Справа №752/7411/24
Провадження №2/752/1113/25
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

20 травня 2025 року м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі судді Кордюкової Ж.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр комерційних рішень", Акціонерного товариства «Таскомбанк», Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС», Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегого" про визнання кредитних договорів та договорів про страхування життя недійсними,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр комерційних рішень" (далі - ТОВ «ЦКР»), Акціонерного товариства «Таскомбанк» (далі - АТ «Таскомбанк»), Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» (далі - ПрАТ «СК «ТАС»), Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (далі - ПрАТ «СГ «ТАС»), Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегого" (далі - ТОВ «Мегого») про визнання кредитних договорів та договорів про страхування життя недійсними.

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 15.03.2021 між ним та ТОВ «ФК «ЦКР» укладений кредитний договір № , за яким він отримав кредит в розмірі 248336,26 грн. на строк 48 місяців.

До кредитного договору був доданий паспорт кредиту, в якому п. 4 основними умовами кредитування також є розмір кредиту 248336,26 грн. та строк кредитування 48 місяців.

Пунктом 5 паспорта кредиту визначається інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту, при цьому щомісячні проценти такої орієнтовної ставки визначено на рівні 3%, тобто 36% річних, а далі в таблиці визначена орієнтовна реальна річна процентна ставка - 68,46 % річних.

Пунктом 7 паспорту кредиту визначено, що платежі за додаткові та супутні послуги третіх осіб, обов`язкові для укладення договору/отримання кредиту: 1. Послуги нотаріуса - ні. Послуги оцінювача - ні. Послуги страховика - ні. Інші обов`язкові послуги - ні.

Разом з тим, під час укладення кредитного договору від 15.03.2021 в обов`язковому порядку кредитодавцем було внесено до його змісту наступні платежі з обов`язком укладення відповідних договорів на супровідні послуги, від яких він не мав права відмовитися, тобто з порушенням прав на свободу договору, передбачених ст. 627 ЦК України:

отримувач ТОВ «ФК «ЦФР» - сума 214979,41 грн., призначення платежу - погашення поточної заборгованості за його діючим кредитним договором № від 08.04.2020;

отримувач ТОВ «Мегого» - сума 1188 грн., призначення платежу - оплата за пакет послуг «Кіно і ТБ. Оптимальна» на 12 місяців за рахунок кредиту № від 15.03.2021, ОСОБА_1 , Ю в т.ч. ІІ;

отримувач ПАТ «СК «ТАС»» - сума 30368,85 грн., призначення платежу - оплата страхового платежу за договором страхування №-С від 15.03.2021;

отримувач ПАТ «Страхова компанія «ТАС»» - сума 1200 грн., призначення платежу - оплата страхового платежу за договором страхування №-ЛО від 15.03.2021;

отримувач ТОВ «ЦФР» - сума 600 грн., призначення платежу - оплата за електронний ключ доступу до додатку «SUPPORT.UA», SU від 15/03/2021.

Від ТОВ «Мегого» він взагалі не отримав ніякої послуги. Отже, увівши його в оману, кредитодавець всупереч п. 7 Паспорта кредиту нав`язав обов`язкові умови отримання кредиту - вищезазначені послуги, в яких він не мав потреби і які істотно погіршили його фінансове становище як військового пенсіонера.

Він є споживачем фінансових послуг, які надає йому кредитодавець. Він не має фінансово-економічної та юридичної освіти, і не орієнтується в юридичних позиціях до та під час укладення кредитного договору. Тому введення його кредитодавцем в оману щодо необхідності отримання вищезазначених обов`язкових супровідних послуг для отримання ним кредиту пройшло безперешкодно для кредитодавця.

Лише сума тіла кредиту в розмірі 214979,41 грн. була необхідна для погашення поточної заборгованості за його діючим на той час кредитним договором № від 08.04.2020. Всі інші супровідні послуги мені нав`язані штучно і шляхом нечесної підприємницької практики.

В порушення п. 7 ч. 3 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» інформації, що надається кредитодавцем споживачу, зазначеної у частині другій цієї статті (у паспорті кредиту), про необхідність укладення договорів щодо супровідних послуг третіх осіб, які є обов`язковими для отримання кредиту, перелік осіб, яких кредитодавець визначив для надання відповідних послуг (за наявності), а також орієнтовна вартість таких послуг йому у паспорті кредиту від 15.03.2021 надано не було, що вплинуло на неправильний вибір кредитного пакету послуг.

