СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2/759/4184/25
ун. № 759/7613/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2025 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Кравченка Ю.В., за участю секретаря судового засідання Бондарчук М.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника відповідача, адвоката Туровського В.В., про зупинення провадження у справі та про надання строку для примирення сторонам у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Святошинського районного суду міста Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

14 квітня 2025 року суд постановив ухвалу про відкриття провадження у справі, в якій визначив розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначив судове засідання на 14 травня 2025 року.

06 травня 2025 року до суду засобами поштового зв`язку надійшло клопотання представника відповідача, адвоката Туровського В.В., подане 29 квітня 2025 року, про зупинення провадження у справі.

Клопотання мотивоване тим, що відповідач проходить військову службу в складі Збройних Сил України за мобілізацією.

Окрім того, 06 травня 2025 року до суду засобами поштового зв`язку надійшов відзив на позовну заяву, поданий, поданий 29 квітня 2025 року адвокатом Туровським В.В. У відзиві представник відповідач заявив клопотання про надання сторонам строку для примирення тривалістю 6 (шість) місяців у зв`язку з перебуванням відповідача в складі Збройних Сил України, та зупинення провадження у справі.

У судове засідання відповідач та його представник не з`явилися, про причини неявки не повідомили, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Позивачка в судове засідання не з`явилася. 14 травня 2025 року, до початку судового засідання, подала заяву, в якій просила провести судове засідання без її участі. Проти задоволення заяви про зупинення провадження у справі заперечила, проти надання сторонам строку для примирення тривалістю 6 (шість) місяців не заперечила.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши вказані заяви з процесуальних питань та додатки до них, суд дійшов таких висновків

Щодо заяви про зупинення провадження у справі

Згідно із ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Зупинення провадження по справі - це врегульована законом й оформлена ухвалою суду тимчасова перерва в провадженні у справі, викликана наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають розглядові справи, до моменту, коли ці обставини перестануть існувати або будуть вчинені необхідні дії. Тобто інститут зупинення судового провадження застосовується не просто у зв`язку із виникненням підстав, передбачених процесуальним законом, а обумовлюється наявністю обставин, які створюють об`єктивні перешкоди для здійснення судового розгляду.

Обов`язок суду зупинити провадження у справі зумовлений об`єктивною неможливістю її розгляду, викликаний наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають розглядові справи, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити певні обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

У постанові Верховного Суду від 15 серпня 2023 року у справі № 174/760/21 зазначено, що «зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення».

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Отже, в суду є імперативний обов`язок, а не право зупинити провадження у справі в разі перебування сторони у складі Збройних Сил України або інших військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Відповідно до положень Закону України «Про правовий режим воєнного стану», воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, з 24 лютого 2022 року в Україні було введено воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався і триває дотепер.

Відповідно до приписів Закону України «Про Збройні сили України», Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності. Збройні Сили України забезпечують стримування збройної агресії проти України та відсіч їй, охорону повітряного простору держави та підводного простору у межах територіального моря України у випадках, визначених законом, беруть участь у заходах, спрямованих на боротьбу з тероризмом.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Статтею 3 цього Закону визначено, що громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Згідно із ч. 1 ст. 4 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Збройні сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову громадян України на військову службу; прийняття громадян України на військову службу за контрактом.

Початок, призупинення і закінчення проходження військової служби визначено статтею 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

В аспекті застосування п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зауважує, що зазначена норма має тимчасовий характер, тобто обмежується строком перебування сторони у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан. За такої умови підстава для зупинення провадження у справі вичерпується тоді, коли участь сторони у складі Збройних Сил України припиняється. Сторона у справі може припинити участь у складі Збройних Сил України ще до припинення воєнного стану, якщо така можливість передбачена законодавством.

Наведене правове регулювання дозволяє дійти висновку, що норма пункту 2 частини 1 статті 251 ЦПК України може бути застосована судами при вирішенні питання про зупинення провадження у справі лише у разі перебування фізичної особи, яка є стороною чи третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, до припинення перебування такої фізичної особи у складі Збройних сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 27.02.2023 у справі №380/7845/21).

Окрім того, для зупинення судом провадження у справі з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України в матеріалах цивільної справи мають бути докази перебування сторони, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, а також того, що такі підрозділи переведені на воєнний стан, зокрема, беруть участь у виконанні бойових завдань.

Зазначена правова позиція викладена в ухвалах Верховного Суду про зупинення провадження від 14.12.2022 у справі № 757/5240/16-ц, від 29.08.2022 у справі № 461/5209/19.

Отже, для вирішення питання про зупинення провадження недостатньо самого факту введення воєнного стану і формального перебування сторони у складі ЗСУ, оскільки не кожен структурний елемент в складі ЗСУ переведений на воєнний стан, тобто виконує бойові завдання у зоні бойових дій.

