ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_____________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

21 травня 2025 року

м. Харків

справа № 641/385/21

провадження № 22-ц/818/1436/25

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого Пилипчук Н.П.,

суддів Мальованого Ю.М., Тичкової О.Ю.

за участю секретаря судових засідань Львової С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про поворот виконання судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» заборгованості за електричну енергію, за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12 грудня 2024 року, постановлену суддею Курганниковою О.А., -

В С Т А Н О В И В :

У січні 2021 року Приватне акціонерне товариство «Харківенергозбут» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу, в якому просило стягнути з ОСОБА_2 на користь ПрАТ «Харківенергозбут» заборгованість за електричну енергію в сумі 15086,64грн.. та витрати по сплаті судового збору в 227грн.

29 січня 2021 року Комінтернівським районним судом м. Харкова видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПрАТ «Харківенергозбут» заборгованості за електричну енергію в сумі 15086,64грн.. та витрат по сплаті судового збору в 227грн.

23 жовтня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заяво про скасування вказаного судового наказу.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25 жовтня 2024 року заяву ОСОБА_1 задоволено.

Судовий наказ №641/385/21 від 29 січня 2021 року виданий Комінтернівським районним судом м. Харкова скасовано.

29 листопада 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про поворот виконання судового рішення, посилаючись на те, що судовий наказ перебував на примусовому виконанні Основ?янсько-Слобідського ВДВС у м. Харкові СМРУ МЮ виконавче провадженням №75944988, в рамках якого відбулось стягнення за скасованим судовим наказом Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29 січня 2021 року, зокрема з нього було стягнуто 5 817,97грн., було закінчено у зв?язку із скасуванням судового наказу 30 жовтня 2024 року.

Просив допустити поворот виконання судового наказу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29 січня 2021 року про стягнення з нього на користь ПрАТ «Харківенергозбут» заборгованості за електричну енергію в сумі 5817,87грн.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12 грудня 2024 року заяву ОСОБА_1 про поворот виконання судового - задоволено.

Допущено поворот судового наказу Комінтернівського районного суду м. Харкова у справі № 641/385/21 від 29 січня 2021 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПрАТ «Харківенергозбут» заборгованості за електричну енергію в сумі 15086,64грн.. та витрати по сплаті судового збору в 227грн.

Стягнуто з ПрАТ «Харківенергозбут» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 5 817,87грн., стягнені за судовим наказом Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29 січня 2021 року.

В апеляційній скарзі ПрАТ «Харківенергозбут» просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову про відмову в задоволенні заяви про поворот виконання судового наказу посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу посилається на те, що розпорядженням державного виконавця були стягнуті з боржника грошові кошти у сумі 5 820,76грн., яка була розподілена наступним чином: 5 016,15грн. на рахунок ПрАТ «Харківенергозбут»; 501,61грн. на рахунок виконавчого збору по виконавчому провадженню; 303грн. на спеціальний рахунок витрат виконавчого провадження. Наразі державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження. Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про поворот виконання судового наказу суд першої інстанції не встановив розмір отриманих грошових коштів саме стягувачем ПрАТ «Харківенергозбут» в рамках примусового виконання вказаного судового наказу. При цьому, суми 303грн. та 501,61грн., які стягнуті державним виконавцем з ОСОБА_1 не є сумами стягнутими за судовим рішенням, оскільки є виконавчим збором та витратами виконавчого провадження, а тому не підлягають поверненню.

Також, звертає увагу на те, що заявником не було долучено до заяви про поворот виконання судового наказу доказів її направлення іншим учасникам справи, у зв?язку з чим суд першої інстанції повинен був залишити її без розгляду.

Крім того, заява про поворот виконання судового наказу була розглянута за відсутності учасників справи, які не були повідомлені належним чином про час та місце розгляду заяви, що є обов?язковою підставою скасування оскаржуваної ухвали.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_3 , просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін, посилаючись на те, що в матеріалах справи наявні належні докази про суму коштів стягнуту з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Харківенергозбут», а саме розпорядження державного виконавця від 10 жовтня 2024 року.

Щодо не повідомлення стягувача про дату, час та місце розгляду заяви звертає увагу на те, що ПрАТ «Харківенергозбут» на надано доказів, які б свідчили про факт їх необізнаності про дату, час та місце розгляду заяви.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з`явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про задоволення заяви ОСОБА_1 про поворот виконання судового рішення суд першої інстанції виходив з того, що під час виконання Основ`янсько-Слобідським ВДВС у м. Харкові виконавчого провадження з примусового виконання судового наказу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29 січня 2021 року, який у подальшому був скасований, на користь ПАТ «Харківенергозбут» було здійснено перерахування з боржника ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 5817,97грн. Стягувач належним чином повідомлявся про час та місце розгляду заяви.

