Справа № 643/6302/24
Провадження № 2/643/451/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2025

21 травня 2025 року місто Харків

Салтівський районний суд міста Харкова в складі:

головуючого судді Сугачової О.О.,

за участю секретаря Мовчан К.О.,

у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові, розглянувши цивільну справу за позовною заявою неповнолітньої ОСОБА_1 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сєніна Ольга Олександрівна, ОСОБА_5 , визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулася до суду із позовом до відповідачів, яким просить визнати за спадкоємцем - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності в порядку спадкування за заповітом, після смерті спадкодавця - ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на майнові права щодо квартири АДРЕСА_1 . кадастровий номер будівельної ділянки::02:002:0009.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_6 , про що 13.05.2021 відділом ДРАЦ по Сватівському району та м. Голубівка Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) складено відповідний актовий запис № 393. Померлий ОСОБА_6 є батьком позивачки, неповнолітньої дитини - ОСОБА_1 . У травні 2021 ОСОБА_2 , як матір`ю неповнолітньої дитини ОСОБА_1 , яка діяла в її інтересах, звернулась до приватного нотаріуса Сватівського району Луганської області Харченко О.1О. із заявою про прийняття спадщини. Проте, Сватівський район Луганської області з 24.02.2022 є тимчасовою окупованою територією та знаходиться під фактичним контролем рф. В квітні 2024 на підставі відповідної заяви спадкоємців згідно з п.п. 2.8. п. 2 Глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дії нотаріусами України та відповідно до ч. 5 ст. 11-1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» Приватним нотаріусом Київського МНО Сєніною О.О. продовжено провадження спадкової справи до майна померлого ОСОБА_6 . Згідно із заповітом від 22.04.2021 спадкоємцями майна померлого спадкодавця ОСОБА_6 є: - сини: ОСОБА_3 ; - ОСОБА_3 ; донька ОСОБА_1 ; - ОСОБА_4 та ОСОБА_2 . При чому, частина з вказаних осіб є спадкоємцями як за заповітом щодо певного визначеного у заповіті майна, так і спадкоємцями за законом. Спадщина померлого спадкодавця ОСОБА_6 складається з спадкового майна (нерухоме майно; житлові будинки, земельні ділянки, квартири; майнові права; частки в статутному капіталі господарських товариств; грошові кошти у банківських установах), частина якого охоплена заповітом, а інша частина повинна бути успадкована спадкоємцями відповідно до вимог закону згідно із черговістю. Проте, у позивачці, як спадкоємиці за заповітом є перешкоди у оформленні певної частини спадкового майна, а саме: майнових прав на однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею від 17,1 кв.м. до 20,1 кв.м. будівельна адреса: АДРЕСА_3 , кадастровий номер будівельної ділянки: :02:002:0009, що і стало наслідком звернення до суду з відповідним позовом. Згідно із заповітом від 22.04.2021 ОСОБА_6 заповів ОСОБА_1 вищевказану квартиру. Між померлим спадкодавцем ОСОБА_6 та ОСОБА_5 12.03.2021 укладений договір, згідно п. 1. якого, продавець зобов`язується у майбутньому. в строк до 17:00 31.03.2023 передати покупцю право власності на квартиру, визначену пунктом 2.2. цього договору, у спосіб, що не суперечить вимогам чинного законодавства України (далі - Основний договір). Як визначено п. 2.2. договору, об`єкт - однокімнатна квартира АДРЕСА_4 (121). загальною площею від 17,1 кв.м. до 20,1 кв.м. будівельна адреса: АДРЕСА_3 . кадастровий номер будівельної ділянки: :02:002:0009. Відповідно до п. 2.4. договору, ціна квартири визначається сторонами у розмірі 453140грн., що є еквівалентом 16300 доларів США. Попередню оплату за договором сплачено покупцем, ще до підписання цього договору увказаному вище рощмірі. Отже, обов`язки померлого спадкодавця щодо сплати ОСОБА_5 попередньої оплати за договором, виконані ОСОБА_6 в повному обсязі ще до підписання цього договору. Проте, всупереч вимог п. 1 та п. 2.8. договору ОСОБА_5 , як продавець, до цього часу свої обов`язки за договором не виконав (будинок не побудовано, право власності на квартиру покупцю та його спадкоємцям не передано. Основний договір купівлі-продажу між сторонами не укладено. В квітні 2024 ОСОБА_2 , звернувшись до приватного нотаріуса Сеніної О.О. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_6 померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , відмову через те, що відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, щодо квартири АДРЕСА_5 , кадастровий номер будівельної ділянки: :02:002:0009, право власності не зареєстровано, Інформаційної довідки КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради, щодо вищезазначеного об`єкта не надано, а тому нотаріусу не надано документів, що підтверджують факт належності померлій особі вищезазначеного нерухомого майна. Отже, відсутність реєстрації права власності померлого спадкодавця ОСОБА_6 на майнові права на квартиру є перешкодою для позивача у прийнятті нею спадщини.

