УХВАЛА

19 травня 2025 року

м. Київ

справа № 203/328/25

провадження № 61-5643ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М.,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Баладиги Сергія Павловича, на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 лютого 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 08 квітня 2025 року у проваджені за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Григорчук Павло Васильович, Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний банк», про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, скасування арештів,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просиввизнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Григорчука П. В. (далі - приватний виконавець) про відкриття виконавчого провадження від 06 травня 2021 року № НОМЕР_1, а також скасувати арешти, накладені в рамках вказаного виконавчого провадження.

Скарга обґрунтована тим, що з 06 травня 2021року у провадженні приватного виконавця перебуває виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа від 09 листопада 2012 року, виданого Іллічівським районним судом м. Маріуполя Донецької області про стягнення з нього на користь АТ «ПУМБ» заборгованості за кредитним договором в розмірі 1 179 699,23 грн та витрат зі сплати судового збору в розмірі 3 219,00 грн.

Вказував, що він довідався про те, що приватний виконавець звернувся до суду з заявою про видачу йому дубліката виконавчого листа у вказаному виконавчому провадженні, проте ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2024 року, залишеною без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 10 грудня 2024 року, у задоволенні вказаної заяви відмовлено.

На переконання ОСОБА_1 , вчинення виконавчих дій без оригіналу виконавчого документа є незаконним.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 лютого 2025 року, залишеною без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 08 квітня 2025 року, в задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов висновку, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 06 травня 2021 року винесена приватним виконавцем відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», тому підстав для її скасування не має.

Також місцевий суд вказав, що з 2022 року місто Маріуполь Донецької області окуповане російською федерацією, а отже матеріали виконавчого провадження, як і оригінал виконавчого документа, на підставі якого його було відкрито, вважаються втраченими. Водночас, що для відновлення виконавчого провадження чи його матеріалів виконавець використовує відомості автоматизованої системи виконавчого провадження про винесені постанови та інші документи виконавчого провадження, інформацію та документи, одержані ним, у тому числі від сторін виконавчого провадження.

Суд апеляційної інстанції, залишаючи без змін ухвалу місцевого суду, відхилив доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що приватний виконавець позбавлений права здійснювати виконавчі дії у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 за відсутності у нього оригіналу виконавчого листа від 09 листопада 2012 року № 0520/7927/2012, оскільки відновлення приватним виконавцем матеріалів втраченого виконавчого провадження, у тому числі, шляхом використання ним відомостей автоматизованої системи виконавчого провадження можливе і без дубліката виконавчого документа.

У травні 2025 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Баладиги С. П., на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 лютого 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 08 квітня 2025 року.

У касаційній скарзі заявник, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове судове рішення, яким скаргу ОСОБА_1 на рішення приватного виконавця задовольнити.

Касаційна скарга мотивована необхідністю формування Верховним Судом єдиної правозастосовчої практики щодо застосування пункту 1 частини першої статті 26, пункту 13 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» про неможливість здійснення примусового виконання судового рішення за відсутності оригіналу або дубліката виконавчого документа.

На переконання заявника, суди попередніх інстанцій не дослідили та не встановили належним чином відсутність у приватного виконавця оригіналу або дубліката виконавчого документа, що унеможливлює подальше примусове виконання судового рішення, відповідно постанова про відкриття виконавчого провадження підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Із касаційної скарги вбачається, що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності та неправильності оскаржуваних судових рішень.

Судами встановлено, що 09 листопада 2012 року Іллічівським районним судом м. Маріуполя Донецької області у цивільній справі № 0520/7927/2012 видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» заборгованості за кредитним договором в розмірі 1 179 699,23 грн та витрат зі сплати судового збору в розмірі 3 219,00 грн.

06 травня 2021року приватним виконавцем на підставі виконавчого листа від 09 листопада 2012 року № 0520/7927/2012, виданого Іллічівським районним судом м. Маріуполя Донецької області, винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1.

20 травня 2024 року приватний виконавець звернувся до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про видачу дубліката виконавчого листа у виконавчому провадження № НОМЕР_1.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2024 року, залишеною без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 10 грудня 2024 року, заяву приватного виконавця про видачу дубліката виконавчого листа залишено без задоволення.

19 грудня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до приватного виконавця із заявою про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1, обґрунтувавши її тим, що матеріали виконавчого провадження не містять оригіналу виконавчого документа.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника) (частина 2 статті 451 ЦПК України).

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

Частиною першою статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб), - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, зокрема виконавчих листів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчий лист є виконавчим документом (частини перша, третя статті 431 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону (частина перша статті 26 Закону України «Про виконавче провадження»).

За правилом частини п`ятої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Отже, за умови відповідності виконавчого листа вимогам статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» та відсутності підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Скарга ОСОБА_1 щодо постанови приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження та касаційна скарга не містять жодних доводів незаконності вказаної постанови саме на час відкриття виконавчого провадження, а саме 06 травня 2021 року.

За наведених обставин суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку, що постанова приватного виконавця від 06 травня 2021 року про відкриття виконавчого провадження відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження», відповідно, підстави для її скасування та скасування арештів, накладених в межах виконавчого провадження, відсутні.

Щодо інших доводів скарги ОСОБА_1 на постанову приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження та касаційної скарги, а саме неможливість вчинення виконавчих дій в зв`язку із відсутністю оригіналу або дубліката виконавчого документа, Верховний Суд врахував такі обставини.

Постановою Верховного Суду від 07 травня 2025 року в справі № 0520/7927/2012 (провадження № 61-591св25) касаційну скаргу Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» задоволено. Ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 грудня 2024 року скасовано. Заяву приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Григорчука П. В. задоволено. Видано дублікат виконавчого листа № 0520/7927/2012 від 09 листопада 2012 року, виданого Іллічівським районним судом м. Маріуполя, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (правонаступником якого є Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк») заборгованості за кредитним договором у розмірі 1 179 699,23 грн та судового збору - 3 219,00 грн.

Отже, відсутні обставини, на підставі яких ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції зі скаргою на рішення приватного виконавця, при цьому, інших обставин незаконності постанови приватного виконавця від 06 травня 2021 року про відкриття виконавчого провадження заявником в скарзі та касаційній скарзі не наведено.

За наведених в цій справі обставин відсутні підстави для формування Верховним Судом єдиної правозастосовчої практики, про що просив ОСОБА_1 в касаційній скарзі.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до власного тлумачення норм права та не можуть бути підставами для скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки ґрунтуються на незгоді з обставинами, встановленими судами, зводяться до переоцінки судами доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

Європейський суд з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку про те, що правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм права не викликає розумних сумнівів, а касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Баладиги С. П., на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 лютого 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 08 квітня 2025 року є необґрунтованою.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Баладиги Сергія Павловича, на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 лютого 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 08 квітня 2025 року у проваджені за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Григорчук Павло Васильович, Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний банк», про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, скасування арештів.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Н. Ю. Сакара

О. В. Білоконь

О. М. Осіян