ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 532/575/23 Номер провадження 22-ц/814/1466/25Головуючий у 1-й інстанції Макарчук С.М. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справах: головуючого судді Карпушина Г.Л.; суддів Одринської Т.В., Пікуля В.П., при секретарі судового засідання Буйновій О.П., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Глушко Зої Вікторівни на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 11 грудня 2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» до ОСОБА_1 про відшкодування вартості за необліковану електричну енергію внаслідок порушення ПРРЕЕ,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2023 року АТ « Полтаваобленерго» звернулося до суду із вказаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 вартість недорахованої електричної енергії в сумі 11 028,21 гривень, а також вирішити питання судових витрат.

В обгрунтування позову вказував, що 21.09.2022 року уповноваженими представниками Кременчуцької об`єднаної філії АТ «Полтаваобленерго» під час перевірки за місцем проживання відповідача за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено порушення п.1.2.1., п.2.3.1 п.п.1 п.5.5.5 п.8.2.4 ПРРЕЕ, п.5.2.1 ККОЕЕ, п.11.9.1, п. 11.9.2. КСР, а саме самовільне підключення електропроводки до електричної мережі без порушення схеми обліку після відключення 17.09.2019 року на опорі.

Вартість недорахованої електричної енергії становить 11 028,21 грн.

Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 11 грудня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АПТ «Полтаваобленерго» вартість недорахованої електричної енергії в розмірі 11 028, 21 грн.

Вирішено питання судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права просила рішення районного суд скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідач з 2007 року не є власником та не зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , а тому не є споживачем послуг наданих АТ «Полтаваобленерго» за даною адресою. Вказані обставини підтверджуються витягом з реєстру територіальної громади від 30.05.2024 року згідно якого вбачається, що адреса місця проживання ОСОБА_1 з 12.12.2007 року є: АДРЕСА_2 ; копією посвідченого нотаріально договору дарування будинку та земельної ділянки громадянину ОСОБА_3 та витягу з державного реєстру правочинів від 27.11.2007 року про відчуження будинку; копією відповіді виконавчого комітету Білицької селищної ради старостинського округу № 6 від 31.05.2024 р. № 09-20/6-18, згідно якої вбачається, що відомості про ОСОБА_1 були надані до суду згідно по господарської книги, а згідно відомостей, що містяться в реєстрі територіальної громади/Єдиному державному демографічному реєстрі, ОСОБА_1 не зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .; копією довідки виконавчого комітету Білицької селищної ради старостинського округу від 29.05.2024 р. № 09-12/6-111, про те, що ОСОБА_1 не проживає за адресою АДРЕСА_1 , а проживає в АДРЕСА_2 з 2007 року.

Суд не дослідив належним чином докази подані відповідачем та не прийняв до уваги, що на момент виникнення порушеного права позивача (2022 рік) ОСОБА_1 не була власником будинку та не проживала в будинку до якого було здійснене самовільне підключення.

Окрім того, того вказує, що згідно акту про порушення №00007267 від 12.09.2022 року, в якому значиться представником споживача громадянин ОСОБА_4 , паспорт НОМЕР_1 виданий Слов`янським РВУ МВС України в Донецькій області. Тобто, даним актом встановлено іншого споживача, який фактично допустив представників позивача до будинку та надав свої документи. Вказує, що копії схеми електроживлення споживача, запрошення на засідання комісії з розгляду Актів про порушення ПРРЕЕ, протокол засідання комісії по розгляду акта порушення споживачем ПРРЕЕ від 14.10.2022 року, претензія про сплату вартості не облікованої електричної енергії по акту про порушення ПРРЕЕ від 26.12.2022 року, в яких було вказано споживачем/представником ОСОБА_5 , та які були підписані зі сторони споживача громадянином ОСОБА_5 , а не ОСОБА_1 . На вказані обставин суд першої інстанції уваги не звернув та не перевірив надані позивачем докази.

Вважає, що між сторонами не виникло жодних правовідносин, які врегульовано Правилами роздрібного ринку електричної енергії, які затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року № 312 (Правила роздрібного ринку електричної енергії), тому відповідач не є особою, що порушила права позивача.

Окрім того вказує, що відповідачем було понесено наступні судові витрати, а саме: судовий збір за подання заяви про перегляд заочного рішення в сумі 484,48 грн., витрати на правничу допомогу в суді першої інстанції в сумі 4000,00 грн., судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 3220,80 грн. та витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 3600,00 грн., а всього на загальну суму 11305,28 грн., які просить стягнути з позивача.