Від законного представника позивача ОСОБА_2 надійшла до суду заява про розгляд справи за відсутності позивачки та її представника.

Від представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Бойкініч Р.С. до суду надійшла заява про визнання позову.

Заява мотивована тим, що позивачка є спадкоємицею померлого спадкодавця щодо такого спадкового майна, як майнові права на квартиру за будівельною адресою: АДРЕСА_3 , відповідно до заповіту від 22.04.2021, а тому відповідач ОСОБА_3 не заперечує щодо визнання права власності за позивачкою на це майно, вважає позовні вимоги обґрунтованими.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 адвоката Бойкініч Р.С. підтримав вимоги позову, зазначивши, що ОСОБА_3 повністю погоджується з позовними вимогами ОСОБА_1 та просить позов задовольнити у повному обсязі. Усі особи, які залучені до розгляду, є рідними братами та сестрами, частина спадкового майна на підставі заповіту, належить позивачці. Нотаріус не зміг оформити право на спадщину за заповітом через відсутність реєстрації об`єкта нерухомості, як спадкового майна, оскільки об`єкт будівництва не ведений до експлуатації, та має статус незавершеного будівництва. Між тим, представник вважає, що в даному випадку майнові права входять до складу спадщини, посилаючись на висновки ВС від 30.11.2023 по справі №524/28/67/21 та від 04.05.2023 № 372/3245/19.

Від представника третьої особи ОСОБА_5 адвоката Бєлокриницького А.О. до суду надійшли письмові пояснення щодо позову.

Із змісту пояснень вбачається, що ОСОБА_7 в особі представника, просять відмовити в повному обсязі у задоволені позовних вимог.

Така позиція мотивована тим, що зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 нібито було укладено договір від 12.01.2021, зі змісту якого вбачається, що він має ознаки попереднього договору та є укладеним у простій письмовій формі. Умови договору від 21.03.2021 не передбачають набуття ОСОБА_6 майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 , кадастровий номер будівельної ділянки :02:002:0009 внаслідок підписання ним цього договору. Водночас, будь-яких договорів, спрямованих на набуття майнових прав щодо квартири, укладених між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 позивачем до суду надано не було, а предметом нібито укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 договору від 12.03.2021 є укладення основного договору у визначений строк за п.1 договору. Закон не містить такого правового наслідку укладання попереднього договору, як визнання права власності на майно, яке мало бути придбане у майбутньому за наслідком укладення основного договору купівлі-продажу. Подібних застережень не містить і нібито укладений між сторонами зазначений договір. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 не було укладено основного договору купівлі - продажу квартири/майнових прав на квартиру. До того ж, той факт, що ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а основний договір повинен був укладатися 31.03.2023, унеможливив укладання між ними основного договору купівлі - продажу квартири. Відтак, й майнових прав на квартиру у ОСОБА_8 за життя не виникало, що спростовує доводи позивача щодо набуття майнових прав на квартиру померлим спадкодавцем ОСОБА_8 на підставі договору від 12.03.2021. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору (абз.4 ч.І ст.635 ЦК). Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню (ст. 657 ЦК). Таким чином, попередній договір купівлі-продажу квартири підлягає нотаріальному посвідченню. Спірний договір від 12.03.2021 нотаріально не посвідчений, а отже, за таких обставин цей договір є нікчемним. За таких обставин, майнових прав на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 за життя не набув. Вважає, що вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню, спірна не є об`єктом спадкування і не увійшла до спадкової маси, а тому, визнання на неї права власності за позивачем суперечить приписам законодавства. Крім того, звертає увагу, що місцезнаходження відповідачів є територія тимчасово окупованої Луганської області, згідно із даними, зазначеними у позовній заяві. У третьої особи ОСОБА_5 немає жодних відомостей стосовно їх актуального місцезнаходження.

