Справа № 453/530/25
№ провадження 2/453/394/25
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 травня 2025 року Сколівський районний суд Львівської області
в складі: головуючого судді Брони А.Л.
секретаря судового засідання Бендеш А.І.,
без учасників справи,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сколе в порядку позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Славської селищної ради Стрийського району Львівської області про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за заповітом, -
04.04.2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Славської селищної ради Стрийського району Львівської області, в якій просить визнати за нею право власності на будинок садибного типу (позначеного у технічному паспорті літерою «А-1»), з господарськими будівлями та спорудами: веранда літера «а», літня кухня літера «Б», підвал літера «б», сарай літера «В», сарай- літера «Г», сарай літера «Д», сарай літера «Е», сарай літера «Ж», вбиральня літера «З», криниця літера «К», що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 70,1 кв.м., житловою площею 40,9 кв.м., допоміжною - 29,2 кв.м., в порядку спадкування за заповітом після смерті спадкодавця ОСОБА_2 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області від 09.04.2025 прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі з визначенням дати підготовчого засідання.
Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 08.05.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
Позовна заява обгрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дідусь позивачки ОСОБА_2 , після смерті котрого відкрилась спадщина, до складу якої увійшов, зокрема, спірний житловий будинок. За життя ОСОБА_2 склав заповіт, згідно тексту якого все своє майно заповів позивачці ОСОБА_1 .
20.10.2025 року позивачка звернулася до Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області з заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно.
На підставі наведеного та враховуючи наявність перешкод для оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку позивачка вважає, що наявні достатні законні підстави для визнання за нею права власності на вказаний житловий будинок в порядку спадкування за заповітом після смерті дідуся.
18.05.2025 року на адресу суду надійшла заява представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Павкович О.В. про зменшення позовних вимог.
В обгрунтування клопотання зазначає, що після ознайомлення з матеріалами спадкової справи, заведеної після смерті спадкодавця ОСОБА_2 було з`ясовано, що спірний житловий будинок було збудовано подружжям ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Згідно ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України, закон який діяв на час будівництва нерухомого майна, яке є предметом позову визначалося, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Зазначена норма права припускає існування факту права спільної сумісної власності подружжя щодо кожної речі, набутої у шлюбі, незалежно від тієї обставини, хто є набувачем за договором та на чиє ім`я було зареєстровано право власності на таку річ. Таким чином ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належало по 1/2 вказаного житлового будинку.
Вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер. В цей же день, відкрилася спадщина, до якої увійшло належне спадкодавцю майно, зокрема 1/2 частина будинку садибного типу з господарським будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а не весь будинок, як було зазначено позивачем у позовній заяві. За життя ОСОБА_2 склав заповіт, посвідчений 22.01.2015 року секретарем виконкому Славської селищної ради Сколівського району Львівської області Петришин О.М., зареєстрований в реєстрі за № 21, відповідно до якого все своє майно заповів своїй онуці - ОСОБА_1 . Таким чином, позивачка є спадкоємцем до 1/2 частини будинку садибного типу з господарським будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . В свою чергу, позивачкою було заявлено вимогк про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом після смерті діда ОСОБА_2 на цілий житловий будинок за вище вказаною адресою, що не відповідає приписам законодавства, яке регулює спадкові правовідносини. Відтак, внаслідок наведених обставин позивачка просить визнати за нею право власності на 1/2 будинку садибного типу 1961 року побудови, зазначеного у Технічному паспорті, виготовленому ФОП ОСОБА_4 станом на 07.02.2025 р., літерою А-1, загальною площею приміщень 70,1 кв.м., житловою площею 40,9 кв.м. та допоміжною 29,2 кв.м. ; з господарськими будівлями та спорудами (веранда, літня кухня,сарай, сарай , сарай , сарай , сарай ,вбиральня, криниця), що позначені відповідно : а,Б,В,Г,Д,Е,Ж,З,К за адресою АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті спадкодавця ОСОБА_2 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 22.05.2025 року у прийнятті до розгляду заяви представниці позивачки ОСОБА_1 - адвоката Павкович Оксани Володимирівни про зменшення розміру позовних вимог у цивільній справі за позовною ОСОБА_1 до Славської селищної ради Стрийського району Львівської області про визнання права власності на нерухоме майно майно у порядку спадкування за заповітом - відмовлено. Заяву про зменшення розміру позовних вимог вирішено повернути заявниці.
Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі.
10.04.2025 року представником Славської селищної ради Стрийського району Львівської області Обухівським О.В. подано до суду клопотання, в якому просить розгляд справи проводити без участі сторони відповідача. Рішення просить постановити на розсуд суду, відповідно до чинного законодавства України та встановлених обстави на підставі поданих позивачем суду доказів.
На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами.
Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до положень ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
На підставі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Виходячи із наведених вище процесуальних норм суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 12 травня 2017 року Славською селищною радою Стрийського району Львівської області відповідно до актового запису № 16.
Факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтверджується наступними доказами.
Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 16 серпня 1996 року Славською селищною радою Стрийського району Львівської області (актовий запис №26), батьками ОСОБА_1 записані ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу, 12 травня 1998 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було розірвано та присвоєно останній прізвище « ОСОБА_7 ».
Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 28 квітня 1969 року Славською селищною радою райбюро ЗАГС Львівської області (актовий запис №25), батьками ОСОБА_8 записані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
22 січня 2015 року ОСОБА_2 склав заповіт, посвідчений секретарем Славської селищної ради Сколівського району Львівської області Петришин О.М. за реєстровим № 21, згідно тексту якого на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати йому на час смерті, і на що за законом матиме право заповів своїй онуці ОСОБА_1 .
