Справа №: 398/740/25
провадження №: 2/398/1356/25
"21" травня 2025 р. м. Олександрія
Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді Москалик В. В., за участю секретаря судових засідань Таран І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
Позивач ТОВ «Кредитсервіс» звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Свій позов мотивує тим, що згідно з кредитним договором № 200917-003 від 17.09.2020 відповідач отримав в ТОВ «Кредитсервіс» кредит строком до 17.09.2021 у розмірі 24 000 гривень, вказаними коштами відповідач скористався. За умовами кредитного договору відповідач був зобов`язаний погасити суму кредиту, сплатити проценти та комісію. Через неналежне виконання зобов`язань за кредитним договором станом на 20.08.2024 заборгованість відповідача за кредитом становить 38 340 гривень, вказану заборгованість позивач і просить стягнути з відповідача, а також понесені ним судові витрати понесені ним судові витрати.
Ухвалою суду від 03.03.2025 у справі відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
В судове засідання представник позивача не з`явився, в матеріалах позовної заяви міститься клопотання про розгляд справи без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомив, заперечень проти позову не надав.
У відповідності до ст.ст. 274, 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження.
Згідно зі ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, з`ясувавши обставини справи дослідивши надані докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Встановлено, що ТОВ «Кредитсервіс» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір від 17.09.2020, за умовами якого відповідач ОСОБА_1 отримав від ТОВ «Кредитсервіс» кредит строком на 12 місяців у розмірі 24 000 гривень, сума одноразової комісії 1416,00 грн, фіксована процентна ставка 5,9 % в місяць від початкової суми кредиту, реальна процентна ставка 76,7 % річних. Загальна вартість кредиту - 42 408,00 грн, загальна плата за користування кредитом - 18 408,00 грн. Строк договору - до 17.09.2021.
Згідно з розрахунком заборгованості, поданим до суду позивачем, заборгованість ОСОБА_1 , перед ТОВ «Кредитсервіс» за кредитним договором станом на 20.08.2024 складає 38 340 грн, з яких 19 932,00 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 18 408,00 грн - прострочена заборгованість за процентами за період з 17.09.2020 до 17.12.2021. При цьому згідно з розрахунком ОСОБА_1 сплатив 4 068,00 грн в рахунок погашення тіла кредиту та 2 832,00 грн в рахунок погашення відсотків за користування кредитом (платежі від 06.10.2020 та від 16.11.2020).
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п.3 ч.1 ст.3 ЦК України.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п.6 ч.1 ст.3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
У ч. ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Статтею 6 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, у якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
За змістом ч. 1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
За нормами статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
За статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
За умовами кредитного договору від 17.09.2020 № 200917-003 сторони погодили строк дії договору - до 17.09.2021, а згідно з п. 2.2 кредитного договору позичальник зобов`язався повернути кредит та здійснити плату за його користування до закінчення строку дії договору згідно з графіком, передбаченим цим договором, але в будь-якому разі цей договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором. Отже, кредитним договором визначений строк кредитування згідно з графіком до 17.09.2021 відповідно, а нарахування відсотків за користування кредитними коштами після строку кредитування суперечить приписам законодавства згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 та від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16.
З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача кредитної заборгованості за кредитним договором від 17.09.2020 № 200917-003 підлягають частковому задоволенню, а саме слід відмовити в стягненні відсотків за користування кредитом, нарахованих поза межами строку кредитування.
Підсумовуючи вищевикладене та враховуючи, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт користування кредитними коштами та неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 17.09.2020 № 200917-003 в сумі 34 092,00 грн, з яких: 19 932,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 14 160,00 грн сума заборгованості за відсотками.
Вирішуючи питання про стягнення понесених позивачем витрат на правничу допомогу суд враховує, що відповідно до ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу належать до судових витрат. Судові витрати розподіляються між сторонами в порядку ст. 141 ЦПК України.
Представник позивача просила стягнути понесені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн, додавши до матеріалів справи докази понесення таких витрат.
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Визначаючись з розподілом витрат на правничу допомогу, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд зважає, що справа є незначної складності, в даній категорії спірних правовідносин наявна усталена судова практика, обсяг досліджених доказів є невеликим, а тому суд вважає, що об`єктивний та співмірний зі складністю справи та виконаною роботою у ній розмір витрат на професійну правничу допомогу становить 4000,00 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору та на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного та керуючись ст. 263-265, 273, 274-279, 280-282 ЦПК України, суд,
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
В решті позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивачем на рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Вікторія МОСКАЛИК