Інші учасники в судове засідання не з`явились, будучи своєчасно та належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення судового розгляду.

Суд, вивчивши доводи позивача, заперечення третьої особи ОСОБА_5 , зайняту позицію відповідачем ОСОБА_3 про визнання позову, вислухавши представника відпадала ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, вважає позовну заяву такою, що не підлягає задоволенню, виходячи із такого.

Згідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до ч 1ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до правил ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Так, судом встановлено, що батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_6 та ОСОБА_2 .

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Сватово, Луганської області, Україна.

Місце проживання ОСОБА_6 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_6 .

Позивачка ОСОБА_1 та її законний представник ОСОБА_2 зареєстровані в АДРЕСА_7 , як переселенці проживають в АДРЕСА_8 .

Такі обставини підтверджено копіями повторного свідоцтва про народження, повторного свідоцтва про смерть, паспортів громадянина України, довідки переселенця (т.1 а.с.9-14).

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Статтею 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1223 ЦК України).

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України).

Відповідно до ч. З ст. 1296 Цивільного кодексу України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Спадкоємцями за законом відповідно до ст. 1261 ЦК України на цю спадщину, є донька померлого - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та сини померлого - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Статтею 1226 ЦК України визначено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Як вбачається з матеріалів справи батьком позивача, ОСОБА_6 за життя складений заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Сватівського районного нотаріального округу Луганської області, Харченко О.Ю. 22.04.2021 за реєстровим № 448.

Спадкоємцями за заповітом відповідно до ст. 1266 ЦК України на цю спадщину, є сини померлого: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , донька померлого - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а також ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 у квітні 2024 звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сеніної О.О. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

29.04.2024 приватним нотаріусом Сеніною О.О. відмовлено у вчинені нотаріальної дії, а саме, видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті її батька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_10 , уродженця міста Сватове Сватівського району Луганської області, який на день смерті був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Із змісту постанови від 29.04.2024 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сеніної О.О., зокрема вбачається, що спадщину прийняли ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , подавши відповідні заяви до приватного нотаріуса Сватівського районного нотаріального округу Луганської області Харченко О.Ю., у встановлений Законом строк, та не відкликали їх до 12 листопада 2021 року.

17.11.2021 року, 01.12.2021 року, 02.02.2022 року, 29.04.2024 року ОСОБА_1 були одержані свідоцтва про право на спадщину на частину спадкового майна спадкодавця, у зв`язку з чим 29.04.2024 року ОСОБА_2 , яка діє від імені доньки померлого ОСОБА_1 , на підставі довіреності, посвідченої мною Сєніною О.О., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, 23 квітня 2024 року за реєстровим №91,92, звернулася до мене, із Заявою про видачу додаткових Свідоцтв про право на спадщину за заповітом, а саме на:

земельну ділянку, кадастровий номер :16:002:0095, зареєстровану в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 240;

