Справа № 643/7533/25
Провадження № 2-д/643/4/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2025 м. Харків

Суддя Салтівського районного суду міста Харкова Семенова Я.Ю., розглянувши доручення італійського суду про вручення судових документів ОСОБА_1 , скероване Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Суми),

в с т а н о в и в :

До Салтівського районного суду м. Харкова від Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) 14 травня 2025 року надійшло доручення італійського суду про вручення судових документів ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 500 ЦПК України суди України виконують доручення іноземних судів про надання правової допомоги щодо вручення викликів до суду чи інших документів, допиту сторін чи свідків, проведення експертизи чи огляду на місці, вчинення інших процесуальних дій, переданих їм у порядку, встановленому міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - дипломатичними каналами.

Водночас, відповідно до ст. 499 ЦПК України зміст і форма судового доручення про надання правової допомоги мають відповідати вимогам міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо його не укладено - вимогам частин другої - четвертої цієї статті.

У судовому дорученні про надання правової допомоги зазначаються: 1) назва суду, що розглядає справу; 2) за наявності міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, учасниками якого є Україна і держава, до якої звернено доручення, - посилання на його положення; 3) найменування справи, що розглядається; 4) прізвище, ім`я, по батькові та рік народження фізичної особи або найменування юридичної особи, відомості про їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, а також інші дані, необхідні для виконання доручення; 5) процесуальне становище осіб, щодо яких необхідно вчинити процесуальні дії; 6) чіткий перелік процесуальних дій, що належить вчинити; 7) інші дані, якщо це передбачено відповідним міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або цього вимагає іноземний суд, який виконуватиме доручення.

Судове доручення про надання правової допомоги оформлюється українською мовою. До судового доручення додається засвідчений переклад офіційною мовою відповідної держави, якщо інше не встановлено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Серед іншого, суд звертає увагу, що доручення іноземних судів виконуються на території України з урахуванням вимог розділу ХІ ЦПК України і розділів ІІІ та VІ Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги у цивільних справах, щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України від 27.06.2008 №1092/5/54.

Так, пунктами 3.1, 3.2, 3.3 Інструкції передбачено, що доручення іноземного компетентного органу про вручення документів, про отримання доказів, про виконання інших процесуальних дій виконуються відповідно до чинного законодавства України з урахуванням положень міжнародного договору України, на підставі якого воно надійшло.

Доручення іноземних компетентних органів отримує Мін`юст від центрального органу, визначеного міжнародним договором України, або через дипломатичні канали.

Мін`юст перевіряє наявність та чинність міжнародного договору України у відносинах з державою, від компетентного органу якої надійшло доручення, відповідність оформлення такого доручення положенням відповідного міжнародного договору України та достатність інформації, що міститься у дорученні, для його виконання згідно з міжнародним договором України.

Мін`юст повертає доручення до іноземного компетентного органу для належного оформлення, якщо отримане іноземне доручення не відповідає вимогам міжнародного договору України і це унеможливлює його виконання.

У разі, якщо документи, що підлягають врученню відповідно до отриманого іноземного доручення про вручення, не викладені державною мовою України або мовою, передбаченою відповідним міжнародним договором України, Мін`юст повертає таке доручення до іноземного компетентного органу, за винятком випадків, коли є підстави вважати, що особа, якій мають бути вручені документи, розуміє мову, якою вони викладені, або інших випадків, передбачених міжнародним договором України.

Як убачається із матеріалів доручення, скерованого суду Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Суми), останнє містить копії документів, викладених іноземною мовою та лише копію ухвали іноземного суду з перекладом на українську мову, водночас не засвідчену у встановленому законом порядку. Матеріали судового доручення не містять відомостей про місце місце проживання (перебування) або місцезнаходження особи, про вручення документів якій йдеться у судовому дорученні, а також відсутні інші дані, необхідні для виконання доручення.

Порядок передачі судових та позасудових документів для вручення за кордоном регулюється Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15 листопада 1965 року, відповідно до якої Україна приєдналася до неї згідно із Законом України «Про приєднання України до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних та комерційних справах» №2052-III від 19.10.2000.

Італія також є учасником Конвенції, тому до правовідносин щодо вручення судових документів ОСОБА_1 необхідно застосовувати положення зазначеної Конвенції.

