провадження № 22-ц/824/9685/2025
головуючий у суді І інстанції Ковбасюк О.О.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Народна порука» на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 4 лютого 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє від свого імені, а також як правонаступник померлого позивача ОСОБА_2 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «Народна порука», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансові ініціативи», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Верповська Олена Володимирівна, про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсними, скасування рішення про державну реєстрацію права власності та повернення права власності на квартиру, визнання недійсним договору купівлі-продажу,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Подільського районного суду міста Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , яка діє від свого імені, а також як правонаступник померлого позивача ОСОБА_2 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «Народна порука», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансові ініціативи», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Верповська Олена Володимирівна, про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсними, скасування рішення про державну реєстрацію права власності та повернення права власності на квартиру, визнання недійсним договору купівлі-продажу.

У підготовчому судовому засіданні позивач та її представник наполягали на задоволенні заяви позивача про зупинення провадження у даній справі на підставі п.6 ч.1 ст. 255 ЦПК України, вказуючи на об`єктивну неможливість розгляду даної справи до розгляду Верховним Судом цивільної справи №758/11320/20 за позовом ОСОБА_3 , правонаступником, якої є ОСОБА_1 , до ТОВ «Народна порука», ТОВ «Фінансова ініціатива» про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та витребування майна.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 4 лютого 2025 року заяву позивача про зупинення провадження у справі задоволено.

Провадження у цивільній справі №758/13907/14-ц за позовом ОСОБА_1 , яка діє від свого імені, а також як правонаступник померлого позивача ОСОБА_2 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «Народна порука», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансові ініціативи», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Верповська Олена Володимирівна, про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсними, скасування рішення про державну реєстрацію права власності та повернення права власності на квартиру, визнання недійсним договору купівлі-продажу зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі №758/11320/20 за позовом ОСОБА_3 , правонаступником якої є ОСОБА_1 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «Народна порука», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова ініціатива» про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та витребування майна, яка перебуває на розгляді Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Народна порука» - Буднік Олена Петрівна звернулася до суду з апеляційною скаргою, а якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що у Подільського районного суду м.Києва були відсутні законні підстави для зупинення 4 лютого 2025 року провадження у справі N° 758/13907/14-ц до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 758/11320/20, яке набрало законну силу саме під час винесення постанови Київського апеляційного суду 11 липня 2024 року у справі № 758/11320/20 за позовом ОСОБА_1 , яка є правонаступником ОСОБА_3 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «Народна порука», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова ініціатива» про витребування майна.

Вказує, що п.6 ч.1 ст. 251 ЦПК України зобов`язує суд зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, але при цьому суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Предметом спору у справі № 758/11320/20 є витребування майна (квартири АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (яка є правонаступником ОСОБА_3 ) від ТОВ «Фінансові ініціативи».

А предметом спору у справі № 758/13907/14-ц є визнання недійсним договору іпотеки, кредитного договору, укладених між ОСОБА_1 та ТОВ «Народна порука», скасування рішення про державну реєстрацію, повернення права власності на квартиру.

Зазначає, що в матеріалах цивільної справи N° 758/13907/14-ц містяться судові рішення по адміністративній справі № 826/689/15 та цивільній справі № 758/10040/15ц, в яких судами встановлені обставини, які не підлягають повторному доказуванню при розгляді цивільної справи № 758/13907/14-ц.

Також по справі № 758/10040/15ц судами досліджувалось питання про визнання недійсним договору іпотеки від 7 листопада 2012 року.

Вказує, що ж стосується вимоги позивача у справі № 758/13907/14-ц про повернення права власності, то ця вимога по суті є вимогою, що стосується застосування правових наслідків недійсності правочину у відповідності до вимог ст. 216 ЦК України, тобто ця вимога є похідною після вимоги про визнання недійсним договору та скасування державної реєстрації.Що ж стосується вимоги про визнання недійсним кредитного договору, то ця вимога не пов`язана з предметом спору по справі № 758/11320/20 про витребування квартири. А отже, відсутня об`єктивна неможливість розгляду цивільної справи № 758/13907/14- ц до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 758/11320/20. У справі № 758/13907/14-ц зібрані всі докази, які дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Відзив на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надходив.

Відповідно до частини 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою апеляційне провадження.

Згідно із ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про зупинення провадження у справі (п. 14 ч. 1 ст. 353 ЦПК України) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України судове засідання не проводиться.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до приписів частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що предметом спору як у даній справі, так і в справі №758/11320/20 є квартира АДРЕСА_1 , а тому суд вважав обґрунтованими доводи позивача про те, що оскільки спірний договір іпотеки було укладено на підставі такого ж спірного договору купівлі-продажу квартири, подальший розгляд даної справи об`єктивно неможливий до вирішення судової справи №758/11320/20, оскільки визнання договору купівлі-продажу квартири від 7 липня 2012 року недійсним з моменту укладення скасовує правові підстави для набуття права власності на спірну квартиру за ОСОБА_1 .