-квартиру АДРЕСА_2 , будівельна адреса: АДРЕСА_3 , кадастровий номер будівельної ділянки 00:02:002:0009;

-квартиру АДРЕСА_9 , будівельна адреса: АДРЕСА_3 , кадастровий номер будівельної ділянки 00:02:002:0009;

-квартиру АДРЕСА_10 , будівельна адреса: АДРЕСА_3 , кадастровий номер будівельної ділянки 00:02:002:0009;

-квартиру АДРЕСА_11 , будівельна адреса: АДРЕСА_3 , кадастровий номер будівельної ділянки 00:02:002:0009;

-квартиру АДРЕСА_12 , будівельна адреса: АДРЕСА_3 , кадастровий номер будівельної ділянки 00:02:002:0009;

-квартиру АДРЕСА_13 , будівельна адреса: АДРЕСА_3 , кадастровий номер будівельної ділянки 00:02:002:0009;

-квартиру АДРЕСА_14 , будівельна адреса: АДРЕСА_3 , кадастровий номер будівельної ділянки 00:02:002:0009;

-квартиру АДРЕСА_15 , будівельна адреса: АДРЕСА_3 , кадастровий номер будівельної ділянки 00:02:002:0009;

-квартиру АДРЕСА_16 , кадастровий номер будівельної ділянки 00:02:002:0009;

-квартиру АДРЕСА_17 , кадастровий номер будівельної ділянки 00:02:002:0009;

-після померлого ІНФОРМАЦІЯ_10 її батька ОСОБА_6 .

Підставами для відмови у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті її батька ОСОБА_6 стало те, що нотаріусу не надано документів, що підтверджують факт належності померлій особі вищезазначеного нерухомого майна.

Такі обставини підтверджено копіями дублікату заповіту від 22.04.2021, Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстр, довідки про коло спадкоємців, постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії, матеріалів спадкової справи(т.1 а.с.15-21.28-30, т. 2 а.с.1-266).

Також встановлено, що у відповідності до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :16:002:0095, площею 6,1872 га, належить ОСОБА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , та зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 03 травня 2019 року Першою Сватівською державною нотаріальною конторою, Сватівський районний нотаріальний округ, Луганська область, на підставі Свідоцтва про право на спадщину, серія та номер: 1027, виданий 03.05.2019 року, видавник Перша Сватівська державна нотаріальна контора Луганської області, номер запису про право власності 31405504, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 240.

Із відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, щодо квартир АДРЕСА_2 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 , АДРЕСА_11 , АДРЕСА_12 , АДРЕСА_13 , АДРЕСА_14 , АДРЕСА_18 (343), № 389/1 В (344), № 389/2 В (345), будівельна адреса яких: АДРЕСА_3 , кадастровий номер будівельної ділянки 00:02:002:0009, право власності не зареєстровані.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Положеннями ч. 1 ст. 4 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень право власності на нерухоме майно підлягає обов`язковій державній реєстрації.

Далі, сторона позивача посилається в обґрунтування доводів позову на наявність укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 12.03.2021 договору, як на правову підставу набуття ОСОБА_6 майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 , кадастровий номер будівельної ділянки: :02:002:0009.

Так, у т. 1 на а.с.22-24 міститься копія договору від 12.03.2021, укладеного у простій письмовій формі, між ОСОБА_6 («покупець») та ОСОБА_5 («продавець) .

Пунктами 1, 2.2 договору визначено, що продавець зобов`язується у майбутньому, в строк до 31.03.2023 передати покупцю право власності на однокімнатну квартиру, загальною площею від 17,1кв.м. до 20,1 кв.м, будівельна адреса в АДРЕСА_3 , кадастровий номер будівельної ділянки: :02:002:0009.

За змістом ст.190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

Положеннями ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частиною 2 ст.656 ЦК України, зокрема визначено, що предметом договору купівлі - продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав.