Такий правовий висновок викладений в постановах Верховного Суду від 27.02.2023 у справі № 380/7845/21, від 31.05.2023 у справі №160/1543/21, від 11.03.2025 у справі № 904/4027/22.

До клопотання про зупинення провадження у справі представник відповідача долучив:

- довідку військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України № НОМЕР_2 від 05.01.2025, про те, що молодший сержант ОСОБА_2 перебуває на військовій службі за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 з 03.01.2025 по теперішній час (на дату видачі довідки).

- витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 397 від 31.12.2024 про зарахування молодшого сержанта ОСОБА_2 до списку особового складу частини на всі види забезпечення.

Водночас самі по собі наказ про зарахування відповідача до списку особового складу військової частини та довідка про перебування в складі Збройних Сил України, видана більш ніж п`ять місяців тому, не свідчать, що відповідач бере безпосередню участь у виконанні бойових завдань в зоні бойових дій.

Інших доказів на підтвердження підстав для зупинення провадження у справі відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України представник відповідача не долучив.

Окрім того, суд зауважує, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Буквальне тлумачення зазначеної норми свідчить, що законодавець пов`язав момент поновлення провадження у справі, зупиненого на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, з припиненням перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, що затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб, строк дії якого неодноразово продовжувався і який триває дотепер.

Станом на день розгляду клопотання перспективи завершення війни в Україні є вкрай непрогнозованими через постійну і довготривалу збройну агресію російської федерації, спрямованої на порушення територіальної цілісності і суверенітету України.

За таких обставин, кінцевий строк зупинення провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України в сучасних українських реаліях є відносно невизначеним. Навіть за умови припинення перебування сторони в складі Збройних Сил України чи інших військових формувань, що переведені на воєнний стан (за відсутності конкретних підстав для звільнення з військової служби), визначити коли таке припинення відбудеться об`єктивно неможливо.

У цьому аспекті суд наголошує, що за змістом ч. 3 ст. 2 ЦПК України до основних засад цивільного судочинства належать розумність строків розгляду справи судом, пропорційність, диспозитивність, змагальність сторін.

Відповідно до ч. 9 ст. 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. При цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.

Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Згідно зі ст. 5 Протоколу 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 22.11.1984, що ратифікований Україною згідно із Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» № 475/97-ВР від 17.07.1997, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Отже, принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу.

Наведене дозволяє виснувати, що зупинення провадження у справі про розірвання шлюбу на невизначений строк вочевидь не відповідатиме моральним засадам суспільства, які в цьому разі превалюють над правом сторони брати особисту участь у справі.

У такій чуттєвій темі, як стосунки подружжя, використання правомірного інструментарію з метою відтермінування розірвання шлюбу порушує принцип добровільності шлюбу і є неприпустимим.

З огляду на викладене, в задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі суд відмовляє.

Щодо надання сторонам у справі строку для примирення

Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Якщо один із подружжя вчинив домашнє насильство, незалежно від стану розгляду порушеного кримінального провадження, цивільної справи або справи про адміністративне правопорушення щодо домашнього насильства, заходи щодо примирення подружжя не вживаються.

Згідно із ч. 7 ст. 240 ЦПК України у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити строк для примирення подружжя, який не може перевищувати шість місяців, крім випадків, передбачених частиною другою статті 111 Сімейного кодексу України.

У справі, що розглядається:

- представник відповідача подав клопотання про надання сторонам строку для примирення, мотивуючи його бажанням відповідача зберегти сім`ю;

- надання сторонам строку для примирення не суперечить моральним засадам суспільства; будь-яких перешкод у наданні такого строку, визначених у ч. 2 ст. 111 СК України суд не встановив;

- позивачка проти надання строку для примирення не заперечила.

З огляду на викладене, суд уважає за необхідне надати сторонам строк для примирення тривалістю в шість місяців.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення

Відповідно до положень ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється до закінчення строку для примирення, визначеного судом.

Оскільки суд дійшов висновку про задоволення клопотання про надання сторонам строку для примирення, провадження у справі слід зупинити до закінчення вказаного строку.

З огляду на викладене, клопотання представника відповідача суд задовольняє повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 12, 240, 247, 251, 253, 258, 260, 261, 353-355ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідача, адвоката Туровського Віталія Вікторовича, про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, відмовити повністю.

Клопотання представника відповідача, адвоката Туровського Віталія Вікторовича, про надання строку для примирення сторонам у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, задовольнити повністю.

Надати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 строк для примирення тривалістю 6 (шість) місяців, до 14 листопада 2025 року.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу зупинити до закінчення строку для примирення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду в частині зупинення провадження у справі може бути подана до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повна ухвала суду складена 19 травня 2025 року.

Суддя Ю.В. Кравченко