Справа №: 398/591/22
провадження №: 2/398/76/25
РІШЕННЯ

Іменем України

"18" квітня 2025 р. м. Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Стручкової Л.І.,

за участі: секретаря судового засідання Дудченко О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2022 року ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник адвокат Ісмайлова А.В., звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить визнати за нею право власності на земельну ділянку кадастровий номер :51:000:0434, площею 2499,97 кв.м. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що між нею та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташований на спірній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 . Сторони домовилися про передачу вказаної земельної ділянки після оформлення технічної документації. Проте ОСОБА_3 померла. Спадщину після смерті останньої прийняла дочка ОСОБА_2 . Посилаючись на те, що з переходом права власності на житловий будинок, у неї виникло право на спірну земельну ділянку на підставі ст.ст.120, 141 ЗК України, просить позов задовольнити.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.02.2022 року, зазначена справа розподілена судді Нероді Л.М.

Ухвалою суду від 06.04.2022 року відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, призначено до судового розгляду.

Згідно з розпорядженням керівника апарату Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25.09.2024 року № 594-р про призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи та протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 25.09.2024 року зазначена справа розподілена судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Стручковій Л.І.

Ухвалою суду від 30.09.2024 року справу прийнято до провадження та призначено судове засідання.

Ухвалою суду від 24.01.2025 року суд перейшов від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та продовжив розгляд справи зі стадії підготовчого засідання.

Ухвалою суду від 03.04.2025 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Ісмайлова А.В. в судове засідання не з`явилися. Від представника надійшла заява про розгляд справи у її та позивача відсутність, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 , належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не подала. Раніше надходила заява про розгляд справи у її відсутність.

Суд на підставі ст.223 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутність зазначених осіб на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями від 26.10.2010 року, укладеного між ОСОБА_3 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець), посвідченого Приходько О.В., приватним нотаріусом Олександрійського районного нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за №2738, Продавець продає житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями у власність Покупцю, а Покупець приймає житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями і сплачує за нього обговорену суму.

Житловий будинок АДРЕСА_2 , на земельній ділянці площею 2499,97 га кадастровий номер :51:000:0434.

Зазначений жилий будинок, належить Продавцю на підставі договору купівлі-продажу посвідченого Ніколаєнко Н.М., приватним нотаріусом Олександрійського районного нотаріального округу 31.05.2000 року, зареєстрованого в реєстрі за №990.

На підставі вказаного договору купівлі-продажу Олександрійським КМБТІ за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить Витяг про державну реєстрацію прав №28176438 від 30.11.2010 року.

Таким чином, предметом зазначеного договору купівлі-продажу нерухомого майна є лише житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями.

В свою чергу, у пункті 2 Договору зазначено про два об`єкти нерухомого майна: житловий будинок та земельну ділянку.

Між тим, державна реєстрація земельної ділянки відбулася 24.07.2012 року на підставі проекту землеустрою від 17.12.2007 року, розробленого ПП «Геомарк». Право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га кадастровий номер :51:000:0434 зареєстровано за ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 Продавець ОСОБА_3 померла.

Свідоцтво про право власності на спадщину за законом, яка складається з земельної ділянки площею 3,5758 га кадастровий номер: :02:004:0111, земельної ділянки площею 3,5759 га кадастровий номер: :02:004:0112, видано її доньці ОСОБА_2 .

Таким чином, у Державному земельному кадастрі власником земельної ділянки на теперішній час зазначено саме ОСОБА_3 .

Отже, позивачка не має можливості оформити право власності на земельну ділянку, розташовану під належним їй житловим будинком, у інший спосіб, що обумовлює необхідність звернення до суду.

Чинне земельне та цивільне законодавство визначає імперативність, а саме «автоматичність» переходу прав на земельну ділянку при переході прав на об`єкт нерухомого майна, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, який знаходить свій вияв у положеннях ст. 377 ЦК України та ст. 120 ЗК України.

Відповідно до положень наведених вище статей, до особи, яка набула право власності, на підставі вчиненого правочину або у порядку спадкування права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення.

У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку.

Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Виходячи з цього, логічним є те, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти.

Отже, перехід майнових прав до іншої особи зумовлює перехід до неї і прав на ту частину земельної ділянки, на якій безпосередньо розташований відповідний об`єкт нерухомості, та частини земельної ділянки, яка необхідна для його обслуговування (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2018 у справі № 910/18560/16).

Відповідно до ч. 2 ст. 120 ЗК України, у разі набуття окремої частки у праві спільної власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, що перебував у приватній власності її попереднього власника, право власності на земельну ділянку, на якій розміщений такий об`єкт, одночасно переходить до набувача пропорційно до його частки у праві спільної власності на такий об`єкт, крім випадку, коли попередньому власнику належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі. Якщо попередньому власнику у праві спільної власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі, право власності переходить у такому розмірі.

Укладення договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що пов`язане з переходом права на частину земельної ділянки, здійснюється після виділення цієї частини в окрему земельну ділянку та присвоєння їй окремого кадастрового номера.

Особи, які набули права власності на будівлю чи споруду стають власниками чи користувачами земельної ділянки, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Отже, до позивача право власності на земельну ділянку перейшло на підставі ст.ст. 120, 125 ЗК України та ст. 377 ЦК України.

Стаття 120 ЗК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (2004 року), визначала особливий правовий механізм переходу прав на земельну ділянку, пов`язаний з переходом права на будівлю і споруду, які розміщені на цій земельній ділянці.

Так, ч. 1 ст. 120 ЗК України (у відповідній редакції) передбачала, що при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування на підставі договору оренди.

Разом з тим, при відсутності окремої цивільно-правової угоди щодо земельної ділянки при переході права власності на об`єкт нерухомості, як і у справі, яка розглядається, слід враховувати те, що зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості, спорудженого на земельній ділянці, з такою ділянкою (принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди). За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебувало у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачався роздільний механізм правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникали при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, споруджену на земельній ділянці, та правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на вказану нерухомість. Враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, слід зробити висновок, що земельна ділянка слідує за нерухомим майном, яке придбаває особа, якщо інший спосіб переходу прав на земельну ділянку не визначено умовами договору чи приписами законодавства.

При застосуванні положень ст. 120 ЗК України у поєднанні з положеннями ст. 125 ЗК України у редакції, що була чинною, починаючи з 01.01.2002, слід виходити з того, що у випадку переходу у встановленому законом порядку права власності на об`єкт нерухомості, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у власності особи, яка відчужила зазначений об`єкт нерухомості, у набувача останнього право власності на відповідну земельну ділянку виникає одночасно із виникненням права власності на такий об`єкт, розміщений на цій ділянці. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на розміщену на ній нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності.

Тобто за загальним правилом, закріпленим у ч. 1 ст. 120 ЗК України, особи, які набули права власності на будівлю чи споруду, стають власниками земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постановах від 11.02.2015 у справі № 6-2цс15, від 12.10.2016 у справі № 6-2225цс16, від 13.04.2016 у справі № 6-253цс16 та інших, і підтверджена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04.12.2018 у справі № 910/18560/16.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі

Позивач не ставить питання про стягнення з відповідача судового збору, сплаченого при зверненні до суду, тому суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.

Враховуючи наведене, керуючись Законом України «Про іпотеку», ст.ст. 15, 16, 526, 593, 599 ЦК України, ст.ст. 13, 141, 247, 258, 263-265, 268, 273, 274, 279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га кадастровий номер :51:000:0434 за цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 18.04.2025 року.

Суддя: Л.І. Стручкова