Судове засідання проводилось в порядку письмового провадження за відсутності сторін по справі, з дотриманням принципу гласності судового процесу та забезпеченням сторонам права на своєчасне та повне отримання інформації про хід та результати розгляду справи.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно із ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Районним судом встановлено, що позивач, відповідно до чинного законодавства України, здійснював свою діяльність з розподілу електричної енергії, в тому числі і за адресою: АДРЕСА_1 , за особовим рахунком № НОМЕР_2 , відкритим на ім`я ОСОБА_1 (а.с.6-11).

Також встановлено, що 12.09.2022, згідно з актом № 00007267, у зазначеному домогосподарстві виявлено факт самовільного підключення електричної проводки до електричної мережі поза розрахунковим засобом обліку електричної енергії без порушення схеми обліку після відключення 17.09.2019 на опорі, чим порушено п.1.2.1, п.2.3.1 п.п.1 п.5.5.5 п.8.2.4 ПРРЕЕ п.5.2.1 ККОЕЕ п.11.9.1 п11.9.2 КСР. Разом з актом про порушення було складено Схему підключення електроустановки та сфотографовано улаштування самовільно улаштованої електричної проводки в житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 12-14).

21.09.2022 було проведено розрахунок обсягу та вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення відповідачкою Правил роздрібного ринку електричної енергії (ПРРЕЕ) його розмір склав 11 028,21 грн. Розрахунок проведено за добовою величиною розрахункового споживання електроенергії, за кількістю днів та за відповідними тарифами (а.с. 19). Після засідання комісії, рахунок на оплату разом із протоколом засідання комісії 14.10.2022 було направлено відповідачу рекомендованим листом (а.с. 21-23).

Задовольняючи позов, районний суд виходив з того, що оскільки позивачем доведено належними доказам самовільне підключення електропроводки до електричної мережі без порушення схеми обліку, після відключення на опорі, наявні підстави для відшкодування збитків, які виникли через дії чи бездіяльність споживача.

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновок районного суду з огляду на наступне.

За змістом ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Згідно з рішенням судової палати в цивільних справах Верховного Суду України від 04 червня 2008 року підключення електроенергії за заявою наймача (власника квартири) і відкриття особового рахунку слід вважати фактичним укладенням договору на умовах, передбачених Законом України «Про електроенергетику» та ПКЕЕН.

Відповідно до ст. 77 Закону України від 13 квітня 2017 року № 2019-VIII «Про ринок електричної енергії», учасники ринку, в тому числі споживачі, які порушили нормативно-правові акти, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несуть відповідальність згідно із законом. Правопорушеннями на ринку електричної енергії є, зокрема, крадіжка електричної енергії, самовільне підключення до об`єктів електроенергетики, споживання електричної енергії без приладів обліку.

Згідно з п. п. 1-4, 19-20 п. 5.5.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної Комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14 березня 2018 року (далі - Правила), споживач електричної енергії зобов`язаний користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів); сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; за умови неповної оплати за спожиту електричну енергію припинити власне електроспоживання відповідно до умов договору; здійснювати оплату рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих Правил та умов договору, своєчасно вживати відповідних заходів для усунення виявлених порушень, не допускати безоблікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача, а також відшкодовувати збитки, завдані оператору системи та/або споживачу (основному споживачу), у разі виявлення безоблікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача.

Згідно з п.п. 8.2.4., 8.2.5. Правил, у разі виявлення представниками оператора системи пошкоджень чи зриву пломб та/або індикаторів, установлених у місцях, указаних в акті про пломбування, або пошкоджень відбитків тавр на цих пломбах, пошкодження розрахункових засобів вимірювальної техніки, явних ознак втручання в параметри розрахункових засобів вимірювальної техніки з метою зміни їх показів, самовільних підключень до електричних мереж розрахунок обсягу електричної енергії, який підлягає оплаті, здійснюється відповідно до порядку, визначеного главою 8.4 цього розділу.

У разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником оператора системи, від якого споживач одержує електричну енергію, порушень цих Правил, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, на місці виявлення порушення у присутності споживача або представника споживача оформлюється акт про порушення.

В акті про порушення мають бути зазначені зміст виявленого порушення з посиланням на відповідні пункти цих Правил та всі необхідні для визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії параметри, що характеризують електроустановку споживача, схему підключення електроустановки споживача та її графічне зображення із зазначенням: меж балансової належності; перерізів та матеріалу всіх проводів (кабелів), наявних у схемі підключення; номінальної сили струму спрацювання комутаційних апаратів, задіяних у схемі підключення; фазування лічильника на дату оформлення акта про порушення.

