Справа № 139/103/13- ц
Провадження № 22-ц/801/804/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Коломійцева В. І.
Доповідач:Матківська М. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 рокуСправа № 139/103/13- цм. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

Головуючого: Матківської М. В.

Суддів: Войтка Ю. Б., Стадника І. М.

Секретар: Пантелеймонова А. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 31 січня 2013 року у цивільній справі за заявою прокурора Мурованокуриловецького району Вінницької області в інтересах держави в особі Лучинецької сільської ради, про визнання спадщини відумерлою після смерті ОСОБА_2 ,

Рішення ухвалила суддя Коломійцева В. І.

Рішення ухвалено в смт Муровані Курилівці Вінницької області

Дата складення повного тексту рішення не відома,

Встановив:

У січні 2013 року прокурор Мурованокуриловецького району Вінницької області в інтересах держави в особі Лучинецької сільської ради звернувся до суду із заявою про визнання відумерлою спадщини, яка залишилася після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , мотивуючи свої вимоги тим, що після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно, яке складається із земельної ділянки площею 3,6288 га, що знаходиться на території Лучинецької сільської ради Мурованокуриловецького району. Право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ВН-ХІІІ № 1165 від 16 липня 2002 року. Вартість земельної ділянки становить 63 427,84 грн. Земельна ділянка після смерті спадкодавця не успадкована. Лучинецька сільська рада має право на успадкування цієї земельої ділянки. Тому прокурора в інтересах держави в особі Лучинецької сільської ради просить спадщину, що відкрилася після смерті ОСОБА_2 , визнати відумерлою та передати спадщину у власність Лучинецької сільської ради.

Рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 31 січня 2013 року заяву прокурора задоволено.

Визнано відумерлою спадщину, що залишилася після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Лучинець Мурованокуриловецького району Вінницької області, що складається із земельної ділянки розміром 3,6288 га, відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії ВН-ХІІІ № 1165, вартістю станом на 17 січня 2013 року 63 427,84 грн.

Визнано власником майна, яке залишилося після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , Лучинецьку сільську раду.

В апеляційній скарзі особа, яка не брала участі у справі ОСОБА_1 , пославшись на неповне з`ясування судом обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що під час розгляду справи суд першої інстанції належним чином не з`ясував наявність спадкоємців після смерті ОСОБА_2 , яка залишила заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Лучинецької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області 12 квітня 2002 року за реєстровим № 2 на ім`я ОСОБА_1 , про існування якого вона дізналася у 2024 році. Інших спадкоємців ні за законом, на за заповітом немає. Приватний нотаріус Доля Т. І. роз`яснила їй порядок прийняття спадщини. Так, слід було подати заяву про прийняття спадщини та належні докази прийняття спадщини. Рішенням Мурованокуриловецького суду Вінницької області від 22 листопада 2024 року задоволено її заяву про визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Повторно звернувшись у грудні 2024 року до приватного нотаріуса Долі Т. І., вона дізналася що спадщина, а саме земельна ділянка, яка належала на праві приватної власності спадкодавцю ОСОБА_2 , визнана відумерлою рішенням Мурованокуриловецького районного суду від 31 січня 2013 року.

При розгляді справи судом першої інстанції не були з`ясовані всі обставини, у тому числі не було отримано відомостей з реєстру про наявність (відсутність) заповіту, не було отримано відомостей від органу місцевого самоврядування, зокрема, щодо кола спадкоємців та не було залучено її до участі у справі як спадкоємця за заповітом.

Відзиви на апеляційну скаргу від учасників справи не надходили.

В судовому засіданні прокурор Кравчук О. Л. заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції скасувати і закрити провадження у справі у зв`язку із наявністю спору про право.

Заявник апеляційної скарги ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася.

Представник заявника Вендичанської селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області у судове засідання не з`явився, надіслав листа із проханням провести розгляд справи у його відсутності, повідомивши, що при ухваленні рішення покладається на розсуд суду.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення за таких підстав.

За правилами статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Якщо поза увагою доводів апеляційної скарги залишилася очевидна незаконність або необґрунтованість рішення суду першої інстанції у справах окремого провадження, суд апеляційної інстанції переглядає справу в повному обсязі.