За змістом ст. 3 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах 1965 року орган влади чи судовий працівник, компетентний відповідно до права запитуючої Держави, направляють Центральному Органу запитуваної Держави прохання згідно з формуляром, що додається до цієї Конвенції, без потреби легалізації або виконання інших аналогічних формальностей. До прохання додається документ, що підлягає врученню, або його копія. Прохання і документ надаються в двох примірниках.

Правилами ст. 5 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах 1965 року визначено, що Центральний Орган запитуваної Держави власноручно вручає документ або забезпечує його вручення відповідним органом: a) у спосіб, визначений його внутрішнім правом для вручення документів, складених в цій державі, особам, що перебувають на її території, або b) в особливий спосіб, обумовлений запитуючим органом, якщо такий спосіб не є несумісним з законами запитуваної Держави.

З урахуванням положень пункту (b) частини першої цієї статті документ може завжди бути вручений шляхом безпосередньої доставки одержувачу, який приймає його добровільно.

Якщо документ має бути вручений відповідно до частини першої цієї статті, то Центральний Орган може вимагати, щоб документ був складений або перекладений офіційною мовою або однією з офіційних мов запитуваної Держави.

Частина прохання, яка відповідає формуляру, доданому до цієї Конвенції, що містить короткий виклад суті документу, що підлягає врученню, вручається разом з документом.

Відповідно до п. 3.3 Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України від 27.06.2008 №1092/5/54, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 02.08.2008 №573/15264, у разі, якщо документи, що підлягають врученню відповідно до отриманого іноземного доручення про вручення, не викладені державною мовою України або мовою, передбаченою відповідним міжнародним договором України, Мін`юст повертає таке доручення до іноземного компетентного органу, за винятком випадків, коли є підстави вважати, що особа, якій мають бути вручені документи, розуміє мову, якою вони викладені, або інших випадків, передбачених міжнародним договором України.

Пунктом 6.6 вищевказаної Інструкції, у разі, якщо документ підлягає врученню в іноземній державі відповідно до частини першої статті 5 Конвенції про вручення, він має бути складений або перекладений на офіційну мову або одну з офіційних мов запитуваної держави.

З урахуванням викладеного всі документи, що підлягають врученню, підлягають обов`язковому перекладу на українську мову.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 500 ЦПК України, судове доручення не приймається до виконання, у разі якщо воно суперечить законам або міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Долучене до супровідного листа Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) прохання про вручення за кордоном судових або позасудових документів, складене на іноземній мові без офіційного перекладу на українську мову, що позбавляє суд можливості встановити чіткий перелік процесуальних дій, що належить вчинити, а також з`ясувати назву та місцезнаходження суду, від якого надійшло таке доручення. Копія ухвали про призначення судового засідання, про вручення якої йдеться у судовому дорученні, належним чином не засвідчена, матеріали судового доручення не містять відомостей щодо процесуального статусу ОСОБА_1 , прохання про вручення якій ухвали іноземного суду йдеться у дорученні, а також відомості про її місце проживання/перебування, що унеможливлює здійснити виклик вказаної особи у встановленому законом порядку. Дані обставини є суттєвими для виконання судового доручення іноземного суду.

Ураховуючи наведене вище, у суду відсутня можливість виконати вказане судове доручення, позаяк єдиний додаток, який додається до прохання ухвала італійського суду, яка підлягає врученню, не засвідчена у встановленому законом порядку, відомості про місце проживання/перебування ОСОБА_1 матеріали судового доручення не містять, формуляр, який повинен додаватися до судового доручення, згідно з Конвенцією з його перекладом на офіційну мову запитуваної Держави (українську), не містить його перекладу на українську мову, а відтак судове доручення підлягає поверненню Східному міжрегіональному управлінню Міністерства юстиції (м. Суми) без виконання.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 500 ЦПК України судове доручення не приймається до виконання, у разі якщо воно суперечить законам або міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Ураховуючи викладене вище, суд доходить висновку про відсутність підстав для прийняття до виконання доручення італійського суду про вручення судових документів ОСОБА_1 , скерованого Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Суми), позаяк останнє не відповідає вимогам, перелік яких наведений у ст. 499 ЦПК України.

Керуючись ст. 499, 500 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

У прийнятті до виконання доручення італійського суду про вручення судових документів ОСОБА_1 , скероване Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Суми) - відмовити.

Матеріали доручення італійського суду про вручення судових документів ОСОБА_1 повернути до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Суддя: Я.Ю. Семенова