Проте, погодитися із таким висновком суду колегія суддів не може, виходячи з наступного.

Щодо належного повідомлення стягувача.

В апеляційній скарзі зауважено, що ПАТ «Харкіенергозбут», як стягувач, не отримало повідомлення про розгляд заяви про поворот виконання рішення суду, у зв`язку з чим було порушено процесуальне право останнього.

Частиною десятою статті 444 ЦПК України передбачено, що заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи. Така заява розглядається у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника у двадцятиденний строк з дня надходження заяви, проте їх неявка не перешкоджає її розгляду.

Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно (частина п`ята статті 128 ЦПК України).

З вказаних норм процесуального права вбачається, що на суд покладено процесуальний обов`язок повідомити стягувача та боржника про розгляд заяви про поворот виконання судового рішення, натомість явка останніх не є обов`язковою.

Аналізуючи матеріали справи вбачається, що суд першої інстанції не здійснював будь-яких дій з метою повідомлення стягувача про розгляд заяви про поворот виконання судового рішення, що є суттєвим порушенням процесуальних прав учасників провадження.

Щодо повороту виконання судового наказу.

Судовим розглядом встановлено, що 29 січня 2021 року Комінтернівським районним судом м. Харкова видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПрАТ «Харківенергозбут» заборгованості за електричну енергію в сумі 15086,64грн. та витрат по сплаті судового збору в 227грн., який було пред?явлено на виконання до Основ?янсько-Слобідського ВДВС у м. Харкові СМРУ МЮ.

02 вересня 2024 року постановою державного виконавця Основ?янсько-Слобідського ВДВС у м. Харкові СМРУ МЮ відкрито виконавче провадження №75944988.

23 жовтня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заяво про скасування вказаного судового наказу.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25 жовтня 2024 року заяву ОСОБА_1 задоволено.

Судовий наказ №641/385/21 від 29 січня 2021 року виданий Комінтернівським районним судом м. Харкова скасовано.

30 жовтня 2024 року державним виконавцем Основ?янсько-Слобідського ВДВС у м. Харкові СМРУ МЮ Шляховим Д.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №75944988 на підстав п.5 ч.1 ст.39 та ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» - скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

В заяві про поворот виконання судового наказу ОСОБА_1 просить допустити поворот виконання судового наказу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29 січня 2021 року шляхом стягнення з ПрАТ «Харківенергозбут» на користь суму 5817,87грн.

Стаття 444 ЦПК України регламентує вирішення питання про поворот виконання рішення, постанови. Відповідно до п.4 ч.1, ч.9 ст.444 ЦПК України суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, зокрема, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Якщо питання поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частини першої-третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

У Рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2011 №13-рп/2011 зазначено, що поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав уразі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони. До заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем.

Згідно із ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Зазначене конституційне положення відображено і у ст. 18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 02.11.2011 року № 13-рп/2011 поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає в поверненні сторін провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для (виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Поворот виконання - це спосіб захисту прав боржника, який полягає у поверненні йому стягувачем всього одержаного за скасованим рішенням. Поворот виконання можливий, у разі якщо: а) позивач одержав від відповідача в порядку виконання рішення майно або грошові кошти; б) виконане рішення скасовано судом чи змінено із задоволенням позовних вимог в меншому розмірі. Застосовуючи поворот виконання рішення суду, суд повинен зобов`язати позивача повернути відповідачеві безпідставно стягнене з нього за скасованим рішенням.

Згідно із частиною третьою статті 171 ЦПК України в ухвалі про скасування судового наказу суд за клопотанням боржника вирішує питання про поворот виконання судового наказу в порядку, встановленому статтею 444 цього Кодексу.

В свою чергу, стаття 444 ЦПК України визначає порядок розгляду заяви про поворот виконання рішення та містить вичерпний перелік підстав для задоволення заяви про поворот виконання рішення.

Згідно із вимогами ч.6 ст. 444 ЦПК України до заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем.

Частиною першою статті 81ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною першою статті 76ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до частин першої-третьої статті 89ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Так, на підтвердження факту здійснення стягнення із боржника за вказаним судовим наказом останнім надано суду копію дубліката чека від 08 листопада 2024 року на суму 5 817,97грн.