По справі встановлено, що 26 лютого 2025 року до Вінницького апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшла апеляційна скарга із клопотанням про поновлення строку на оскарження рішення суду.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 03 березня 2025 року поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 31 січня 2013 року; відкрито апеляційне провадження; витребувано із Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області цивільну справі № 139/103/13-ц.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 17 березня 2025 року призначено справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 31 січня 2013 року до апеляційного розгляду на 10:10 год 02 квітня 2025 року в приміщенні суду, про що повідомлені учасники справи.

Листом № 139/103/13-ц від 17 березня 2025 року Мурованокуриловецький районний суд повідомив про неможливість виконання ухвали суду від 03 березня 2025 року про витребування цивільної справи, оскільки відповідно до Переліку судових справ і документів, що утворюються в діяльності суду, із зазначенням строків зберігання, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України № 1087 від 07 грудня 2017 року, вказана справа знищена по закінченні строку зберігання 02 травня 2019 року. До листа додано виписку із акта про вилучення до знищення справ, документів, що не підлягають зберіганню № б/н, без зазначення дати, затверджений головою комісії з реорганізації (злиття) Мурованокуриловецького районного суду Козак Л. В. 02 травня 2019 року та копію рішення суду у справі № 139/103/13-ц від 31 січня 2013 року.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 19 березня 2025 року доручено Мурованокуриловецькому районному суду Вінницької області відновити знищене провадження у цивільній справі № 139/103/13-ц за заявою прокурора Мурованокуриловецького району в інтересах держави в особі Лучинецької сільської ради про визнання спадщини відумерлою після смерті ОСОБА_2 ; зупинено апеляційне провадження до надходження відновленого судового провадження від Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області.

05 травня 2025 року до Вінницького апеляційного суду надійшла від Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області цивільна справа про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі в особі Лучинецької сільської ради про визнання спадщини відумерлою після смерті ОСОБА_2 .

Згідно ухвали Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 16 квітня 2025 року частково відновлено матеріали втраченого (знищеного) судового провадження по цивільній справі № 139/103/13-ц за заявою прокурора Мурованокуриловецького району в інтересах держави в особі Лучинецької сільської ради про визнання спадщини відумерлою після смерті ОСОБА_2 , а саме: відновлено ухвалу Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 24 січня 2013 року про відкриття провадження у цивільній справі за заявою прокурора Мурованокуриловецького району в інтересах держави в особі Лучинецької сільської ради про визнання спадщини відумерлою після смерті ОСОБА_2 ; відновлено рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 31 січня 2013 року у цивільній справі за заявою прокурора Мурованокуриловецького району в інтересах держави в особі Лучинецької сільської ради про визнання спадщини відумерлою після смерті ОСОБА_2 .

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 08 травня 2025 року поновлено провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні 21 травня 2025 року.

Згідно матеріалів справи про відновлення втраченого судового провадження, що надійшли 05 травня 2025 року із Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області, а саме із оскаржуваного судового рішення вбачається, що судом першої інстанції встановлено, що на території Лучинецької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області проживала ОСОБА_2 , яка відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 81 рік, актовий запис про смерть № 9 (а. с. 5, 6).

Після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно земельна ділянка площею 3,6288 га, що знаходиться на території Лучинецької сільської ради, яка належала їй на праві приватної власності на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ВН-ХІІІ № 1165 виданого 16 липня 2002 року. (а. с. 4), вартість земельної ділянки станом на 17 січня 2013 року становить 63 427,84 грн. (а. с. 7).

На спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_2 ніхто не претендує, із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини ніхто не звертався. Спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилася, що підтверджується довідкою завідуючого Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори Вінницької області за № 30/02-14 від 29 січня 2013 року, що свідчить про відсутність спадкоємців за законом та за заповітом та відсутність спору про право.

З часу відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 минуло більше року.