Обов`язковість укладення договорів на супровідні послуги, не передбачена паспортом кредиту від 15.03.2021, суперечить Закону України «Про захист прав споживачів» та «Про споживче кредитування», а його волевиявлення не було вільним та не відповідає його внутрішній волі. Кредитний договір № від 15.03.2021 містить завищену суму кредиту з урахуванням не передбачених паспортом кредиту супровідних послуг.

Маскування супутніх послуг під тіло кредиту суперечить паспорту кредиту, цільовому використанню кредиту, та саме і є нечесною підприємницькою практикою. Тобто у кредитний договір було замасковано і договори страхування, які за вищезазначеним законом і є нічим іншим, як договорами супутніх послуг.

Обман полягає у тому, що для отримання кредиту 15.03.2021 супровідні послуги (згідно паспорта кредиту) не були потрібні, кредитодавець замовчав їх існування. Натомість в кредитний договір від 15.03.2021 такі супровідні послуги були внесені і на них збільшено суму кредитного грошового зобов`язання в розмірі 32756,85 грн. Такі порушення є істотними, а тому існують підстави для визнання договорів недійсними.

Його збитки сягають 32756,85 грн., а тому ТОФ «ФК «ЦФР» зобов`язане відшкодувати йому збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв`язку з вчиненням цього правочину, тобто відшкодувати 65513,70 грн. та 25000 грн. моральної шкоди з одночасним визнанням всіх правочинів недійсними.

Згідно з п. 2.1. Кредитного договору від 15.03.2021 всі інші умови кредитного Договору, викладені в Паспорті кредиту та в Умовах отримання фінансових кредитів TOB «ФК «ЦФР», які розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР».

Він не визнає тієї редакції Умов отримання фінансових кредитів TOB «ФК «ЦФР», яка розміщена на сайті ТОВ «ФК «ЦФР». Без надання підтверджень про конкретні запропоновані йому Умови отримання фінансових кредитів TOB «ФК «ЦФР» у письмовій формі, відсутність у кредитному договорі домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, Умови, що розміщені на сайті, не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з ним кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують умов, на які він надавав згоду.

Згідно з ч. 2 ст. 1055 ЦК України кредитний договір в частині Умов отримання фінансових кредитів TOB «ФК «ЦФР», укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Оскільки кредитний договір в частині Умов отримання фінансових кредитів TOB «ФК «ЦФР», ним не підписаний та не визнається, він підлягає визнанню недійсним.

Введенням його в оману, він фактично був позбавлений права на свободу договору. Має значення також і та обставина, що як позичальник, він фактично був поставлений кредитором в тяжке положення, бо вимушений був сплатити заборгованість за кредитним договором № від 08.04.2020 у сумі 214979,41 грн., несплата якої могла коштувати йому штрафів, пені, неустойки тощо, а тому він знаходився в залежності від кредитора ТОВ «ФК «ЦФР», що сприяло кредитору укласти кредитний договір від 15.03.2021 на невигідних для нього умовах, з включенням до кредитного договору не передбачених паспортом кредиту супутніх послуг.

Він не міг відмовитись від укладення кредитного договору від 15.03.2021 через загрозу негативних наслідків, які кредитор загрожував застосувати до нього за кредитним договором № від 08.04.2020. Під впливом тяжких обставин, він не розібрався в тому, що кредитним договором від 15.03.2021 кредитор покладе додатковий тягар супутніх послуг. Це зробило можливим кредитору ввести його як позичальника в оману щодо ціни договору, додаткових зобов`язань за супутніми послугами, в яких у нього ніякої потреби не було і отримати підписаний ним кредитний договір на вкрай невигідних з оплатою супутніх послуг.

Право позичальника відмовитися від кредитного договору протягом 14 днів з дня його укладення, ніяким чином не вплинуло на його становище, оскільки внаслідок відмови кредитор застосував би до нього штрафні санкції за кредитним договором № від 08.04.2020. Тобто вплив тяжкої обставини продовжувався, що унеможливило реалізацію його права на відмову від договору.

20.09.2021 право вимоги за кредитним договором від 15.03.2021 відступлене АТ «Таскомбанк» на підставі договору факторингу №200921.

