Провадження № 2/554/1707/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(З А О Ч Н Е )

13 травня 2025 року Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого судді - Савченко Л.І.

за участю секретаря судового засідання Титаренко Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє Петько Антон Володимирович, до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_3 про припинення права власності на частку в спільній сумісній власності та визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє Петько АВ., звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , визначивши третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_3 , про припинення права власності ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову вказав, що позивачка ОСОБА_1 разом із своїми батьками - ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та братом ОСОБА_2 набула право власності на спірну квартиру АДРЕСА_1 . Право власності підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 16 квітня 1997 року. В подальшому відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 20.02.1988 р отримав паспорт громадянина УРСР серії НОМЕР_1 . В подальшому в 1998 році вибув на постійне місце проживання до Російської Федерації, набув там громадянство та знявся з реєстраційного обліку в спірній квартирі, що підтверджується поквартирною карткою Форми Б та довідкою про склад сімі № 1209 від 05.11.2024 року. 16.07. 1999 року ОСОБА_2 зареєстрував своє місце проживання в Російській Федерації. Вказані обставини підтверджуються копією Свідоцтва про народження ОСОБА_2 від 08.04.1972 р. серії НОМЕР_2 із відповідними відмітками. Відповідач - ОСОБА_2 з моменту вибуття з України спірною квартирою не користувався, набув громадянство Російської Федерації, де має зареєстроване місце проживання. Вказана обставина підтверджується копією паспорта громадянина НОМЕР_3 від 15 грудня 2016 року. Відповідач має родину та двох дітей, які постійно проживають в РФ та жодного разу не користувалися спірним майном. ОСОБА_2 . 24 листопада 2017 року видав генеральну довіреність на право розпорядження частиною належної йому квартири на свою матір - ОСОБА_3 . Проте через брак коштів та проблеми зі здоров`ям остання не використала вказаний документ для переоформлення належної Відповідачу частки. Вказаний факт підтверджує ту обставину, що відповідач не має намір користуватися належною йому часткою в квартирі, та припинення його права власності на неї буде мати негативні наслідки для нього чи членів його родини. Через початок збройної агресії РФ по відношенню до України відповідач не має можливості прибути до України та вирішити питання щодо переоформлення належної йому частки в позасудовому порядку. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивачки і відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом ННС 750291 від 18 червня 2018 року ОСОБА_1 успадкувала належну йому частку квартири. Таким чином, станом на дату звернення до суду ОСОБА_1 є власницею частини спірної квартири, відповідач є власником 1/4 частини спірної квартири, третя особа є власником 1/4 частини спірної квартири. Відповідно до технічного паспорту, виготовленого ПП « Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» - квартира АДРЕСА_2 складається із трьох кімнат загальною площею 62 кв.м., житловою площею 37.3 кв.м. Таким чином поділити в натурі спірну квартиру між трьома співвласниками технічно неможливо. З цих підстав, звернулася до суду з позовом.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 02 січня 2025 року відкрито провадження за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін.

Представник позивача надіслав до суду заяву, в якій прохав проводити розгляд справи без участі позивача та її представника. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та прохає їх задовольнити (а.с.65-66).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом розміщення оголошення на сайті судова влада, відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК (а.с.45,61).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, шляхом направлення судових повісток рекомендованим повідомленням, однак останні повернулись до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що є належним повідомленням згідно п.4 ч.8 ст. 129 ЦПК України (а.с.50-51).

Відповідач правом на подання відзиву не скористався, будь-яких інших заяв та клопотань до суду не надав.

Згідно ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, якщо відповідач не з`явився без поважних причин або без повідомлення причини, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

З цих підстав суд, відповідно до ст.ст. ч.4 ст. 223, 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 16.04.1997, виданим Відділом приватизації житла (а.с.8).

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знявся з реєстраційного обліку в спірній квартирі 10.03.1998 року, що підтверджується поквартирною карткою Форми Б (а.с.21).

Із довідки про склад сім`ї № 1209 виданої КП «ЖЕО № 2» від 05.11.2024 року слідує, що ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1 не зареєстрований1 (а.с.15).

ОСОБА_2 зареєстрував своє місце проживання в Російській Федерації. Вказані обставини підтверджуються копією Свідоцтва про народження ОСОБА_2 від 08.04.1972 р. серії НОМЕР_2 із відповідними відмітками (а.с.24), а також копією паспорта громадянина НОМЕР_3 від 15 грудня 2016 року (а.с. 26-31). Відповідач має двох дітей, які також постійно проживають в РФ, що також слідує з копії паспорта громадянина НОМЕР_3 від 15 грудня 2016 року (а.с. 26-31).

