КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 381/4196/24 Головуючий у 1 інстанції: Осаулова Н.А.
Провадження № 22-ц/824/4851/2025 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Євграфової Є.П., Писаної Т.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 04 листопада 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст обставин справи

У вересні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі - ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», позивач) звернулося до Фастівського міськрайонного суду Київської області через систему «Електронний суд» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Просило стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 33 462,15 грн, а також судовий збір.

На обґрунтування позовних вимог зазначило, що 10 червня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (далі - ТОВ «Авентус Україна») та ОСОБА_1 укладено договір про надання кредиту № 6751273 у електронній формі.

11 червня 2023 року ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 уклали додаткову угоду до договору № 6751273 про надання споживчого кредиту від 10 червня 2023 року, яку підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором А6643 11.06.2023 року 12:24:32, якою збільшено суму кредиту на 1 500,00 грн, тобто до 12 000,00 грн.

Відповідно до умов договору та додаткової угоди до договору, кредитодавець надав кредит позичальнику у сумі 12 000,00 грн на умовах строковості зі сплатою відсотків за користування кредитом.

Позивач належним чином виконав свій обов`язок щодо надання кредиту, а позичальник своїх зобов`язань належним чином не виконав.

Станом на дату звернення до суду у ОСОБА_1 утворилася заборгованість у сумі 33 462,15 грн, у тому числі: 12 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 21 462,15 грн - заборгованість за відсотками.

14 лютого 2024 року ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали договір факторингу № 14.02/24-Ф, за умовами якого останнє набуло право вимоги до відповідача.

Оскільки кредитна заборгованість не погашена, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 04 листопада 2024 року позовні вимоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором № 6751273 про надання споживчого кредиту від 10 червня 2023 року з урахуванням додаткової угоди від 11 червня 2023 року до договору № 6751273 про надання споживчого кредиту від 10 червня 2023 року залишено без задоволення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 27 листопада 2024 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» через систему «Електронний суд» подало апеляційну скаргу, в якій просило рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 04 листопада 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

На обґрунтування апеляційних вимог позивач зазначив, що ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» не погоджується рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 04 листопада 2024 року щодо відмови у задоволені позовних вимог та вважає це рішення необґрунтованим з огляду на неповноту з`ясування судом обставин, які мають значення для справи, ухваленим з порушенням норм матеріального права, і таким, що підлягає скасуванню.

Апеляційну скаргу мотивувало тим, що не погоджується з доводами суду першої інстанції щодо не підтвердження виконання кредитодавцем своїх зобов`язань, не надання первинних бухгалтерських документів, що підтверджують факт перерахування відповідачу коштів за кредитним договором.

На підтвердження виконання ТОВ «Авентус Україна» зобов`язань щодо перерахування коштів за кредитним договором позивач надав лист-повідомлення про успішне перерахування коштів за кредитним договором від 10 червня 2023 року № 6751273. Відповідно до змісту цього повідомлення, кошти на суму 10 500,00 грн були перераховані на платіжну картку клієнта № НОМЕР_1 , як передбачено пунктом 2.1 кредитного договору.

Надане позивачем повідомлення про успішне перерахування коштів містить усі необхідні реквізити, а, отже, може вважатися первинним документом. Розрахунок заборгованості - це письмовий документ, який підтверджує суму боргу, а також рух коштів за рахунком. Розрахунок заборгованості містить усі необхідні відомості для того, аби ідентифікувати його як такий, що підтверджує суму боргу саме за цим кредитним договором, оскільки містить відомості про позичальника, номер і дату кредитного договору. Розрахунок заборгованості складений позивачем відповідно до норм чинного законодавства та кредитного договору. Відсотки нараховувались згідно з умовами кредитного договору від 10 червня 2023 року № 6751273.

Відсутність у матеріалах справи виписок з особових рахунків абсолютно не свідчитьпро відсутність заборгованості у відповідача, оскільки згідно з п. 2.1 кредитного договору, кошти надаються ТОВ «Авентус Україна» у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 . ТОВ «Авентус Україна» не створює окремий рахунок для позичальника, а надає кошти на уже існуючий, а, отже, не може мати доступу до таких рахунків для того, аби отримати інформацію щодо вчинених фінансових операцій. Отже, позивач надав належні докази на підтвердження заборгованості ОСОБА_1 .

Відповідач не виконував взяте на себе зобов`язання ані перед первісним кредитором (ТОВ «Авентус Україна»), ані перед новим кредитором ТОВ «ФК «Кредит-Капітал».

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відповідач відзив на апеляційну скаргу, у встановлений апеляційним судом строк, не надав.

Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Позиція суду апеляційної інстанції

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Такий випадок передбачений ч. 13 ст. 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається в порядку передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом першої інстанції встановлено, що 10 червня 2023 року ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 уклали договір № 6751273 про надання споживчого кредиту, який підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором С3886 10.06.2023 року 21:51:32.

За умовами пунктів 1.3. та 1.4. кредитного договору, сума кредиту складає 10 500,00 грн, строк кредиту - 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів.

У пункті 1.5. кредитного договору визначено, що за користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов. Стандартна процентна ставка становить 1,99 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного у пункті 1.4. цього договору. Знижена процентна ставка 1,89 % в день та застосовується, якщо споживач до 10 липня 2023 року або протягом 3 календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, споживач, як учасник програми лояльності, отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою.

Сума кредиту (його частина) перераховується ТОВ «Авентус Україна» протягом двох календарних днів з моменту укладення цього договору. Дата надання кредиту: 10 червня 2023 року або 11 червня 2023 року (пункт 2.2. кредитного договору).

Також позивач надав паспорт споживчого кредиту, що містить інформацію про контактні дані кредитодавця, умови кредитування, орієнтовну реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, а також таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит.