Стаття 230 ЦК України має бути застосована до всіх інших договорів, що передбачають не потрібні супутні послуги, включені до кредитного договору.

Всупереч зазначеній у п. 5 паспорта кредиту від 08.04.2020 паспорті умові під час укладення кредитного договору від 08.04.2020 кредитодавець ТОВ «ФК «ЦФР» включив до умов кредитного договору платежі за страхування, зобов`язавши його отримати не потрібні йому обов`язкові для укладення кредитного договору супутні послуги. Під час укладення кредитного договору від 08.04.2020 в обов`язковому порядку кредитодавцем було внесено до його змісту наступні платежі з обов`язком укладенням відповідних договорів на супровідні послуги, від яких він не мав права відмовитися, тобто з порушенням прав на свободу договору, передбачених ст. 627 ЦК України.

Його збитки становлять 25 713,22 грн. (24 263,22 грн + 800 грн. + 650 грн.), а тому ТОВ «ФК «ЦФР» має відшкодувати йому збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв`язку з вчиненням цього правочину, тобто 51426,44 грн. та 25 000 грн. моральної шкоди, з одночасним визнанням всіх правочинів недійсними.

За обома кредитними договорами розмір збитків становить 116 940,14 грн. (65 513,70 грн. + 51426,44 грн.), а моральна шкода - 50 000 грн. (25 000 грн. + 25 000 грн.).

Він був ошуканий кредитодавцем ТОВ «ФК «ЦФР», який діяв як на свою користь, так і за дорученням як представник на користь ПАТ «СК «ТАС»» та ТОВ «Мегого», що завдало йому моральної шкоди. Він душевно страждав, і ці страждання призводять до додаткових витрат на відновлення становища, що існувало до порушення його прав споживача, вимагають додаткових зусиль для нормалізації свого життя. На фоні душевних страждань у нього погіршилось самопочуття і це призвело до запалення суглобів на нервовому підґрунті. Для відновлення свого попереднього стану йому потрібна компенсація у розмірі орієнтовно 50000 грн. для купівлі ліків та оздоровлення.

Просив:

визнати кредитний договір № , укладений 08.04.2020 між ТОВ «ФК «ЦФК» та ним внаслідок застосування до позичальника нечесної підприємницької практики недійсним;

визнати договір страхування життя позичальника №-С, укладений 08.04.2020 між ПАТ «СК «ТАС» та ним недійсним;

застосувати наслідки недійсності договору страхування життя позичальника №-С, укладеного 08.04.2020, та стягнути з ПАТ «СК «ТАС» на його користь кошти в розмірі 24263,22 грн.;

визнати договір страхування життя за програмою «ТАС «Підтримка» №-ЛО, укладений 08.04.2020 між ПАТ «СК «ТАС» та ним, недійсним;

застосувати наслідки недійсності договору страхування життя за програмою «ТАС «Підтримка» №-ЛО, укладеного 08.04.2020, та стягнути з ПАТ «СК «ТАС» на його користь грошові кошти в розмірі 800 грн.;

визнати договір страхування №-KMZ, укладений 08.04.2020 між ПАТ «СГ «ТАС» та ним, недійсним;

застосувати наслідки недійсності договору страхування №-KMZ, укладеного 08.04.2020, та стягнути з ПАТ «СГ «ТАС» на його користь грошові кошти в розмірі 650 грн.;

визнати кредитний договір № від 15.03.2021, укладений між ТОВ «ФК «ЦФР» та ним, внаслідок застосування до позичальника нечесної підприємницької практики, недійсним;

визнати угоду, укладену 15.03.2021 між ТОВ «Мегого» та ним, недійсною;.

застосувати наслідки недійсності угоди, укладеної 15.03.2021, та стягнути з ТОВ «Мегого» на його користь грошові кошти в розмірі 1188 грн.;

визнати договір страхування життя позичальника №-С, укладений 15.03.2021 між ПАТ «СК «ТАС» та ним, недійсним;

застосувати наслідки недійсності договору страхування життя позичальника №-С, укладеного 15.03.2021, та стягнути з ПрАТ «СК «ТАС» на його користь грошові кошти в розмірі 30368,85 грн.;

визнати договір страхування життя за програмою «ТАС «Підтримка» №-ЛО, укладений 15.03.2021 між ПАТ «Страхова компанія «ТАС» та ним, недійсним;

застосувати наслідки недійсності договору страхування життя за програмою «ТАС «Підтримка» №-ЛО, укладеного 15.03.2021, та стягнути з ПАТ «СК «ТАС» на його користь грошові кошти в розмірі 1200 грн.;

стягнути з ТОВ «ЦКР» на його користь у відшкодування завданих йому внаслідок нечесної підприємницької практики і застосування обману під час укладення кредитного договору № від 15.03.2021 збитки у подвійному розмірі 115640,14 грн. та моральну шкоду в розмірі 50 000 грн.