Таким чином, доказів того, що ОСОБА_2 з моменту вибуття з України спірною квартирою користувався, матеріали справи не містять.

ОСОБА_2 24 листопада 2017 року видав генеральну довіреність на право розпорядження1/4 частиною належної йому квартири на свою матір - ОСОБА_3 (а.с.7).

З Технічного паспорту на квартиру вбачається, що вказана квартира у АДРЕСА_3 , належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , яка розташована на 8 поверсі 9 поверхового будинку та складається з 3 кімнат житловою площею 37,3 кв.м., у тому числі 1-а кімната 17,2 кв.м., 2-а кімната 12,7 кв.м., 3-я кімната 7,4 кв.м., коридор 8,5 кв.м., кухні площею 9,2 кв.м., вбиральні 0,9 кв.м., ванної кімнати 2,4 кв.м. Квартира обладнана лоджією 1,2 кв.м., лоджією 2,5 кв.м. Загальна площа квартири 62 кв.м. (а.с.9-10).

Висновком від 07.11.2024 року про оцінку нерухомого майна підтверджується ринкова вартість квартири 320 000,00 грн. Відповідно вартість 1/4 частки квартири рівна 80 000,00 грн. (а.с.16).

Із свідоцтва про право на спадщину за законом ННС 750291 від 18.06.2018 року вбачається, що ОСОБА_1 успадкувала належну ОСОБА_4 1/4 частину квартири. (а.с.25).

Відповідно до ч. 1 ст.316, ч.1,2ст.317 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

За ч. ч. 1, 2ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до вимог ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно із статтею 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього, він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Згідно з частиною 2 статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

За правилами ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 грудня 2018 року в справі № 908/1754/17 (пункт 43) звернула увагу на те, що стаття 365 ЦК України свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, у пунктах 1-3).

Закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України не може вважатися самостійною обставиною для припинення права на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї).

Аналіз зазначеного дає підстави для висновку, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини 1 статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Саме ця обставина є визначальною при вирішенні спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та об`єкта, який є спільним майном.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Наявність цієї умови дозволяє створити ефективний механізм охорони прав співвласників, право на частку яких припиняється, щодо гарантованого отримання вартості частки в разі ухвалення судового рішення. Адже на підставі цього рішення не тільки припиняється право, але й набувається право на частку іншим співвласником.

Отже, процедура внесення суми відшкодування вартості частини майна на депозит суду, з одного боку, є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на частку у спільному майні, а з іншого боку, є технічною функцією щодо забезпечення виконання позивачем у справі своїх зобов`язань перед відповідачем.

Відповідно до Висновку про вартість обєкта оцінки від 07.11.2024 року, складеного ТОВ «Будинок оцінки» вартість спірної квартири складає 320 000 гривень. Таким чином, ціна позову визначається в розмірі вартості належної відповідачу частки 80 000 гривень.

Позивач здійснив внесення вартості спірної частки в спільному майні, що підтверджується копією Квитанції № 71553989 від 06 грудня 2024 року (а.с.11 зворот).

Враховуючи, що відповідач по справі, після виїзду в 1997 році на постійне місце проживання до Російської Федерації знявся з реєстраційного обліку і більше в Україні не реєстрував свого місця проживання, зважаючи на характер відносин між сторонами, які не підтримують стосунки, вбачається, що спільне володіння і користування житловим приміщенням є неможливим. Таким чином, позов підлягає задоволенню з виплатою відповідачу вартості компенсації за його частку у квартирі.

Керуючись ст.ст.12, 81,130,131, 141, 223, 229, 247, 263, 280, 354 ЦПК України, суд ,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 про припинення права власності на частку в спільній сумісній власності та визнання права власності задовольнити.

Припинити право власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 .

Виплатити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якості компенсації, вартість 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 з депозитного рахунку Шевченківського районного суду міста Полтави грошові кошти в сумі 80 000 гривень, що внесені ОСОБА_1 на рахунок ТУ ДСА України в Полтавській області 06 грудня 2024 року згідно квитанції №71553988 через АТ «Укргазбанк".

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомо, остання відома суду адреса : АДРЕСА_3 .

Третя особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя Л.І.Савченко