Із наведених вище норм матеріального права випливає, що законом встановлено відкритість переліку підстав набуття права власності з обмеженням їх виключно тими, що прямо передбачені в законодавстві. Майнові права можуть бути предметом договору купівлі-продажу. Попередній договір не заміняє собою основний договір, а виконання його умов є лише передумовою укладення основного договору.

Так, вбачається, що ОСОБА_6 та ОСОБА_5 укладено попередній договір у простій письмовій формі.

Положеннями ч. 1 ст. 635 ЦК України передбачено, що попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються потягом певного строку ( у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Отже, предметом попереднього договору є саме укладання у майбутньому основного договору на умовах та у строки, визначені попереднім договором.

Істотною умовою попереднього договору є строк укладання основного договору, який повинен бути зазначений у попередньому договорі.

У попередньому договорі повинні також міститися умови про предмет основного договору, а також інші умови, за якими сторони вже досягли згоди, а саме: про ціну, порядок передачі об`єкта, місце та час нотаріального оформлення договору, порядок несення витрат тощо.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що попередній договір являє собою організаційну угоду, яка не впливає на правовий режим майна, яке буде предметом основного договору.

Із наведених визначень, які розкриваються у ст. 635 ЦК України, витікає правова сутність попереднього договору, яка полягає у виконанні таких функцій, як спонукання до укладання в майбутньому основного договору шляхом встановлення відповідного обов`язку та фіксація умов основного договору.

Таким чином, попередній договір створює для сторін одне основне зобов`язання укласти протягом узгодженого терміну певний тип цивільно-правового договору на заздалегідь узгоджених умовах.

Припинення зобов`язання з попереднього договору, у зв`язку з не укладанням основного договору протягом встановленого попереднім договором строку, виключає можливість виникнення основного договірного зобов`язання, як правової підстави для виникнення у набувача права власності на майно.

Повертаючись до приписів ст.328 ЦК України вбачається, що її положеннями закріплено презумпцію законності набуття права власності, тобто право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не впливає із закону або незаконність набуття права власності встановлено рішенням суду, а також встановлено відкритість переліку підстав набуття права власності з обмеженням їх виключно тими, що прямо передбачені в законодавстві.

Припинення зобов`язання з попереднього договору внаслідок не укладання основного договору протягом встановленого попереднім договором строку унеможливлює спонукання до укладання основного договору в судовому порядку виконання обов`язку в натурі чи виникнення основного договірного зобов`язання як правової підстави виникнення у набувача права власності на майно.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.09.2015 у справі № 6-226цс14.

Далі, як вбачається із змісту та умов договору від 21.03.2021, останній не передбачає набуття ОСОБА_6 майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 , кадастровий номер будівельної ділянки :02:002:0009.

Інших будь-яких договорів, спрямованих на набуття майнових прав щодо спірної квартири, укладених між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 стороною позивача суду не надано, а предметом укладеного між сторонами договору від 12.03.2021 є, саме укладення основного договору у визначений строк згідно п.1 договору від 12.03.2021.

Закон не містить такого правового наслідку укладання попереднього договору, як визнання права власності на майно, яке мало бути придбане у майбутньому за наслідком укладення основного договору купівлі-продажу. Подібних застережень договір від 12.03.2021 не містить.

Припинення зобов`язання з попереднього договору внаслідок не укладення основного договору протягом встановленого попереднім договором строку унеможливлює спонукання до укладення основного договору в судовому порядку, визнання такого договору дійсним, виконання обов`язку в натурі чи виникнення основного договірного зобов`язання як правової підстави для виникнення в набувача права власності на майно.

Укладення попереднього договору та виконання умов, які у ньому були передбачені, є лише передумовами для укладення основного договору, і не заміняє собою основний договір. Навпаки, внаслідок не укладення основного договору зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, яку Верховний Суд виклав у постанові від 03 червня 2021року у справі №522/970/18 та №450/563/17 від 16 травня 2019 року.