Разом з тим, із змісту постанови державного виконавця Основ?янсько-Слобідського ВДВС у м. Харкові СМРУ МЮ Шляхова Д.В. про закінчення виконавчого провадження від 30 жовтня 2024 року вбачається, що загальна сума стягнення за судовим наказом є 15 313,64грн. (15086,64грн. заборгованість за електричну енергію + 227грн. судовий збір). Залишок нестягненої суми за виконавчим документом становить 10 297,49грн.; сума стягнутого виконавчого збору/сума стягненої винагороди приватного виконавця 501,61грн.

Дані обставини також підтверджуються відповіддю начальника відділу Основ?янсько-Слобідського ВДВС у м. Харкові СМРУ МЮ Мартинчука М. від 20 грудня 2024 року №75944988 згідно якої в результаті вжитих заходів, державним виконавцем було стягнуто з боржника грошові кошти у розмірі 5 820,76грн.

Розпорядженням від 10 жовтня 2024 року розподіл грошових коштів було зроблено наступним чином:

5 016,15грн. - на банківський рахунок стягувача ПрАТ «Харківенергозбут»;

501,61грн. на рахунок виконавчого збору по виконавчому провадженню;

303грн. на спеціальний рахунок витрат виконавчого провадження.

30 жовтня 2024 року, у зв?язку із скасування судового рішення, державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.5 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження».

До вказаної відповіді долучені копія платіжної інструкції №25182 від 10 жовтня 2024 року на суму 501,61грн. виконавчий збір, та копія платіжної інструкції №25186 від 10 жовтня 2024 року на суму 5 016,15грн. кошти стягнуті на користь стягувача.

Отже, стягнута сума за виконавчим документом (судовим наказом) становить 5 016,15грн. (15 313,64грн. загальна сума стягнення за судовим наказом - 10 297,49грн. залишок нестягненої суми за виконавчим документом), а не 5 817,97грн.

З огляду на скасування судового наказу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29 січня 2021 року, колегія суддів вважає, що наявні правові підстави для повороту виконання судового наказу в частині суми стягнутої заборгованості в розмірі 5 016,15грн., із повернення ПрАТ «Харківенергозбут» цієї суми грошових коштів ОСОБА_1 .

Що стосується повороту виконання судового наказу в частині стягнення з ПрАТ «Харківенергозбут» 501,61грн. виконавчого збору по виконавчому провадженню та 303грн. витрат виконавчого провадження, то колегія суддів зазначає наступне.

Статте 42 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі Закон) передбачено, що кошти виконавчого провадження складаються з: виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; авансового внеску стягувача; стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті.

Відповідно до положень статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Положення частини 2 статті 74 Закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, імперативною нормою - частиною другою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

Аналогічні правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 06 червня 2018 року у справах № 921/16/14-г/15 (провадження № 12-93гс18) та № 127/9870/16-ц (провадження № 14-166цс18), від 28 листопада 2018 року у справі № 2-01575/11 (провадження № 14-425цс18), від 13 березня 2019 року у справі № 545/2246/15-ц (провадження № 14-639цс18), від 03 та 10 квітня 2019 року у справах № 370/1288/15 (провадження № 14-612цс18) та № 766/740/17-ц (провадження № 14-664цс18).

Наведене, у свою чергу, свідчить про те, що питання про повернення боржнику стягнутого державним виконавцем виконавчого збору в розмірі 501,61грн. та витрат виконавчого провадження в розмірі 303грн., має вирішуватися не в порядку повороту виконання рішення суду.

На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув, у зв?язку із чим дійшов помилкового висновку щодо стягнення із ПрАТ «Харківенергозбут» на користь заявника в порядку повороту виконання судового наказу стягнутого державним виконавцем виконавчого збору в розмірі 501,61грн. та витрат виконавчого провадження в розмірі 303грн., а усього 804,61грн.

Як вбачається з частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Повноваження суду апеляційної інстанції визначено статтею 374 ЦПК України, згідно пункту 2 частини першої якої за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення згідно пункту 4 частини першої статті 376 ЦПК України є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За приписами пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що стягувач не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду заяви, ухвалу суду першої інстанції слід скасувати та постановити нову, якою заяву ОСОБА_1 про поворот виконання судового наказу задовольнити частково, а саме у порядку повороту виконання судового наказу стягнути з ПрАТ «Харківенергозбут» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 5 016,15грн., а в іншій частині заяву залишити без задоволення.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» - задовольнити частково.

Ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12 грудня 2024 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про поворот виконання судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» заборгованості за електричну енергію задовольнити частково.

У порядку повороту виконання судового наказу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29 січня 2021 року по справі № 641/385/21 стягнути з Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 5 016,15грн.

В іншій частині заяву залишити без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.Ю. Тичкова

Ю.М. Мальований