Номер провадження: 22-ц/813/1830/25
Справа № 506/588/15-ц
Головуючий у першій інстанції Погорєлов І. В.
Доповідач Карташов О. Ю.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Карташова О.Ю.

суддів: Коновалової В.А., Кострицького В.В.

за участю секретаря судового засідання - Рудуман А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду

апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якого діє адвокат Крутоголова Оксана Олександрівна

на ухвалу Іванівського районного суду Одеської області від 28 червня 2024 року

за заявою представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Крутоголової Оксани Олександрівни про перегляд заочного рішення Іванівського районного суду Одеської області від 04 лютого 2016 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк» в особі філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Історія справи

У лютому 2024 року адвокат Крутоголова О.О., яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_1, звернулась до суду з заявою, в якій просить поновити ОСОБА_1 пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Іванівського районного суду Одеської області від 04 лютого 2016 року та скасувати заочне рішення Іванівського районного суду Одеської області від 04 лютого 2016 року у цивільній справі № 506/588/15-ц.

Клопотання про поновлення строку на оскарження судового наказу мотивує тим, що із заочним рішенням представник заявника адвокат Крутоголова О. О. ознайомилась з повним текстом заочного рішення Іванівського районного суду Одеської області від 04 лютого 2016 року у цивільній справі № 506/588/15-ц лише 09.02.2024 року, відповідно, вважає, що строк на подання заяви про перегляд заочного рішення суду має бути поновленим.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 28 червня 2024 року відмовлено представнику заявника ОСОБА_1 - адвокату Крутоголовій Оксані Олександрівні у поновленні строку на подання заяви про перегляд заочного рішення.

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Крутоголової Оксани Олександрівни про перегляд заочного рішення Іванівського районного суду Одеської області від 04 лютого 2016 року у цивільній справі № 506/588/15-ц за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк» в особі філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором № 2197-н від 11.12.2007 року - залишено без розгляду.

Ухвала суду вмотивована тим, що до матеріалів заяви про перегляд заочного рішення суду не додано жодного доказу на підтвердження поважності пропуску строку для звернення до суду з цією заявою.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Крутоголова О.О. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права просить скасувати оскаржувану ухвалу суду, справу за заявою ОСОБА_1, в особі його представника, про перегляд заочного рішення Іванівського районного суду Одеської області від 04 лютого 2016 року направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що жодна чинна норма ЦПК України не визначає таких повноважень суду першої інстанції, які б дозволили або надавали можливість відступати від висновків суду апеляційної інстанції. Крім того, звертається увага, що відповідно до ч. 6 ст. 185 ЦПК України у разі скасування ухвали про повернення позовної заяви та направлення для продовження розгляду суд не має права повторно повертати позовну заяву.

В скарзі звертається увага, що Постанова Великої Палати Верховного суду від 12 червня 2024 року у справі № 756/11081/20, на яку послався суд першої інстанції у судовому рішенні набирає законної сили з моменту її прийняття, як зазначено в тексті самої постанови, тобто з 12 червня 2024 року, у той час як Постанова Одеського апеляційного суду була ухвалена 05 червня 2024 року. Наголошується, що станом на дату винесення постанови Одеського апеляційного суду була актуальною позиція Великої палати Верховного Суду, висловлена у постанові від 09 листопада 2021 року по справі № 214/5505/16, за змістом якої суд приймає до розгляду належно оформлену заяву про перегляд заочного рішення незалежно від пропуску строку на її подання та залишає цю заяву без задоволення у разі якщо немає підстав для поновлення вказаного строку.

Щодо питання поновлення строку, апелянт просить звернути увагу на те, що матеріали справи не містять жодного доказу, який би підтверджував факт отримання ОСОБА_1 заочного рішення Іванівського районного суду Одеської області від 04 лютого 2016 року у цивільній справі № 506/588/15-ц, так само відсутні докази того, що він був повідомлений про існування виконавчого провадження стосовно виконання вказаного рішення.

Щодо відзиву на апеляційну скаргу

Ознайомившись з доводами апеляційної скарги ОСОБА_1, представник АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» Шидерова Н.С. подала на неї відзив, в якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.

У відзиві зазначено, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що апелянт вважається таким, що отримав заочне рішення суду в березні 2016 року, а тому право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, передбаченого ч. 3 ст. 284 ЦПК України, закінчилось ще в квітні 2016 року. Крім того, наголошується, що при наявності виконавчих проваджень та здійснення заходів примусового виконання рішення з боку державних та приватних виконавців, апелянт не міг бути необізнаним про наявність заочного рішення Іванівського районного суду Одеської області по справі № 506/588/15-ц.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Крутоголова О.О. підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити, скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Представник АТ «Державний ощадний банк України» адвокат Шидерова Н.С. заперечувала проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1, просила ухвалу Іванівського районного суду Одеської області від 28 червня 2024 року залишити без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 18 березня 2024 року відмовлено представнику заявника ОСОБА_1 адвокату Крутоголовій Оксані Олександрівні у поновленні строку на подання заяви про перегляд заочного рішення; заяву представника заявника ОСОБА_1 адвоката Крутоголової Оксани Олександрівни про перегляд заочного рішення Іванівського районного суду Одеської області від 04 лютого 2016 року у цивільній справі № 506/588/15-ц за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором № 2197-н від 11.12.2007 року залишено без розгляду.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 05.06.2024 року Ухвалу Іванівського районного суду Одеської області від 18 березня 2024 року скасовано та направлено справу до того ж суду першої інстанції для продовження розгляду.