ПрАТ «СК «ТАС» надало відзив на позовну заяву, в якому заперечувало проти задоволення позовних вимог через їх безпідставність.

Позивач надав відповідь на відзив, в якій просив відхилити аргументи відповідача. Навів доводи, ідентичні тим, що викладені у позові.

02.05.2024 постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

09.05.2024 відповідач АТ «Таскомбанк» надав заяву про залишення позову без розгляду. Зазначив, що в лютому 2023 року ОСОБА_1 звертався з аналогічною позовною заявою до Люботинського міського суду Харківської області. Зазначена позовна заява містила ті ж позовні вимоги, той же склад учасників та ті ж підстави.

Рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 20.06.2023 в задоволені позову відмовлено. Постановою Харківського апеляційного суду апеляційна скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення, а постановою Верховного Суду від 02.02.2024 касаційна скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення. За таких обставин відповідно до п.4 ч.1 ст. 255 ЦПК України позов підлягає залишенню без розгляду.

Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва суду з позовною заявою до ТОВ «ЦКР», АТ «Таскомбанк», ПрАТ «СК «ТАС», ПрАТ «СГ «ТАС», ТОВ «Мегого» про визнання кредитних договорів та договорів про страхування життя недійсними, стягнення збитків та моральної шкоди.

У 2022 році ОСОБА_1 звертався до Люботинського міського суду Харківської області з позовною заявою до ТОВ «ЦКР», АТ «Таскомбанк», ПрАТ «СК «ТАС», ПрАТ «СГ «ТАС», ТОВ «Мегого» про визнання кредитних договорів та договорів про страхування життя недійсними, стягнення збитків та моральної шкоди.

Просив:

визнати кредитний договір №, укладений 08.04.2020 між кредитодавцем ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та позичальником ОСОБА_1 , недійсним;

визнати договір страхування життя позичальника № - С, укладений 08.04.2020 між ПАТ «Страхова компанія «ТАС» та ОСОБА_1 , недійсним;

застосувати наслідки недійсності договору страхування життя позичальника № -С, укладеного 08.04.2020 між ПАТ «Страхова компанія «ТАС» та ОСОБА_1 , та стягнути з ПАТ «Страхова компанія «ТАС» на користь ОСОБА_1 грошову суму у розмірі 24 263,22 грн.;

визнати договір страхування життя за програмою «ТАС «Підтримка» № -ЛО, укладений 08.04.2020 між ПАТ «Страхова компанія «ТАС» та ОСОБА_1 , недійсним;

застосувати наслідки недійсності договору страхування життя за програмою «ТАС «Підтримка» № -ЛО, укладеного 08.04.2020 між ПАТ «Страхова компанія «ТАС» та ОСОБА_1 та стягнути з ПАТ «Страхова компанія «ТАС» на користь ОСОБА_1 грошову суму у розмірі 800 грн.;

визнати договір страхування життя № -KMZ, укладений 08.04.2020 між ПАТ «Страхова компанія «ТАС» та ОСОБА_1 , недійсним;

застосувати наслідки недійсності договору страхування життя № -KMZ, укладеного 08.04.2020 між ПАТ «Страхова компанія «ТАС» та ОСОБА_1 та стягнути з ПАТ «Страхова компанія «ТАС» на користь ОСОБА_1 грошову суму у розмірі 650 грн.,

визнати кредитний договір № від 15.03.2021, укладений між кредитодавцем ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та позичальником ОСОБА_1 , недійсним;

визнати угоду, укладену 15.03.2021 між ТОВ «Мегого» та ОСОБА_1 , недійсною;

застосувати наладки недійсності угоди, укладеної 15.03.2021 між ТОВ «Мегого» та ОСОБА_1 , та стягнути з ТОВ «Мегого» на користь ОСОБА_1 грошову суму у розмірі 1 188 грн.;