Проте такий висновок суду є помилковим, враховуючи наступне.

Питання зупинення провадження у справі врегульовано у Главі 8 Розділу III ЦПК України.

Зокрема, статтями 251-252 ЦПК України передбачено підстави за яких суд зобов`язаний або може зупинити провадження у справі.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Наведене дає підстави для висновку про те, що необхідність в зупиненні провадження у справі за вищеназваним пунктом виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі, що розглядається в порядку конституційного провадження, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

При цьому, між двома справами, що розглядаються, має існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній справі, будуть мати преюдиціальне значення для іншої справи.

Разом з цим, відповідна підстава для зупинення провадження у справі застосовується лише у разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Неможливість розгляду справи є оціночним поняттям, яке повинно ґрунтуватися на можливості ухвалення рішення тільки після підтвердження фактів, що мають преюдиційне значення для даної справи, в іншій цивільній, кримінальній, адміністративній справі.

Строки на які зупиняється провадження у справі визначені статтею 253 ЦПК України.

Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 6 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Відповідно до цієї ж норми суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.

Неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у цій справі.

Пов`язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у цій справі. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для цієї справи, тобто зупинення провадження у цивільній справі, виходячи з мотивів наявності іншої справи, може мати місце тільки у випадку, коли у цій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав заявлених позовних вимог або умов, від яких залежить їх розгляд.

Таким чином, необхідність у зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у цій справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній зі справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.

Схожі висновки викладені Верховним Судом у постановах від 22 травня 2024 року у справі №755/12310/21 та від 14 березня 2024 року у справі № 824/180/19 (в частині, що стосується питання зупинення провадження у справі).

Так, судом встановлено, що в проваджені Подільського районного суду м. Києва знаходиться Цивільна справа № 758/13907/14-ц за позовом ОСОБА_1 , яка діє від свого імені, а також як правонаступник померлого другого позивача ОСОБА_3 (після якої правонаступником був ОСОБА_2 та який помер) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Народна порука», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансові ініціативи», третя особа приватний нотаріус КМНО Верповська О.В., про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсними, скасування рішення про державну реєстрацію права власності та повернення права власності на квартиру, визнання недійсним договору купівлі- продажу.

Кредитний договір №0711001/000-КФ/12 від 7 липня 2012 року та договір іпотеки від 7 листопада 2012 року, який ОСОБА_1 просить суд визнати недійсним, було укладено між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Народна позика» (після зміни назви - Товариство з обмеженою відповідальністю «Народна порука»).

За договором іпотеки від 7 листопада 2012 року предметом іпотеки була квартира за адресою: АДРЕСА_2 , Іпотекодавцем була ОСОБА_1 , Іпотекодержателем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Народна позика» (після зміни назви - Товариство з обмеженою відповідальністю «Народна порука»). Та договором іпотеки забезпечувались зобов`язання ОСОБА_1 перед ТОВ «Народна порука» по Кредитному договору №0711001/000-КФ/12 від 7 листопада 2012 року.

Відповідно до умов Кредитного договору №0711001/000-КФ/12 від 7 листопада 2012 року ТОВ «Народна порука» надало позичальниці ОСОБА_1 у листопаді 2012 року кредит у розмірі 300 000 гривень, з датою повернення по 7 листопада 2013 року, із сплатою відсотків за користування кредитом 42% річних.

Договором іпотеки від 7 листопада 2012 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Фінансова компанія «Народна позика» (після перейменування ТОВ «Народна порука»), забезпечувалось виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору №0711001/000-КФ/12 від 7 листопада 2012 року.

Предметом договору іпотеки від 7 листопада 2012 року була квартира за адресою: АДРЕСА_2 .

20 листопада 2014 року ОСОБА_1 подала до Подільського районного суду м. Києва позовну заяву про визнання недійсними вищевказаних кредитного договору №0711001/000-КФ/12 від 7 листопада 2012 року та договору іпотеки від 7 листопада 2012 року.

Ухвалою від 14 квітня 2015 року Подільський районний суд м. Києва постановив ухвалу по справі № 758/13907/14-ц, якою відкрив провадження по справі.

Судом встановлено, що вказану у договорі іпотеки квартиру ОСОБА_1 придбала 7 листопада 2012 року у своєї матері ОСОБА_3 згідно договору купівлі-продажу квартири від 7 листопада 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Верповською О.В., зареєстровано в реєстрі за № 8588.

Саме цей договір купівлі-продажу квартири від 7 листопада 2012 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , ОСОБА_3 просила суд визнати недійсним.

Так, у провадженні Подільського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа № 758/11320/20 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ТОВ «ФК «Народна позика», ТОВ «Фінансові ініціативи» про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та витребування майна.

