Справа № 646/3394/25
№ провадження 2/646/2533/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.25 м.Харків

Основ`янський районний суд міста Харкова

у складі: головуючого судді Барабанової В.В.,

за участю секретаря судового засідання Ільченко В.В.,

представника позивача ОСОБА_1 адвоката Шумейка Я.В.,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Харкові заяву адвоката Шумейка Ярослава Віталійовича про забезпечення позову у справі №646/3394/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

встановив:

До Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, ціна позову 56 631,67 грн.

Ухвалою судді від 17.04.2025 провадження у справі відкрито та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Відповідно до Закону України від 26 лютого 2025 року №4273-IX «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменування місцевих загальних судів,з 25 квітня 2025 року Червонозаводський районний суд м. Харкова перейменовано на Основ`янський районний суд міста Харкова.

Під час судового засідання представник позивача просив розглянути заяву про забезпечення позову. Заяву підтримав та просив задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви про забезпечення позову.

В заяві про забезпечення позову представник позивача просить забезпечити позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у загальному розмірі 56 631,67 грн. шляхом накладення арешту на транспортний засіб Chevrolet Aveo, д.н.з. НОМЕР_3 , номер шасі НОМЕР_4 , що належать на праві власності ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ), і накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на рахунках в банківських установах і належать або підлягають сплаті ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) у розмірі суми позовних вимог 56 631,67 грн.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що після ухвалення Червонозаводським районним судом м. Харкова постанови від 16.05.2024 у справі №646/4954/24 Позивачем до ПРАТ «СК «САЛАМАНДРА» було подано повідомлення про подію, яка має ознаки страхового випадку, від 30.05.2024. Пізніше, а саме 13.08.2024, ОСОБА_1 направив до ПРАТ «СК «САЛАМАНДРА» заяву про страхове відшкодування № 0051879.04.24/1 від 13.08.2024.

14 травня 2024 року Національним банком України прийнято рішення №166-рш про застосування до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА СТРАХОВА КОМПАНІЯ САЛАМАНДРА заходу впливу у вигляді анулювання ліцензій на провадження діяльності з надання фінансових послуг. Як наслідок, ПРАТ «СК «САЛАМАНДРА» і МТСБУ погодили механізм проведення виплат страхового відшкодування потерпілим за діючими полісами ОСЦПВ за рахунок централізованих фондів Бюро.

03.10.2024 позивач отримав виплату страхового відшкодування від МТСБУ в сумі 156 800,00 грн., що підтверджується відповідною квитанцією від 03.10.2024. Крім того, у день ДТП відповідач сплатив позивачеві на картку франшизу в сумі 3 200,00 грн. У той же час матеріальний збиток, завданий Позивачеві внаслідок ДТП, становить 383 862,01 грн. Відтак, різниця між вартістю матеріального збитку (383 862,01 грн.), вартістю КТЗ після настання ДТП (207 458,89 грн.), сумою страхового відшкодування (156 800,00 грн.) і франшизою (3 200,00 грн.) становить: 383 862,01 грн. - 207 458,89 грн. - 156 800,00 грн. - 3 200,00 грн. = 16 403,12 грн. Крім того, позивачем понесені витрати на залучення експерта у розмірі 9 541, 73 грн. та 10 686,82грн., які також просить стягнути з відповідача. Також позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 20 000, 00 грн.

Представник позивача вказує, що ОСОБА_2 не відшкодував позивачеві вартість матеріальної і моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, у сумі 56 631,67 грн. При цьому у Позивача виникає побоювання щодо того, що відповідач може розпорядитися належним йому на праві приватної власності майном і відчужити його на користь третіх осіб, що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та ефективний захист порушених прав ОСОБА_1 , за захистом яких він звернувся до суду. Невжиття саме таких заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення вимог позивача, що призведе до порушення його прав.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав до задоволення заяви з огляду на таке.

Згідно з ч.1ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Як зазначив Пленум Верховного Суду України в п.4 постанови №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). При цьому суд повинен перевірити аргументованість заяви про забезпечення позову та застосовувати такі заходи в тих випадках, коли є реальна небезпека, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду, в тому числі, якщо внаслідок цього заявнику може бути завдано шкоди.

При цьому при вирішенні вказаного питання, окрім як врахування предмету заявлених вимог, суд також має брати до уваги обсяг майна, належного відповідачеві, як то випливає із положень ст. 150 ЦПК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2ст.13ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Матеріалами справи підтверджується існування між сторонами спору щодо стягнення моральної та матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Однак, представник позивача просить забезпечити позов у визначений ним спосіб без обґрунтування підстав вважати, чому в разі невжиття заходів забезпечення може бути утрудненим та неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позову, зважаючи на зміст позовних вимог.

Заявником не надано суду доказів того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, не надано доказів, що забезпечення позову є співмірним із заявленими позивачем вимогам.

Представник позивача надає підтверджуючі документи щодо права власності на транспортний засіб, який належить відповідачу.

При цьому, що вимоги про накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках відповідача, слід зазначити про таке.

Відповідно до частини четвертої статті 150 ЦПК України не допускається забезпечення позову шляхом накладення арешту на заробітну плату, пенсію та стипендію, допомогу по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, яка виплачується у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю (включаючи догляд за хворою дитиною), вагітністю та пологами, по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, на допомогу, яка виплачується касами взаємодопомоги, благодійними організаціями, а також на вихідну допомогу, допомогу по безробіттю, на майно (активи) або грошові кошти неплатоспроможного банку, банку, щодо якого прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених статтею 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (крім ліквідації банку за рішенням його власників), а також на майно (активи) або грошові кошти Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Ця вимога не поширюється на позови про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, про відшкодування збитків, заподіяних кримінальним правопорушенням. У даному випадку позивач звернувся до суду з позовом про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Позивач просить суд накласти арешт на грошові кошти, що належать відповідачу, однак не зазначає інформації про наявність у останнього банківських рахунків, їх вид та призначення, місце розміщення, що позбавляє суд можливості перевірити відповідність виду забезпечення, про який просить позивач, позовним вимогам та відповідно їх співмірність.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що накладення арешту на грошові кошти відповідача, навіть в межах суми позову, може стати наслідком порушення вимог частини четвертої статті 150 ЦПК України.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову за безпідставністю.

Одночасно суд роз`яснює, що ця відмова не позбавляє заявника на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку встановленому ЦПК України, з урахуванням аргументів, вказаних в мотивувальній частині ухвали.

За таких обставин, аналізуючи вищевикладені обставини, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів представника позивачів щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявників щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявники просять вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; відсутності доказів щодо належності відповідачу на праві власності транспортних засобів, на які позивачі просять накласти арешт; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; суд приходить до висновку, що вказана заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає, оскільки на даний час судом не встановлено, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову, а також заявниками належним чином не обґрунтовано свої вимоги щодо забезпечення позову, та співмірності відносно заявлених вимог ціні позову.

Керуючись вимогами ст. ст. 149-154, 157, 258, 261, 353 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви адвоката Шумейка Ярослава Віталійовича про забезпечення позову у справі №646/3394/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя В.В. Барабанова