Акт про порушення складається у двох примірниках, один з яких передається або надсилається споживачеві.

Акт про порушення підписується представником (представниками) оператора системи, який (які) брали участь у перевірці, та споживачем (представником споживача) або іншою особою, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки (за умови посвідчення цієї особи).

До акта про порушення сторонами можуть бути додані пояснення, зауваження та докази, перелік яких (за наявності) зазначається в цьому акті.

Представники оператора системи перед складанням акта про порушення зобов`язані повідомити споживача про його право внести пояснення та зауваження до акта, викласти мотиви своєї відмови від його підписання або підписати його без зауважень.

За змістом п. п. 8.2.6., 8.2.7. Правил на підставі акта про порушення уповноваженими представниками оператора системи під час засідань комісії з розгляду актів про порушення визначаються обсяг необлікованої електричної енергії та сума завданих споживачем збитків. Споживач має бути повідомлений оператором системи про місце, час і дату засідання комісії не пізніше ніж за 7 календарних днів до призначеної дати засідання. Акт про порушення, не розглянутий у визначеному цими Правилами порядку протягом 60 календарних днів від дня його складення, вважається недійсним та підлягає скасуванню (крім випадків необхідності проведення експертизи пломб, індикаторів та/або засобу вимірювальної техніки електричної енергії для встановлення факту порушення). Рішення комісії оформлюється протоколом, копія якого видається споживачу. У разі причетності споживача до порушення цих Правил у протоколі зазначаються відомості щодо обсягу та вартості необлікованої електричної енергії. В такому разі разом з протоколом споживачу надаються розрахунок обсягу та вартості необлікованої електричної енергії з посиланням на відповідні пункти глави 8.4 цього розділу та розрахункові документи для оплати необлікованої електричної енергії та/або збитків. Кошти за необліковану електричну енергію та суми збитків перераховуються споживачем на поточний рахунок оператора системи. Споживач має оплатити розрахункові документи за необліковану електричну енергію протягом 30 календарних днів від дня отримання рахунка. У разі незгоди споживача з фактом крадіжки електричної енергії та відмови від сплати вартості необлікованої електричної енергії оператор системи звертається з позовом до суду для підтвердження факту викрадення електричної енергії та стягнення вартості необлікованої електричної енергії. Спірні питання, які виникають між сторонами при складанні акта про порушення, при визначенні розміру суми збитків, належної до оплати, а також при здійсненні платежів, вирішуються у судовому порядку.

Згідно з п.1.1.2 Правил, споживачем електричної енергії є фізична особа, у тому числі фізична особа-підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання.

Відповідно до п.6 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальним споживачем комунальної послуги є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб, та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Пунктом 1.2.15. Правил роздрібного ринку електричної енергії передбачено укладення, внесення змін, продовження строку дії чи розірвання будь-якого із договорів, передбаченого цими Правилами, здійснюється відповідно до вимог законодавства та цих Правил. При переході права власності (користування) на об`єкт до нового власника (користувача) переходять права та обов`язки за договорами, укладеними відповідно до цих Правил.

Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує, а статтею 322 ЦК України передбачено обов`язок власника утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з 27.11.2007 року не проживає та не є власником домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1

Зазначені обставини підтверджуються наданими доказами, а саме- копією посвідченого нотаріально договору дарування будинку та земельної ділянки громадянину ОСОБА_3 та витягу з державного реєстру правочинів від 27.11.2007 року про відчуження будинку; копією відповіді виконавчого комітету Білицької селищної ради старостинського округу № 6 від 31.05.2024 р. № 09-20/6-18, згідно якої вбачається, що відомості про ОСОБА_1 були надані до суду згідно по господарської книги, а згідно відомостей, що містяться в реєстрі територіальної громади/Єдиному державному демографічному реєстрі, ОСОБА_1 не зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; копією довідки виконавчого комітету Білицької селищної ради старостинського округу від 29.05.2024 р. № 09-12/6-111, про те, що ОСОБА_1 не проживає за адресою АДРЕСА_1 , а проживає в АДРЕСА_2 з 2007 року.