В ухвалі від 05.06.2024 року Одеський апеляційний суд посилався на практику Великої Палати Верховного Суду в постанові від 9 листопада 2021 року у справі №214/5505/16, згідно з якими за наслідками розгляду заяви про перегляд заочного рішення, поданої з пропуском установленого процесуальним законом строку, суд першої інстанції може прийняти лише одне з передбачених у ч. 3 статті 287 ЦПК рішень, а саме залишити заяву без задоволення або скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження. За цим висновком у разі пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення без поважних причин суд повинен залишити її без задоволення, а у відповідача виникає право на апеляційне оскарження заочного рішення з моменту постановлення відповідної ухвали незалежно від того, коли він отримав заочне рішення та чи був обізнаний про заочний розгляд справи.

На час повернення справи до Іванівського районного суду сформована інша практика Верховного Суду, згідно якої Велика Палата Верховного Суду постановою від 12 червня 2024 року по справі №756/11081/20 відступила від висновків, сформульованих у постанові Великої Палати Верховного Суду від 9 листопада 2021 року по справі № 214/5505/16 та наводить такі висновки щодо застосування положень статей 126, 127 ЦПК в сукупності зі статтями 284, 286, 287 ЦПК України: «Передбачені частиною третьою статті 287 ЦПК повноваження суду першої інстанції стосуються саме суті заяви про перегляд заочного рішення (зокрема, подання чи неподання відповідачем доказів по суті справи і доказів поважності неявки в судове засідання, на якому було ухвалене заочне рішення) і не застосовуються у ситуації пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення; оцінка поважності причин пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та наявності підстав для його поновлення належить до компетенції місцевого суду, до якого подана така заява. Наслідком пропуску строку для подання заяви про перегляд заочного рішення за умови відсутності поважних причин для його поновлення є залишення такої заяви без розгляду на підставі частини другої статті 126 ЦПК, а не залишення її без задоволення».

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить апеляційний суд

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) таке конституційне право має забезпечуватися справедливими судовими процедурами.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.

Суд першої інстанції, зазначив, що ОСОБА_1 вважається таким, що отримав копію заочного рішення, оскільки копія заочного рішення йому направлялось на адресу його зареєстрованого місця проживання та відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, яке повернулось на адресу 28.03.2016 року, повідомлення повернулось з позначкою «за зазначеною адресою адресат не проживає». Таким чином, суд прийшов до висновку, що заявник отримав заочне рішення в березні 2016 року, а тому строк оскарження закінчився ще у квітні 2016 року. В заяві про перегляд заочного рішення заявник не наводить жодних об'єктивних, непереборних причин, які не залежали від волі особи та які перешкоджали своєчасно, в установлений ч. 2 ст. 284 ЦПК України строк подати заяву про перегляд заочного рішення.

Апеляційний суд не погоджується з процесуальним рішенням суду першої інстанції, яке постановлено за результатами розгляду заяви.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пунктів 9, 13 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Так, відповідно до статті 228 ЦПК України (у редакції, чинній на момент звернення до суду з позовом) заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Частинами першою-третьою статті 127 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частин першої, другої статті 287 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Частиною першою статті 289 ЦПК України передбачено, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 12 червня 2024 року у справі №756/11081/20 Велика Палата Верховного Суду, відступаючи від висновків, сформульованих у її постанові від 09 листопада 2021 року у справі №214/5505/16, навела такі висновки щодо застосування положень статей 126, 127 ЦПК України в сукупності зі статтями 284, 286, 287 цього Кодексу:

- передбачені частиною третьою статті 287 ЦПК України повноваження суду першої інстанції стосуються саме суті заяви про перегляд заочного рішення (зокрема, подання чи неподання відповідачем доказів по суті справи і доказів поважності неявки в судове засідання, на якому було ухвалене заочне рішення) і не застосовуються у ситуації пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення;

- оцінка поважності причин пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та наявності підстав для його поновлення належить до компетенції місцевого суду, до якого подана така заява. Наслідком пропуску строку для подання заяви про перегляд заочного рішення за умови відсутності поважних причин для його поновлення є залишення такої заяви без розгляду на підставі частини другої статті 126 ЦПК України, а не залишення її без задоволення.

