Справа № 444/665/25
Провадження № 2/444/797/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

29 квітня 2025 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Мікула В. Є.,

секретар судового засідання Садова І. З. розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів на утримання малолітньої (неповнолітньої) дитини (аліментів) в частці від доходу (заробітку) відповідача,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 , у якому просить стягувати з нього в її користь кошти на утримання малолітньої (неповнолітньої) дитини (аліменти), а саме дочки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини доходу (заробітку) відповідача ОСОБА_2 щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви, тобто з 24 лютого 2025 року і до досягнення дитиною повноліття.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона перебувала у шлюбі із відповідачем, однак такий рішенням суду розірваний.

У шлюбі в них народилася одна дитина, а саме дочка, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована та проживає разом із нею, перебуває на її утриманні, водночас відповідач за вищевказаною адресою не зареєстрований і не проживає.

Зазначає, що після розірвання шлюбу між мною та відповідачем, ОСОБА_2 не надав та не надає коштів на утримання їх спільної дочки, завжди при витратат на дитину покладався та покладається на неї. Утримувати дитину їй допомагає її мати, яка є бабцею ОСОБА_4 .

Зазначає, що тих коштів, які я отримую як допомогу від держави на дитину, катастрофічно не вистачає на утримання спільної із відповідачем дочки самостійно з її сторони, а дитина потребує грошей для забезпечення її потреб кожного дня.

Вважаю, що відповідач у справі, який є особою молодого віку, здоровим та працездатним, є військовослужбовцем, повинен сплачувати аліменти в частці від доходу в розмірі 1/4 його доходу (заробітку).

Вважає, що аліменти в такому розмірі жодним чином не обмежать та не порушать прав відповідача, водночас такий розмір аліментів надасть можливість забезпечувати добробут дочці зі сторони батька.

Ухвалою судді Жовківського районного суду Львівської області від 18 квітня 2025 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі у спрощеному позовному провадженні, розгляд справи було призначено на 29 квітня 2025 року о 09 год. 15 хв.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином. Однак подала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить такі задовольнити. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином в тому числі шляхом оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Суд бере до уваги, що від відповідача до та під час розгляду справи на адресу суду не надходило жодних клопотань, заяв, в тому числі про відкладення розгляду справи, відзиву на позовну заяву, заперечень.

А тому суд приходить до висновку, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, правом подання відзиву, як наслідок правом подання доказів на спростування позовних вимог не скористався.

Ч. 1 ст. 280 ЦПК України встановлено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Так як відповідач, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, що згідно ч. 3 ст. 131 ЦПК України вважається неявкою без поважних причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивача, зважаючи на подану нею заяву про розгляд справи у її відсутності та без участі відповідача й про постановлення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

Оскільки всі учасники в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

ОСОБА_5 , 11 травня 2022 року зареєструвала шлюб із ОСОБА_2 у Добросинсько-Магерівській сільській раді Львівського району Львівської області, актовий запис № 05, однак рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 25 червня 2024 року, яке набрало законної сили 25 липня 2024 року, у справі № 444/2075/24, провадження № 2/444/886/2024, даний шлюб розірвано. Після розірвання шлюбу залишено позивачу ОСОБА_1 прізвище ОСОБА_6 .

У шлюбі в сторін народилася одна дитина, а саме дочка, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , яке видане Добросинсько-Магерівською сільською радою Львівського району Львівської області 01 серпня 2022 року.

Дитина як і позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади 2025/002291447 від 17 лютого 2025 року.

З акта обстеження умов проживання № 231 ОСОБА_1 , виданого 24 лютого 2025 року комісією в складі старости Магерівського старостинського округу № 1 Семочка Зоряна Ярославовича, діловода ОСОБА_7 , депутата Добросинсько-Магерівської сільської ради Демчук М. В., в присутності сусідів ОСОБА_8 , жительки АДРЕСА_1 , та ОСОБА_9 , жительки АДРЕСА_1 , вбачається, що ОСОБА_1 разом з неповнолітньою дочкою, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована і проживаю в АДРЕСА_1 . Колишній чоловік, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батько дитини, ОСОБА_3 , за вищевказаною адресою не зареєстрований і не проживає.

Тобто судом встановлено, що спільна сторін дитина, ОСОБА_3 , зареєстрована, проживає разом з позивачем, перебуває на її утриманні.

Як зазначає позивач у позовній заяві, після розірвання шлюбу відповідач не надав та не надає коштів на утримання їх спільної дочки, завжди при витратат на дитину покладався та покладається на неї, він повністю самоусунувся від забезпечення потреб дитини.

Будь-яких доказів на спростування даних тверджень позивача відповідачем на адресу суду не подано.

А тому суд приходить до висновку, що відповідач не забезпечує потреби дочки.

В той же час суд враховує, що дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим ніж прожитковий мінімум.

Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

А тому відповідач зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Враховуючи те, що спільна дитина позивача та відповідача проживає разом з матір`ю, доказів, що батько дитини, відповідач у справі, надає кошти на утримання дочки суду не представлено, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача коштів на утримання дитини (аліментів).

Згідно ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 2, 3 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів судом враховується не тільки заробітна плата платника аліментів, але й інші види доходів, перелік яких наведений у постанові КМ України від 26 лютого 1993 р. №146 Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб. Серед таких доходів, зокрема, основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до неї, премії та винагороди, допомога по безробіттю, пенсія, стипендія, доходи від підприємницької діяльності тощо.

Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої в Україні з 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.

Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 СК України.

З положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 р. № 789-ХІІ, частин 7, 8 Сімейного кодексу України вбачається, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Відповідно до ст.27 Конвенції ООН «Про права дитини» батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві, покладається законом рівною мірою на обох батьків і такий обов`язок є безумовним. Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей.

Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання.

Тобто такий обов`язок превалює над можливістю платника таке утримання надавати.

Судом встановлено, що відповідач є особою молодого віку, доказів його непрацездатності, перебування на його утриманні інших осіб, в тому числі і непрацездатних, дітей, матеріали справи не містять.

Враховуючи вимоги ст. 182 Сімейного Кодексу України, те, що дитина, яка не досягнула повноліття, проживає разом з позивачем, знаходиться лише на її утриманні і буде надалі проживати разом зі нею, відповідач після розірвання шлюбу вже близько 9 (дев`яти) місяців взагалі не надає кошти на утримання дитини, самоусунувся від забезпечення потреб дитини, є байдужим до інтересів та потреб дитини, обов`язок відповідача, батька дитини, утримувати дочку, беручи до уваги насамперед інтереси дитини, зумовлені її розвитком, зважаючи на те, що на даний момент малолітня, а в подальшому неповнолітня дочка потребує значних коштів на утримання, а відповідач є особою молодого віку, він є працездатним, є військовослужбовцем, проходить військову службу, так як зі слів ОСОБА_1 мобілізований, отримує стабільне грошове забезпечення зі сторони держави, водночас позивач на даний момент позбавлена можливості працювати, оскільки здійснює догляд та виховання дочки, яка не досягнула 3 (трьох) років, а тому суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 має можливість сплачувати кошти на утримання (аліменти) спільної дитини сторін та виконувати покладені на нього законодавством обов`язки по забезпеченню зі своєї сторони дочці належного рівня життя для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Суд бере до уваги, що дитина швидко росте, потребує постійної купівлі нового одягу та взуття, забезпечення продуктами харчування, ціни на які досягли європейських, купівлі лікарських засобів при захворюваннях, таких як ГРВі, нежить, кашель тощо.

В будинку необхідно підтримувати певний температурний режим, щоб дитина не хворіла, відповідно є витрати на оплату комунальних послуг, які використовуються в тому числі і в інтересах та потребах дитини.

ОСОБА_3 потребує відвідування ігрових кімнат, інших місць проведення дозвілля для саморозвитку.

Всі ці потреби, які є фактично життєвонеобхідними для дитини, викликають значні витрати.

Ті обставини, що з віком потреби дитини зростають, що, в свою чергу, тягне постійне зростання витрат, зокрема, зі сторони матері, з якою проживає дитина, яка перебуває на її утриманні, забезпечення освіти, гармонійного розвитку, медичного догляду та відпочинку дитини є загальновідомими та не потребують доказуванню.

А тому беручи до уваги значні потреби дитини, про які зазначено вище, майновий стан відповідача, зважаючи на відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 має на утриманні непрацездатних осіб, інших дітей, у нього є перешкоди по стану здоров`я до праці, суд приходить до висновку про стягнення із відповідача на утримання дитини аліментів 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

Зважаючи на встановлені вище обставини, суд приходить до висновку, що аліменти в такому розмірі жодним чином не обмежать та не порушать прав відповідача, водночас такий розмір аліментів надасть можливість забезпечувати добробут дочці зі сторони батька.

В той же час відповідачем не доведено жодними доказами, що стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно буде порушувати його права та можливість забезпечення власних мінімально необхідних потреб, також відповідачем не доведено, що його заробіток, дохід не дає можливість йому сплачувати аліменти на утримання дитини у визначеному судом розмірі.

Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

А тому суд, виходячи із норми ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, приходить до висновку, що аліменти із відповідача на утримання дитини підлягають стягненню саме із дня пред`явлення позову, яким є 24 лютого 2025 року, що підтверджується штампом на позовній заяві (аркуш справи № 1).

Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Так як позивач звільнена від сплати судового збору, її позовні вимоги задоволені, суд приходить до висновку, що з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

На підставі та керуючись статтями 141, 247, 263, 264, 265, 268, 273, 280, 283, 284, 288, 289, 354, 430 ЦПК України, статтями 75, 79, 80, 84, 180, 182, 183 Сімейного кодексу України, ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 про стягнення коштів на утримання малолітньої (неповнолітньої) дитини (аліментів) в частці від доходу (заробітку) відповідача - задовольнити повністю.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України № НОМЕР_2 , виданий 25 березня 2021 року органом 4628, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , військовослужбовця, кошти на утримання малолітньої (неповнолітньої) дитини (аліменти), а саме дочки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини доходу (заробітку) відповідача ОСОБА_2 щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви, тобто з 24 лютого 2025 року і до досягнення дитиною повноліття та стягувати такі в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 (до зміни адміністративно-територіального устрою Жовківський) район, Львівська область, паспорт громадянина України № НОМЕР_4 , виданий 14 липня 2022 року органом 4628, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 (до зміни адміністративно-територіального устрою Жовківський) район, Львівська область, паспорт громадянина України № НОМЕР_2 , виданий 25 березня 2021 року органом 4628, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , військовослужбовця, судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп., який сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Роз`яснити відповідачу, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд- якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне найменування сторін у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_4 , виданий 14 липня 2022 року органом 4628, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 (до зміни адміністративно-територіального устрою Жовківський) район, Львівська область, паспорт громадянина України № НОМЕР_2 , виданий 25 березня 2021 року органом 4628, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , військовослужбовець.

Повне рішення складено 29 квітня 2025 року.

Суддя: Мікула В. Є.