Отже, із матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 не було укладено основного договору купівлі- продажу квартири або майнових прав тощо.

Крім того, той факт, що ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а основний договір повинен був укладатися 31.03.2023 згідно п.1 договору від 13.05.2021, унеможливлював укладання між сторонами основного договору купівлі - продажу квартири.

Відтак, вищевикладене остаточно свідчить про те, що майнових прав на квартиру у ОСОБА_8 не виникло.

Далі, із вимог, прописаних у абз. 4 ч.І ст.635 ЦК України вбачається, що попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, є в чинній редакції ЦК України та була в редакції ЦК України від 01.01.2021, яка діяла на момент укладення попереднього договору від 12.03.2021.

Так, відповідно до ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Відповідно до ч.І ст.220 ЦК України, в разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Отже, чинне законодавство передбачає, що попередній договір купівлі-продажу у даному випадку, квартири підлягає нотаріальному посвідченню, між тим спірний Договір від 12.03.2021 нотаріально не посвідчений.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.11.2009 №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом.

Далі, відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України).

Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду, земельну ділянку.

Даний правовий висновок висловлений у постанові ВС від 18 березня 2019 року у справі № № 343/1048/17, постанові ВС ЗО вересня 2020 року у справі № 263/12154/16- ц, постанові ВС від 01 серпня 2019 року у справі № 703/333/17.

Далі, відповідачем ОСОБА_3 заявлено про визнання позову, як на його думку, обґрунтованого, оскільки позивачка є спадкоємицею померлого батька, а тому не заперечує щодо визнання права власності за ОСОБА_1 на квартиру за будівельною адресою: АДРЕСА_3 , відповідно до заповіту від 22.04.2021.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Суд встановлено, що спадкодавцем ОСОБА_6 не оформлені майнові права на спірну квартиру, позивачем не доведено, що остання на час смерті ОСОБА_6 належала на праві власності тощо.

Постановою КЦС ВС від 29.11.2023 у справі №6-7/15704/22, зокрема, визначено, що суди не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши водночас обставини справи. Тобто повинно мати місце не лише визнання позову, а й законні підстави для задоволення позову.

Отже, при таких обставинах, суд не приймає до уваги визнання позову відповідачем ОСОБА_3 .

Згідно ч.ч 2, 3 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, споруди тощо) виникає після завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання, тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Згідно ст.331 ЦК України нерухоме майно підлягає державній реєстрації, яку може провести лише особа, яка його побудувала і яка є живою, а до моменту реєстрації вказане будинковолодіння вважається об`єктом незавершеного будівництва. Право власності на об`єкт незавершеного будівництва виникає незалежно від його державної реєстрації, адже відповідно до ч.1ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав», державна реєстрація права на нерухоме майно - це вже офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення прав на нерухоме майно.

Матеріали справи не містять відомостей про завершення будівництва, прийняття до експлуатації нерухомого майна, відповідно й державної реєстрації права на спірний об`єкт нерухомого майна, як спадкової маси.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зі змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини (лист Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № у-753740-14 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд ст.13 ЦПК України).

Отже, суд встановивши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, враховуючи судову практику, норми чинного законодавства, дійшов висновку, що вимоги позову є необґрунтованими, належним чиним не доведеними, а тому у суду відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 76 - 83, 89, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні позовних вимог неповнолітньої ОСОБА_1 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сєніна Ольга Олександрівна, ОСОБА_5 , визнання права власності на спадкове майно.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення, апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів.

Відомості щодо учасників справи, які не оголошуються судом:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_19 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Законний представник: ОСОБА_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_19 ; РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_20 ;РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_21 .

Відповідач: ОСОБА_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_21 .

Третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сєніна Ольга Олександрівна, адреса місця знаходження: АДРЕСА_22 ; РНОКПП НОМЕР_5 .

Третя особа: ОСОБА_5 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_23 .

Суддя О.О. Сугачова