Отже, відповідно до приписів статті 127 ЦПК України суд першої інстанції наділений повноваженнями залишити заяву про перегляд заочного рішення без розгляду з підстав пропуску відповідачем строку на звернення до суду та відсутності передумов для його поновлення судом. Водночас суд не наділений правом, оминувши процесуальну дію щодо встановлення дотримання або порушення заявником строків звернення до суду, перейти до розгляду заяви по суті. Правила частини третьої статті 287 ЦПК України щодо повноважень місцевого суду не можуть застосуватися в ситуації, коли відсутні підстави для розгляду заяви про перегляд заочного рішення по суті, та, відповідно, не можуть бути підставою для залишення такої заяви без задоволення.

У пунктах 71, 76, 77 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2024 року у справі №756/11081/20 зазначено, що: «відсутність у главі 11 «Заочний розгляд справи» розділу III «Позовне провадження» ЦПК України прямої вказівки на ті повноваження суду, які мають бути ним реалізовані у разі пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, дає підстави для висновку про те, що відповідно до загальних положень ЦПК України про наслідки пропуску процесуальних строків (частина друга статті 126 ЦПК України) така заява має бути залишена без розгляду.

Велика Палата Верховного Суду нагадує, що у разі постановлення ухвали про відмову в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення об'єктом оскарження в суді апеляційної інстанції є не ухвала про відмову в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення, а безпосередньо заочне рішення, перегляд якого буде здійснюватися саме за апеляційною скаргою відповідача.

При вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження апеляційний суд не вирішує поважність / неповажність причин пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, а лише перевіряє дотримання заявником строку на апеляційне оскарження заочного рішення, який починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення (частина четверта статті 287 ЦПК України)».

Натомість у випадку відсутності підстав для поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення така заява підлягає залишенню без розгляду.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення, ухваленого 04 лютого 2016 року, ОСОБА_1, в інтересах якої діє адвокат Крутоголова О.О., посилається на те, що матеріали справи не містять жодного доказу, який би підтверджував факт отримання ОСОБА_1 заочного рішення від 04.02.2016 року, крім того відсутні докази того, що останній був повідомлений про існування виконавчого провадження стосовно виконання вказаного рішення.

Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України (в редакції чинній на час ухвалення заочного рішення) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу (ч. 1 ст. 225 ЦПК України в редакції чинній на час ухвалення заочного рішення).

Відповідачам, які не з'явилися в судове засідання, направляється рекомендованим листом із повідомленням копія заочного рішення не пізніше трьох днів з дня його проголошення (ч.1 ст.227 ЦПК України в редакції чинній на час ухвалення заочного рішення).

З матеріалів справи вбачається, що судова повістка на 05.11.2015 року 15:00, яка надсилалася на адресу відповідача, повернулася без вручення адресату з причиною «не вірна зазначена адреса»; судова повістка на 05.01.2015 року 09:30, яка надсилалася на адресу відповідача, взагалі не має штампів про відправлення та є такою, що нікуди не надсилалась; судова повістка на 04.02.2016 року 12:15, яка надсилалася на адресу відповідача, повернулася без вручення адресату з причиною «за зазначеною адресою не проживає»; конверт з позовною заявою, яка надсилалась відповідачу, також було повернуто без вручення адресату з причиною «за зазначеною адресою не проживає» - зазначене не вважається належним повідомленням про розгляд справи, та свідчить про не забезпечення дотримання принципу рівності сторін у процесі та змагальності, відповідно до яких кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них.

За таких обставин доводи апеляційної скарги про неналежне повідомлення про розгляд справи в суді першої інстанції є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження.

Однією з основних гарантій права сторони на судовий захист є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (стаття 129 Конституції України).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року, таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

У зв'язку із цим, розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки є порушенням статті 129 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Зокрема, у пункті 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін ? одному із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Таким чином, неналежне повідомлення учасника справи про час та місце розгляду справи в суді першої інстанції є порушенням вимоги статті 6 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод про доступ до правосуддя.

Конверт з копією заочного рішення, який надсилався ОСОБА_1, також не було вручено останньому, з причиною «за зазначеною адресою не проживає» (Том 1, а.с. 85-87).

Судом першої інстанції не дано належної оцінки доводам представника відповідача-адвоката Крутоголової О.О., та не враховано, що при здійсненні процесуальних дій застосовується той процесуальний закон, який діє на момент вчинення таких дій.

Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що судові повістки, а також конверт з копією заочного рішення від 04.02.2016 року повернуті з поміткою «за зазначеною адресою адресат не проживає» є належним повідомленням та врученням ОСОБА_1 копії заочного рішення.

А таким чином, постановляючи ухвалу про відмову в поновленні строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, зазначені обставини суд першої інстанції не перевірив, та дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні заяви про поновлення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення, що є підставою для скасування ухвали і направлення заяви про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення для продовження розгляду.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню, з направленням справи для продовження розгляду.

Керуючись ст. 367, ст. 374, ст. 379, ст. 384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якого діє адвокат Крутоголова Оксана Олександрівна - задовольнити.

Ухвалу Іванівського районного суду Одеської області від 28 червня 2024 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий О.Ю. Карташов

Судді В.А. Коновалова

В.В. Кострицький