Враховуючи вищевикладені обставини та надані докази, колегія суддів вважає, що відповідач ОСОБА_1 не є власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та не є фактичним споживачем наданих послуг електроенергії за адресою вказаного домоволодіння. Також доказів, які б свідчили про пошкодження саме відповідачем приладів обліку, матеріали справи не містять, а тому суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем правил роздрібного ринку електричної енергії в розмірі 11028 гривень.

Посилання в позовній заяві щодо укладення договору від 23.07.2004 року та наявність відкритого особового рахунку на ім`я ОСОБА_1 як споживача послуг з електропостачання за адресою: АДРЕСА_1 , не заслуговують на увагу, оскільки саме на власника нерухомого майна покладається обов`язок утримання такого майна, оскільки ОСОБА_1 із 2007 року не є власником вищевказаного домоволодіння, відсутні підстави покладення на неї обов`язку із сплати за електричну енергію.

Посилання на те, що ОСОБА_1 повинна була повідомити про те, що вона припинила споживати електричну енергію за даною адресою не беруться до уваги, оскільки саме на нового власника покладено обов`язок із переоформленням особових рахунків та договорів про надання комунальних послуг.

За таких обставин, з урахуванням встановлених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанцій дійшов передчасного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем правил роздрібного ринку електричної енергії в розмірі 11028 грн, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення районного суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволені позову.

Пунктами 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, а також витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Разом з тим, положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормовані частиною четвертою статті 141 ЦПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Разом із тим, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137, частина восьма статті 141 ЦПК України).

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі КГС від 03.10.2019 р у справі № 922/445/19, додатковій постанові Верховного Суду від 28.05.2021 р у справі № 727/463/19, постановах Верховного Суду від 02.12.2020 р у справі № 317/1209/19, від 03.02.2021 р у справі № 554/2586/16-ц, від 17.02.2021 р у справі № 753/1203/18.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 р у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

В апеляційній скарзі зазначено, що відповідачем було понесено наступні судові витрати, а саме: судовий збір за подання заяви про перегляд заочного рішення в сумі 484,48 грн., витрати на правничу допомогу в суді першої інстанції в сумі 4000,00 грн., судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 3220,80 грн. та витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 3600,00 грн., а всього на загальну суму 11305,28 грн., які просить стягнути з позивача.

На підтвердження зазначених витрат надано відповідні докази, а саме в суді першої інстанції надано копію договору про надання правничої допомоги від 14.05.2024 року копію ордера на надання правничої допомоги, копію розрахунку суми гонорару за надану правничу допомоги на загальну суму 4000 грн; копію акту виконаних робіт відповідно до договору про надання правничої допомоги від 14.05.2024 рок, копію квитанції на 4000 грн; в суді апеляційної інстанції - копію додаткової угоди № 1 від 09.01.2025 року до Договору про надання правничої допомоги від 14.05.2024 року ; копію ордера на надання правничої допомоги, копію розрахунку суми гонорару за надану правничу допомоги на загальну суму 4000 грн; копію акту виконаних робіт відповідно до договору про надання правничої допомоги від 14.05.2024 року та додаткової угоди № 1 від 09.01.2025 року. копію квитанції на 3600 грн.

Враховуючи положення статті 141 ЦПК України, зважаючи на співмірність витрат на правову допомогу та складність даної справи, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи та обсяг фактично витраченого часу за надані послуги, апеляційний суд дійшов до висновку, що заявлені представником відповідача витрати у розмірі 7600,00 грн. не відповідають критерію розумності, не зовсім є співрозмірними із складністю виконаної роботи, а їх відшкодування, за відсутності достатнього обґрунтування з огляду на обставини справи, матиме надмірний характер. Колегія суддів, вважає, що слід стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

Щодо стягнення витрат за оплату судового збору слід зазначити наступне.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 за подання заяви про перегляд заочного рішення та подачу апеляційної скарги сплати судовий збір у розмірі 3705,28 грн, які підтверджені належними доказами та підлягають стягненню на її користь з позивача.

Керуючись ст.ст.367, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Глушко Зої Вікторівни задовольнити.

Рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 11 грудня 2024 року,-скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позовуАкціонерного товариства «Полтаваобленерго» до ОСОБА_1 про відшкодування вартості за необліковану електричну енергію внаслідок порушення ПРРЕЕ - відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» на користь ОСОБА_1 3705, 28 грн. витрат за сплату судового збору та 5000 грн. витрат на правничу допомогу, а всього 8705,28 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 12 травня 2025 року.

Головуючий суддя : _________________________ Г.Л. Карпушин

Судді: ____________________ Т.В. Одринська _____________________ В.П. Пікуль