Даний заповіт є чинним, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), сформованою 20.10.2017 Сколівською державною нотаріальною конторою Львівської області за №49537228.
Згідно довідки № 25/201, виданої 28.04.2025 року Славською селищною радою Стрийського району Львівської області, ОСОБА_2 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та склав заповіт в Славській селищній раді. Зазначено, що на момент смерті разом з ОСОБА_2 за вказаною адресою були зареєстровані: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Згідно довідки №25/105, виданої 05.03.2025 Славською селищною радою Стрийського району Львівської області, ОСОБА_2 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно довідки №25/104, виданої 05.03.2025 Славською селищною радою Стрийського району Львівської області, житловий будинок, що знаходиться по АДРЕСА_1 , рахувався до дня смерті за ОСОБА_2 .
Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 , виданого 12 грудня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сколівського районного управління юстиції Львівської області, 11 липня 1955 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_11 було зареєстровано шлюб та присвоєно прізвище дружині « ОСОБА_7 ».
З урахуванням часу перебування ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в зареєстрованому шлюбі, до даних правовідносин слід застосовувати положення Кодексу про шлюб та сім`ю України, а також Сімейного кодексу України.
Так, відповідно до частини першої статті 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України, положення якого діяли до набуття чинності Сімейним кодексом України, передбачав, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю; кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.
Так, нерухоме майно, яке є предметом позову було спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_7 , де частки чоловіка та дружини були рівними, виходячи з презумпції рівності часток у праві спільної сумісної власності подружжя. А відтак, внаслідок смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на майно, а саме на частину житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого по АДРЕСА_1 .
Згідно наявної в матеріалах спадкової справи заяви ОСОБА_3 від 06 жовтня 2017 року, така на обов`язкову частку після смерті ОСОБА_2 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , не претендувала.
Згідно копії свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_5 , виданого 25 серпня 2021 року Виконавчим комітетом Славської селищної ради Стрийського району Львівської області, ІНФОРМАЦІЯ_8 померла ОСОБА_3 .
Згідно довідки №25/202, виданої 28.04.2025 Славською селищною радою Стрийського району Львівської області, ОСОБА_3 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_9 , була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , заповіт в Славській селищній раді не складала. На момент смерті з такою були зареєстровані: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .
20 жовтня 2017 року позивачка, як єдиний спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернулася до Сколівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.
На підставі вказаної заяви державним нотаріусом Сколівської державної нотаріальної контори Батлюк В.І. було заведено спадкову справу № 266/2017.
Згідно листа завідувача Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області Батлюк В.І. № 151/01-16 від 06.03.2025 року позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті спадкодавця ОСОБА_2 у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.
Частинами 1, 3 статті 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Відповідно до частини 5 статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК).
Відповідно до п.3.1 листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).
Відповідно до абз.3 ч.2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Згідно ч.3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Відповідно до норм ч.4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.
З технічного паспорта на житловий будинок садибного типу, виготовленого 07.02.2025 суб`єктом господарювання ФОП ОСОБА_4 вбачається, що загальна площа спірного житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (позначеного у технічному паспорті літерою «А-1»), збудованого у 1961 році, становить 70,1 кв. м., з них житлова площа - 40,9 кв. м., допоміжна 29,2 кв. м. Крім цього, до вищевказаного будинку відносяться господарські будівлі та споруди: веранда літера «а», літня кухня літера «Б», підвал літера «б», сарай літера «В», сарай- літера «Г», сарай літера «Д», сарай літера «Е», сарай літера «Ж», вбиральня літера «З», криниця літера «К». Ринкова вартість вказаного житлового будинку для цілей оподаткування складає без ПДВ 95 059 грн.
Слід зазначити, що державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).
Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
Відповідно до роз`яснень, викладених у листі ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами.
За змістом п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.
Додатками №32 та №33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.
За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.
До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.
Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.
На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.
Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).
Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.
Аналіз вищенаведених норм закону дає підстави стверджувати, що покійний ОСОБА_2 набув за життя право власності на частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.
Таким чином, оскільки іншим способом, окрім звернення до суду, захистити своє набуте в порядку спадкування право власності на майно спадкодавця спадкоємець не має можливості, а також з метою забезпечення належної реалізації права власності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 1223, 1268, 1296, 1297, 1299 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 81, 89, 90, 95, 258-259, 264-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд-
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , право власності на частину будинку садибного типу (позначеного у технічному паспорті літерою «А-1»), з господарськими будівлями та спорудами: веранда літера «а», літня кухня літера «Б», підвал літера «б», сарай літера «В», сарай- літера «Г», сарай літера «Д», сарай літера «Е», сарай літера «Ж», вбиральня літера «З», криниця літера «К», що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 70,1 кв.м., житловою площею 40,9 кв.м., допоміжною - 29,2 кв.м., в порядку спадкування за заповітом після смерті спадкодавця ОСОБА_2 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Учасники справи:

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ,.

Відповідач: Славська селищна рада Стрийського району Львівської області, місцезнаходження: Львівська область, Стрийський район, с-ще Славсько, вул. Івасюка, 24, .

Суддя