визнати договір страхування життя позичальника № -С, укладений 15.03.2021 між ПАТ «Страхова компанія «ТАС» та ОСОБА_1 , недійсним;

застосувати наслідки недійсності договору страхування життя позичальника № -С, укладеного 15.03.2021 між ПАТ «Страхова компанія «ТАС» та ОСОБА_1 та стягнути з ПАТ «Страхова компанія «ТАС» на користь ОСОБА_1 грошову суму у розмірі 30 368, 85 грн.;

визнати договір страхування життя за програмою «ТАС «Підтримка» № -ЛО, укладений 15.03.2021 між ПАТ «Страхова компанія «ТАС» та ОСОБА_1 , недійсним;

застосувати наслідки недійсності договору страхування життя за програмою «ТАС «Підтримка» № -ЛО, укладеного 15.03.2021 між ПАТ «Страхова компанія «ТАС» та ОСОБА_1 та стягнути з ПАТ «Страхова компанія «ТАС» на користь ОСОБА_1 грошову суму у розмірі 1 200 грн.,

стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» на користь ОСОБА_1 , у відшкодування завданих йому внаслідок застосування обману під час укладення кредитного договору № від 15.03.2021 збитків у подвійному розмірі, грошову суму 115 640,14 грн. та 50 000 грн. у відшкодування завданої обманом моральної шкоди.

20.06.2023 Люботинським міським судом Харківської області ухвалено рішення про відмову в задоволенні заявлених позовних вимог.

31.10.2023 Харківським апеляційним судом винесено постанову, згідно з якою рішення Люботинського міського суду Харківської області від 20.06.2023 залишено без змін.

02.02.2024 Верховним Судом винесено постанову, згідно з якою рішення Люботинського міського суду Харківської області від 20.06.2023 та постанову Харківського апеляційного суду від 31.10.2023 залишено без змін.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» та у рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів ». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Стаття 124 Конституції України закріплює, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Це означає, що право особи на звернення до суду не може бути обмеженим. Тобто, юрисдикція виникає там, де є спір про право. Предметом юрисдикції є суспільні відносини, які виникають у зв`язку з вирішенням спору. Поняття юрисдикції безпосередньо пов`язано з процесуальним законодавством.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 15 ЦПК України (у редакції на час спірних правовідносин) суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до п.3 ч.1, ч.2-3 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Відповідно до п. 4 ч. 1, ч.2 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Проаналізувавши зміст позову, що розглядається, та зміст позову, який був предметом судового розгляду Люботинського міського суду Харківської області (справа №630/136/23), а також судів апеляційної та касаційної інстанції, суд відзначає, що вони є абсолютно однаковими за змістом, за вимогами та за складом учасників. Підстави і предмет цих позовів є однаковими. Тобто в обидва позови повністю співпадають за складом учасників справи, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

У справі №630/136/23 судом касаційної інстанції 02.02.2024 ухвалене остаточне рішення.

При цьому суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 20.06.2018 у справі №761/7978/15-ц, згідно з яким необхідність застосування пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України (2004 року) зумовлена, по-перше, неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову, та, по-друге, властивістю судового рішення, що набрало законної сили (стаття 223 ЦПК України).

Верховний Суд в постанові від 25.04. 2019 у справі №540/406/19, від 22.05.2019 у справі №640/7778/18 зазначив, що закриття провадження у справі разі можливе за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів. Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Суд вважає, що у цій справі провадження підлягає закриттю, оскільки позивач звернувся до суду з позовом, тотожним тому, що розглядався Люботинським міським судом Харківської області, і за результатами розгляду якого було ухвалено судове рішення судом касаційної інстанції.

Суди не можуть розглядати тотожні спори, один з яких вже розглянутий по суті і ухвалене судове рішення, що набрало законної сили.

Встановлені обставини є підставою для закриття провадження у справі, що виключає залишення позову без розгляду, як просив відповідач АТ «Таскомбанк».

Керуючись ст.ст. 158, 255-256, 258, 260-261, 352-355 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр комерційних рішень", Акціонерного товариства «Таскомбанк», Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС», Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегого" про визнання кредитних договорів та договорів про страхування життя недійсними, стягнення збитків та моральної шкоди.

Роз`яснити позивачу, що у разі закриття провадження повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання суддею.

Ухвалу складено 25.05.2025.

Суддя Ж. І. Кордюкова