Оскільки, позивачка ОСОБА_3 померла, правонаступником позивача у цивільній справі №758/11320/20 стала відповідачка ОСОБА_1 (після смерті першого правонаступника ОСОБА_2 ), а отже сталася подія, коли позивач і відповідач співпали в одній особі.

Тому 30 травня 2024 року Київський апеляційний суд постановив ухвалу по справі № 758/11320/20, якою заяву ОСОБА_1 задовольнив, закрив провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_2 , який є правонаступником ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Народна порука», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова ініціатива» про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та продовжив розгляд справи за позовом ОСОБА_1 , яка є правонаступником позивача ОСОБА_3 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «Народна порука», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова ініціатива» про витребування майна.

11 липня 2024 року Київський апеляційний суд виніс постанову у справі № 758/11320/20, якою постановив відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 , яка є правонаступником ОСОБА_3 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «Народна порука», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова ініціатива» про витребування майна.

Встановлено також, що ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 жовтня 2024 року було відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 1 серпня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 11 липня 2024 року у справі №758/11320/20 за позовом ОСОБА_3 , правовнаступником якої є ОСОБА_1 , до товариства з обмеженою відповідальністю «Народна порука», товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова ініціатива» про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та витребування майна.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що предметом розгляду у справі №758/11320/20 (до вирішення якої зупинено провадження у даній справі) є вимогами про витребування майна.

Натомість, предметом спору у даній справі є вимоги про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсними, скасування рішення про державну реєстрацію права власності та повернення права власності на квартиру, визнання недійсним договору купівлі-продажу.

Таким чином, вимога позивача у справі № 758/13907/14-ц про повернення права власності по суті є вимогою, що стосується застосування правових наслідків недійсності правочину у відповідності до вимог ст. 216 ЦК України, тобто ця вимога є похідною після вимоги про визнання недійсним договору та скасування державної реєстрації.

Що ж стосується вимоги про визнання недійсним кредитного договору, то ця вимога не пов`язана з предметом спору по справі № 758/11320/20 про витребування квартири.

Також колегія суддів звертає увагу, що сама по собі взаємопов`язаність справ ще не свідчить про неможливість розгляду даної справи до прийняття рішення у іншій справі, оскільки незалежно від результату розгляду справи №758/11320/20 суд має достатньо правових підстав для розгляду та вирішення по суті даної справи.

Крім того, межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Одночасно колегія суддів зауважує, що відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень за результатами перегляду касаційної скарги у справі № 758/11320/20 до розгляду якої було зупинено провадження 26 березня 2025 року Верховним Судом було ухвалено рішення.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та такі критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини від 27 червня 2000 року у справі «Фрідлендер проти Франції» («Frydlender v. France»), заява № 30979/96).

Зіставлення наведених вище суджень із розумінням положень пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України переконує у тому, що оскаржуване судове рішення про зупинення провадження у справі не може бути залишене у силі, оскільки висновки, зазначені в ньому, є необґрунтованими, таке зупинення суперечить принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи, й перешкоджає подальшому провадженню у справі, а отже, відповідно до частини шостої статті 411 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи для продовження її розгляду до цього ж суду.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 10 січня 2024 року у справі № 759/3868/23 та від 31 січня 2024 року у справі № 759/7628/23. Безпідставне зупинення провадження у справі суперечить принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що судом першої інстанції при постановленні ухвали про зупинення провадження в справі не було враховано, що стадії цивільного судочинства є певною послідовністю процесуальних дій, які здійснюються у встановленій процесуальним законодавством черговості й оформлюються відповідним судовим актом (ухвала суду, рішення суду, постанова). Стадії судового процесу слідують одна за одною та мають свою процесуальну мету, чим забезпечують єдність і неподільність процесу захисту прав.

Частиною 3 статті 210 ЦПК України встановлено, що провадження у справі на стадії її розгляду по суті (тобто на стадії вирішення спору) зупиняється тільки з підстав, встановлених пунктами 1 - 3, 4-1 ч. 1 ст. 251 та пунктами 1 - 3 ч. 1 ст. 252 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 258 ЦПК України, розгляд справи по суті судом першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

В той же час, матеріалами справи встановлено, що ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 24 жовтня 2024 року було закрито підготовче провадження в справі № 758/13907/14-ц та призначено справу до судового розгляду по суті на 4 лютого 2025 року.

Таким чином, суд першої інстанції не мав процесуальних підстав для зупинення провадження у даній справі з підстав, передбачених ч. 6 ст. 251 ЦПК України на стадії судового розгляду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про скасування ухвали суду першої інстанції й направлення справи до того ж суду для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Народна порука» задовольнити.

Ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 4 лютого 2025 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до того ж суду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий Т.О. Писана

Судді К.П. Приходько

С.О. Журба