Задовольнивши заяву прокурора про визнання спадщини після смерті ОСОБА_2 відумерлою, суд першої інстанції виходив з того, що на спадкове майно, яке залишилося після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 ніхто не претендує, із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 не заводилась, що свідчить про відсутність спадкоємців за законом і за заповітом та про відсутність спору про право. Такі обставини є підставою для задоволення заяви прокурора про визнання спадщини відумерлою, право власності на які виникає у територіальної громади за місцем відкриття спадщини, що передбачено частиною третьою статті 1277 ЦК України. Відумерлу спадщину суд першої інстанції передав територіальній громаді за місцем відкриття спадщини.

Із таким висновком суду першої інстанції не погоджується колегія суддів.

Відповідно до статті 1277 Цивільного кодексу України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцезнаходженням нерухомого майна, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходженням основної частини рухомого майна зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Отже орган місцевого самоврядування зобов`язаний звернутися до суду з заявою про визнання спадщини відумерлою лише у випадку відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини.

Відповідно до частини першої статті 234 ЦПК України, в редакції чинній на час ухвалення оскаржуваного рішення, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до пункту 8 частини 2 статті 234 ЦПК України, в зазначеній редакції, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання спадщини відумерлою.

Особливості розгляду справ про визнання спадщини відумерлою на час ухвалення оскаржуваного рішення судом були визначені главою 9 розділу ІV (статті 274-278) Цивільного процесуального кодексу України в чинній на той час редакції.

Відповідно до статті 274 ЦПК України, в редакції чинній на час ухвалення оскаржуваного рішення, заява про визнання спадщини відумерлою у випадках, встановлених Цивільним кодексом України, подається до суду органом місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до статті 275 ЦПК України, у зазначеній редакції, у заяві про визнання спадщини відумерлою повинно бути наведено відомості про час і місце відкриття спадщини, про майно, що становить спадщину, а також докази, які свідчать про належність цього майна спадкодавцю, про відсутність спадкоємців за заповітом і за законом, або про усунення їх від права на спадкування, або про неприйняття ними спадщини, або про відмову від її прийняття.

Відповідно до статті 278 ЦПК України, в редакції чинній на дату ухвалення рішення, суд встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні, або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді за місцем відкриття спадщини.

Отже, звернувшись до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою, прокурор у такій заяві, крім іншого, зобов`язаний був зазначити докази, які свідчать про відсутність спадкоємців за заповітом і за законом, або про усунення їх від права на спадкування, або про неприйняття ними спадщини, або про відмову від її прийняття.

Як вбачається із відновлених матеріалів втраченого (знищеного) судового провадження по цивільній справі № 139/103/13-ц за заявою прокурора Мурованокуриловецького району в інтересах держави в особі Лучинецької сільської ради про визнання спадщини відумерлою після смерті ОСОБА_2 , в ухвалі Мурованокуриловецького районного суду від 24 січня 2013 року про відкриття провадження у справі, суд ухвалив відкрити провадження у справі, призначити судове засідання на 31 січня 2013 року та витребувати з Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори інформацію про наявність чи відсутність спадкової справи на прізвище померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , а за наявності такої справи, надати її до суду для огляду у судовому засіданні (аркуш справи 24).

Також судом першої інстанції при розгляді даної справи встановлено, що на спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_2 , ніхто не претендує, із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини ніхто не звертався. Спадкова справа на ОСОБА_2 не заводилася, що підтверджується довідкою завідуючого Мурованокуриловецької державною нотаріальної конторою Вінницької області за № 30/02-14 від 29 січня 2013 року, що свідчить про відсутність спадкоємців за законом та за заповітом та про відсутність спору про право.

Проте, із доданих до апеляційної скарги особою, яка не брала участі у справі ОСОБА_1 доказів слідує, що 12 квітня 2002 року ОСОБА_2 на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: земельну частку пай, яка знаходиться в селі Лучинець, заповіла ОСОБА_1 . Заповіт посвідчений секретарем Лучинецької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області Кифорук Г. О. та підписаний власноруч ОСОБА_2 у її присутності (аркуш справи 33). Заповіт чинний (аркуш справи 41- 42).

Згідно довідки № 170 від 09 серпня 2024 року, виданої Вендичанською селищною радою Могилів-Подільського району Вінницької області, ОСОБА_1 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживала і була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , залишилося спадкове майно. Спадкоємцем за заповітом є ОСОБА_1 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . На день смерті ОСОБА_2 разом з нею за адресою: АДРЕСА_2 ніхто не проживав і не був зареєстрований. Достовірною інформацією про інших спадкоємців Вендичанська селищна рада не володіє (аркуш справи 34).