11 червня 2023 року ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 уклали додаткову угоду до договору № 6751273 про надання споживчого кредиту від 10 червня 2023 року, яку підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором А6643 11.06.2023 року 12:24:32, якою збільшено суму кредиту на 1 500,00 грн, тобто до 12 000,00 грн.

Також позивач надав паспорт споживчого кредиту, що містить інформацію про контактні дані кредитодавця, умови кредитування, орієнтовну реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, а також таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (до вказаної додаткової угоди).

14 лютого 2024 року між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та ТОВ «Авентус Україна» укладено договір факторингу № 14.02/24-Ф.

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги, до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги за кредитним договором № 6751273.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів належними та допустимими доказами обставини, на які він посилається, а саме, не надав первинних бухгалтерських документів, що підтверджують факт перерахування відповідачу коштів за кредитним договором, як наслідок, не обґрунтував наявність у відповідача заборгованості за цим договором кредиту у розмірі, зазначеному у розрахунку. Тому, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З огляду на статтю 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частинами 1, 2 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно зі статтею 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У статті 3 цього Закону «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 7 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок:1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги);2) правонаступництва;3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем);4) виконання обов`язку боржника третьою особою.

Статтями 1077, 1078 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Як правильно встановлено судом першої інстанції, 10 червня 2023 року ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 уклали договір № 6751273 про надання споживчого кредиту, який підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором С3886 10.06.2023 року 21:51:32.

11 червня 2023 року ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 уклали додаткову угоду до договору № 6751273 про надання споживчого кредиту від 10 червня 2023 року, яку підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором А6643 11.06.2023 року 12:24:32, якою збільшено суму кредиту на 1 500,00 грн, тобто до 12 000,00 грн.

У той же час, належними доказами, що підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Статтею 9 цього Закону визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

У постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року (справа № 372/223/17, провадження № 61-10667св18) міститься правовий висновок, згідно з яким факт отримання кредиту може бути доведено не лише заявою про видачу готівки, а й сукупністю інших доказів, зокрема: кредитним договором, меморіальними ордерами на видачу коштів, виписками про рух коштів по рахунку, заявами на переказ готівки, тощо.

Пунктом 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (у редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

У постанові Верховного Суду від 27 лютого 2025 року у справі № 522/18779/15-ц (провадження № 61-2181св24) також міститься правовий висновок про те, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.

Суд апеляційної інстанції встановив, що такі докази в матеріалах справи відсутні.

Позивач на підтвердження факту отримання кредиту надав лист-повідомлення ТОВ «Авентус Україна» від 29 лютого 2024 року вих. № 4216 про перерахування коштів на суму 10 500,00 грн за кредитним договором із зазначенням номеру транзакції.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що такий лист-повідомлення від 29 лютого 2024 року вих. № 4216 не є належним підтвердженням виконання кредитодавцем своїх зобов`язань, оскільки такий лист не є первинним документом про здійснення господарської операції.

Умовами укладеного між сторонами договору передбачалось, що товариством (первинний кредитор) надаються кошти кредиту шляхом їх перерахування за визначеними реквізитами банківської платіжної карти, але відповідної платіжної квитанції до матеріалів справи долучено не було.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що на підтвердження законності позовних вимог ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» надало копію паспорту споживчого кредиту, що містить інформацію про контактні дані кредитодавця, умови кредитування, орієнтовну реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, а також таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. Також до додаткової угоди надало копію паспорту споживчого кредиту, що містить інформацію про контактні дані кредитодавця, умови кредитування, орієнтовну реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, а також таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит.

Разом з тим, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» не надало суду належних та допустимих доказів надання ОСОБА_1 кредиту за договором про споживчий кредит від 10 червня 2023 року № 6751273 та додатковою угодою до нього від 11 червня 2023 року на суму 12 000,00 грн.

Колегія суддів вважає, що лист-повідомлення від 29 лютого 2024 року вих. № 4216 не може вважатися належним доказом надання йому кредиту на підставі цього договору, оскільки цей лист також не відповідає за формою та змістом вимогам Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг, затвердженої постановою Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22.

Так, пунктом 37 Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг визначено, що платіжна інструкція, оформлена платником в електронній або паперовій формі, повинна містити такі обов`язкові реквізити: 1) дату складання і номер; 2) унікальний ідентифікатор платника або найменування/прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), код платника та номер його рахунку; 3) найменування надавача платіжних послуг платника; 4) суму цифрами та словами; 5) призначення платежу; 6) підпис(и) платника; 7) унікальний ідентифікатор отримувача або найменування/прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), код отримувача та номер його рахунку; 8) найменування надавача платіжних послуг отримувача.

Наведеним спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що позивач на підтвердження виконання ТОВ «Авентус Україна» зобов`язань щодо перерахування коштів за кредитним договором було надано лист-повідомлення про успішне перерахування коштів за кредитним договором, яке містить усі необхідні реквізити, а, отже, може вважатися первинним документом.

Доводи апеляційної скарги про те, що відсутність у матеріалах справи виписок з особових рахунків абсолютно не свідчить про відсутність заборгованості у відповідача колегія суддів вважає безпідставними, оскільки саме виписки з особових рахунків клієнтів підтверджують рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.

Інших доводів на спростування висновків суду першої інстанції, апеляційна скарга не містить.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, щоТОВ «ФК «Кредит-Капітал» не надало жодних первинних бухгалтерських документів на підтвердження переказу коштів на рахунок ОСОБА_1 на підставі договору про споживчий кредит від 10 червня 2023 року № 6751273 та додаткової угоди до нього від 11 червня 2023 року.

Відповідно до частини третьої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» залишити без задоволення.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 04 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді Є.П. Євграфова

Т.О. Писана