю секретаря судового засідання Шабельника Р.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Комунальне підприємство Кам`янської міської ради «Добробут» про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

I.Стислий виклад позиції позивача та відповідача.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Комунальне підприємство Кам`янської міської ради «Добробут» про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

У своєму позові просить суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , що є підставою для зняття його з реєстраційного обліку.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 1211,20 грн. сплаченого позивачем судового збору.

В обґрунтуванні позову зазначила, що ОСОБА_1 є власником житлового приміщення квартири АДРЕСА_2 . Позивачу не відомо місце проживання ОСОБА_2 , який не має інтересу до житлового приміщення, належного позивачу на праві приватної власності, не приймає участі в його утриманні, сторони не спілкуються між собою, домовленість між відповідачем і власником житла щодо збереження за ОСОБА_2 житлового приміщення відсутня, добровільно відповідач не знявся з реєстрації, залишаючись зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 . Також у цій квартирі був зареєстрований ОСОБА_4 , батько сторін по справі, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

II. Заяви, клопотання позивача, відповідача.

В судове засідання представник позивача Чупилка Ю.С. не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, та відсутності позивача. Позовні вимоги підтримує, не заперечує щодо винесення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, причини не явки до суду не повідомив.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Комунальне підприємство Кам`янської міської ради «Добробут» в судове засідання не з`явився, просить ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

III. Процесуальні дії по справі.

28 червня 2024 р. ухвалою суду відкрито провадження по справі.

IV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин з посиланням на докази.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 є власником житлового приміщення квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується договором купівлі продажу від 29.01.1999 р. (а.с.28).

Відповідно до реєстраційного напису правовстановлюючого документу квартира АДРЕСА_3 жилою площею 15,0 кв.м. належить ОСОБА_1 на підставі приватної власності про що зроблено запис в реєстрову книгу № 111 за реєстровим № 20642 від 05.10.1999 р.(а.с.29).

Згідно Акту № 265 від 13.05.2024 р. складеного КП КМР «Добробут» за адресою: АДРЕСА_4 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 мешкав з 2013 р. по 2020 р. частково, а з 2020 р. по теперішній час не проживає, що підтверджуєтьсяпідписом мешканців будинку АДРЕСА_4 квартири АДРЕСА_5 ОСОБА_5 та квартири АДРЕСА_6 ОСОБА_6 (а.с.15).

Згідно технічного паспорту виданого Дніпродзержинським БТІ ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 про що зроблено запис в реєстрову книгу за № 111 за реєстровим № 20642.

Також у квартирі АДРЕСА_2 був зареєстрований ОСОБА_4 , батько сторін по справі, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , актовий запис № 912 від 10.05.2024 року(а.с.14).

Факт родинних відносин ОСОБА_4 та позивачки ОСОБА_1 підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , актовий запис № 1971 від 16.07.1974 року (а.с.13).

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, від 4.11.1950 року, підписаної від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що концепція «житла» має першочергове значення для особистості людини, самовизначення, фізичної та моральної цілісності, підтримки взаємовідносин з іншими, усталеного та безпечного місця в суспільстві (рішення від 27 травня 2004 р. у справі «Коннорс проти Сполученого Королівства»).

Відповідно до п.п. 19, 22 Рішення Європейського суду з прав людини про справі «Кечко проти України» (Заява № 63134/00) від 08 листопада 2005 року кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Ст. 405 ЦК передбачено, що власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Як роз`яснено п. 34 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК).

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

VI. Висновки суду.

Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, та з урахуванням того, що позивачу не відомо місце проживання відповідача, який не має інтересу до житлового приміщення, належного позивачу на праві приватної власності, не приймає участі в його утриманні, Сторони не спілкуються між собою, домовленість між відповідачем і власником житла-позивачем щодо збереження за ОСОБА_2 житлового приміщення відсутня, добровільно відповідач не знявся з реєстрації, залишаючись зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , що позбавляє власника квартири вільно володіти своїм майном.

Таким чином, аналізуючи зазначені норми закону, повно та всебічно з`ясувавши вищевказані обставини, які стосуються предмету доказування, та оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих доказів, суд дійшов висновку, що позивач довела ті обставини, на які посилалась, як на підставу своїх позовних вимог, а тому позов підлягає задоволенню.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

VII. Розподіл судових витрат.

У зв`язку із задоволенням позовних вимог, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. з відповідача, що документально підтверджено.

Враховуючи викладене та керуючись , ст. ст. 64, 71, 72, 167 ЖК України ст. ст. 81, 89, 114, 268, 272, 273, 280, 284, 288, 289, 354, 355 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Комунальне підприємство Кам`янської міської ради «Добробут» про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , що є підставою для зняття його з реєстраційного обліку.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_3 АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 адреса: АДРЕСА_7 судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції, тобто до Дніпровського Апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Похваліта С. М.