Заявник апеляційної скарги надала копію Державного акта на право приватної власності на землю серії ВН № 1165, виданого 16 липня 2002 року Лучинецькою сільською радою, ОСОБА_2 , згідно якого на підставі розпорядження Мурованокуриловецької районної державної адміністрації № 135 від 28 травня 2002 року їй передана у приватну власність земельна ділянка № НОМЕР_1 площею 3,6288 га, що розташована на території Лучинецької сільської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 336 (аркуш справи 35-36).

Згідно відповіді Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області на запит адвоката: відповідно до матеріалів Технічної документації із землеустрою по складанню проекту організації території земельних часток (паїв) та заповнення державних актів на право приватної власності на землю членам ТОВ «Деметра» с. Лучинець, за ОСОБА_2 рахувалася земельна ділянка № НОМЕР_1 площею 3,6288 га; земельній ділянці з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,6288 га, яка належала ОСОБА_2 , присвоєно кадастровий номер :03:002:0045; на земельну ділянку № 355 ОСОБА_2 видано Державний акт на право приватної власності на землю серії ВН-ХІІІ № 1165, дата видачі 16 липня 2002 року (аркуш справи 37).

Згідно відомостей з державного реєстру речових прав, земельна ділянка площею 3,6288 га, з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, власником якої є Лучинецька сільська рада, кадастровий номер :03:002:0045, згідно договору оренди землі № б/н від 02 жовтня 2019 року, передана в оренду орендарю ФГ «Агро Поділля» (аркуш справи 38).

Приватний нотаріус Могилів-Подільського районного нотаріального округу Вінницької області надав Намакарській М. А. роз`яснення № 263/01-16 від 23 грудня 2024 року про відмову у видачі їй свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на земельну ділянку площею 3,6288 га (аркуш справи 40).

Згідно Витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі № 79557423 від 16 грудня 2024 року, 16 грудня 2024 року заведена спадкова справи № 257/2024 щодо спадкового майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 (аркуш справи 41).

Відповідно до частини першої статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (частина третя статті 1268 ЦК України).

Статтею 1277 ЦК України передбачено, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини.

Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням.

Отже визначальною обставиною під час розгляду заяви про визнання спадщини відумерлою в порядку окремого провадження є те, що під час вирішення цього питання не встановлено існування спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний.

Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають в реалізації такого права.

Звернувшись із апеляційною скаргою на оскаржуване рішення суду, заявник апеляційної скарги ОСОБА_1 вказала на наявність між нею та Вендичанською селищною радою спору про право на майно померлої ОСОБА_2 .

На обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 надала докази, що рішення у справі стосується її прав та інтересів, як спадкоємця ОСОБА_2 .

Таким чином ОСОБА_1 , яка є спадкоємцем за заповітом після смерті померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , є заінтересованою особою у цій справі. В даному випадку існує спір про право на спадкове майно, до складу якого входить і спірна земельна ділянка, а тому такий спір має вирішуватися в порядку позовного провадження.

Відповідно до частини шостої статті 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 374 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Враховуючи викладене, оскільки в даному випадку має місце спір про право на спадкове майно, до складу якого входить спірна земельна ділянка, і такий спір повинен вирішуватися у порядку позовного провадження, то апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення із скасуванням рішення суду першої інстанції та залишенням без розгляду заяви прокурора про визнання спадщини відумерлою на підставі частини шостої статті 294 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ч. 6 ст. 294, ст. 374, 377, 382 ЦПК України, суд

Постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 31 січня 2013 року скасувати.

Заяву прокурора Мурованокуриловецького району Вінницької області в інтересах держави в особі Лучинецької сільської ради, про визнання спадщини відумерлою після смерті ОСОБА_2 , залишити без розгляду.

Роз`яснити, що заявник має право подати до суду позов на загальних підставах.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийМ. В. Матківська
СуддіЮ. Б. Войтко
І. М. Стадник

Повне судове рішення складено 22 травня 2025 року