"21" травня 2025 р. Справа № 175/3922/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 року суддя Вишгородського районного суду Київської області Чірков Г.Є., розглянувши позовну заяву Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

представник позивача звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовом, посилаючись в ньому на порушення відповідачкою п. 8.4.2 Правил роздрібного ринку електричної енергії затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №312 від 14 березня 2018 року, внаслідок чого позивачу нанесено матеріальний збиток, а тому просив стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» заборгованість за спожиту, але необліковану приладом електричну енергію (за адресою: АДРЕСА_1 ) в розмірі 13 365 грн. 10 коп.

18 квітня 2025 року ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області дану справу передано до Вишгородського районного суду Київської області для розгляду за підсудністю.

Вказана ухвала мотивована тим, що згідно листа Міністерства соціальної політики №9608/0/290-25/13 від 15 квітня 2025 року, ОСОБА_1 з 11 квітня 2022 року як внутрішньо переміщена особа проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Водночас, вказана справа Вишгородському районному суду Київської області не підсудна, виходячи з наступного.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у справах «Верітас проти України» та «Сокуренко та Стригун проти України», суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством. Зокрема, повноваження суду на розгляд конкретної справи, заяви або скарги визначається правилами підвідомчості та підсудності.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Під підсудністю у цивільному процесуальному праві розуміють інститут (тобто сукупність правових норм), який регулює віднесення справ, які підлягають розгляду судами цивільної юрисдикції, до відання конкретного суду судової системи України для розгляду по першій інстанції. Тобто, визначити підсудність цивільної справи означає встановити компетентний, належний суд у цій справі.

Відповідно до ч. 16 ст. 28 ЦПК України, позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно вимог ст. 378 ЦПК України прийняте судом рішення з порушенням правил територіальної підсудності є підставою для його скасування судом апеляційної інстанції з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю.

Вимоги ЦПК щодо виключної підсудності унеможливлюють застосування інших правил територіальної підсудності, крім тих, які встановлені процесуальним законом для відповідної категорії справ.

У постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року в справі № 638/1988/17 зроблено висновок про те, що згідно положень ст. 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об?єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Отже, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов?язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об?єктом якого є нерухоме майно.

У постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 638/1988/17 Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду зазначив, що житлово-комунальні послуги надаються за місцем знаходження нерухомого майна, а тому позови про стягнення заборгованості з їх оплати повинні пред`являтися за місцем знаходження цього майна за правилами виключної підсудності.

Близький за змістом правовий висновок зроблено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2021 у справі №911/2390/18, відповідно до якого за правилами чинного ГПК України виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов?язків, що пов?язані з нерухомим майном. Відповідна правова позиція у подібних правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду від 09 вересня 2020 року в справі №910/6644/18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року в справі №910/10647/18. Велика Палата Верховного Суду вважає, що словосполучення "з приводу нерухомого майна" у ч. 3 ст. 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов?язків, що пов?язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов?язково виступає як безпосередньо об?єкт спірного матеріального правовідношення.

За змістом виниклих спірних правовідносин необліковане споживання електричної енергії нерозривно пов`язане з об`єктом нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, з урахуванням вказаних вище вимог Закону та правових висновків Верховного Суду щодо їх застосування, до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості за спожиту, але необліковану приладом електричну енергію, поширюються процесуальні норми щодо виключної підсудності справ за місцем знаходження майна.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно ч. 9 ст. 187 ЦПК України якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Відтак, підстав для розгляду справи Вишгородським районним судом Київської області згідно вимог ст.ст. 27-30 ЦПК України не встановлено.

Відтак, враховуючи, що споживання необлікованої приладом обліку електричної енергії мало місце за адресою: АДРЕСА_1 , вказаний позов про стягнення заборгованості має розглядатися виключно за місцем знаходження нерухомого майна за правилами виключної підсудності.

Прийняття до розгляду справи цим судом стане передумовою істотного порушення норм Цивільного процесуального кодексу України і як наслідок скасування рішення, чого суд допустити не в праві.

За таких обставин, суд доходить висновку, що позовну заяву АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості слід повернути до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області, який уповноважений на розгляд цієї справи згідно Рішення Вищої ради правосуддя «Про зміну територіальної підсудності судових справ Краматорського міського суду Донецької області» № 747/0/15-23 від 25 липня 2023 року.

Одночасно суд вважає, що такі дії є виправданими, оскільки усунення допущеної помилки, гарантує права та інтереси сторін на належний розгляд їх спору належним судом, встановленим законом, упродовж розумного строку, та з метою унеможливлення скасування майбутнього рішення суду по суті справи.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 27, 31, 187, 260 ЦПК України,

ухвалив:

позовну заяву Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості передати на розгляд до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області (52005, Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт. Слобожанське, вул. Героїв України, 7).

Копію вказаної ухвали направити до відому представнику позивача.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її підписання шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги.

Суддя