Провадження № 2/638/2806/25

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 року м. Харків

Шевченківський районний суд міста Харкова у складі головуючого - судді Шамраєва М.Є., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування,-

УСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду міста Харкова з Московського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнунення з відповідача понесені витрати внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 114023,70 грн., яка складається з: 112323,70 грн. виплата відшкодування потерпілій особі за шкоду заподіяну в результаті пошкодження транспортного засобу, 1700,00 грн. вартість послуг суб`єкта оціночної діяльності та стягнути судові витрати.

Позов обґрунтовано тим, що 18.09.2023 відбулась дорожньо-транспортна пригода, а саме ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «SAMSUNG SQ5» державний номерний знак « НОМЕР_1 » порушив правила дорожнього руху, допустив зіткнення з автомобілем «Vоlkswagen Passat» державний номерний знак « НОМЕР_2 ».

Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим були завдані матеріальні збитки. На дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди Відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Постановою Московського районного суду м. Харкова від 01.11.2023 року у справі № 643/10111/23 Відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у зв`язку з тим, що останній 18.09.2023 о 19:40 год. керуючи автомобілем «автомобілем «SAMSUNG SQ5» державний номерний знак « НОМЕР_1 » при зміні напрямку руху не впевнився безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем «Vоlkswagen Passat» державний номерний знак « НОМЕР_2 », чим порушив вимоги п. 10.1 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Відповідно до звіту № 481/23 про оцінку (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, складеного оцінювачем - ТОВ СОС Сервіс Україна, ОСОБА_2 , вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Vоlkswagen Passat» державний номерний знак « НОМЕР_2 » з урахуванням зносу становить 127723,45 грн. Шкода завдана власнику автомобіля «Vоlkswagen Passat» державний номерний знак « НОМЕР_2 », винуватцем ДТП відповідачем ОСОБА_1 , не відшкодована.

29.11.2023 р. Моторним (транспортним) страховим бюро України було відшкодовано власнику пошкодженого автомобіля ОСОБА_3 вартість відновлювального ремонту у сумі 112323,70 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №978485 та вартість послуг аварійного комісара (за огляд авто та збір документів) у сумі 1700,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 978402 від 28.11.2023.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.01.2025 провадження у вищевказаній цивільній справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

До суду надійшло клопотання представника Моторного (транспортного) страхового бюро України про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглянути справу за наявними в матеріалах справи доказів, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідачу направлялась ухвала суду за зареєстрованою адресою місця проживання, натомість до суду повернувся конверт з поштовим повідомленням «адресат за вказаною адресою відсутній», відзиву або клопотань з процесуальних питань суду не надходило, іншої адреси відповідач суду не повідомив.

Велика Палата Верховного Суду у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) зробила висновок, що «направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення «належним».

Цю правову позицію неодноразово використовував Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду на підтвердження належності вручення стороні судових рішень, які повернулися із відміткою «за закінченням терміну зберігання» чи «інші причини» (постанова від 26.04.2021 у справі № 916/335/18, ухвала від 22.04.2021, ухвала від 13.10.2020 у справі № 910/5211/18 та інші).

Окрім цього, у постановах від 14.08.2020 та від 13.01.2020 Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду зазначив: «у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі».

Також Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постанові від 28.01.2021 у справі № 820/1400/17 зазначив: «до повноважень адміністративних судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками «за закінченням терміну зберігання», «адресат вибув», «адресат відсутній» і т. п., з врахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання адміністративним судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій».

Схожу позицію висловив Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду, зокрема, у постанові від 31.03.2021 у справі № 640/2371/20 та постанові від 29.04.2021 у справі № 826/12038/17.

Повернення листа за закінченням терміну зберігання свідчить про належне повідомлення відповідача й у третейському процесі (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.04.2021 у справі № 876/74/20).

Таким чином Верховний Суд неодноразово висловлював (підтримував) позицію, за якою листи, що повернулися з відміткою «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими. Звісно ж за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування.

Також Верховний Суд в окремій ухвалі від 23.01.2019 зазначив, що «ані Закон про поштовий зв`язок, ані Правила надання послуг поштового зв`язку не передбачають для судових повідомлень, направлених рекомендованим листом, довідки із зазначенням причини повернення «за закінченням встановленого строку зберігання», яка засвідчується підписом працівника поштового зв`язку та відбитком календарного штемпеля. Зазначене за своїм сутнісним змістом не є причиною невручення, а є причиною повернення».

Суд ураховує в порядку ч. 4 ст. 263 ЦПК України указані висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Водночас відповідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Як визначено ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відзиву або клопотань з процесуальних питань від відповідача до суду не надходило.

За наведених обставин суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами.

У зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального

Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

18.09.2023 о 19:40 год. керуючи автомобілем «автомобілем «SAMSUNG SQ5» державний номерний знак « НОМЕР_1 » в районі будинку 195-А по проспекту Героїв Харкова при зміні напрямку руху не впевнився безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем «Vоlkswagen Passat» державний номерний знак « НОМЕР_2 ». При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим були завдані матеріальні збитки.

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 01.11.2023 року у справі № 643/10111/23 Відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у зв`язку з тим, що останній 18.09.2023 о 19:40 год. керуючи автомобілем «автомобілем «SAMSUNG SQ5» державний номерний знак « НОМЕР_1 » при зміні напрямку руху не впевнився безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем «Vоlkswagen Passat» державний номерний знак « НОМЕР_2 », чим порушив вимоги п. 10.1 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим були завдані матеріальні збитки.

Станом на 18.09.2023, а саме на дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди, водій ОСОБА_1 не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Страхувальником автомобіля «Vоlkswagen Passat» державний номерний знак « НОМЕР_2 » є ОСОБА_3 , що підтверджується полісом № АЕР-213672387 від 13.03.2023 про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Страхувальник пошкодженого автомобіля, ОСОБА_3 з метою отримання відшкодування, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з відповідною заявою

27.10.2023 суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_2 було складено актуальний звіт № 481/23 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу з визначення вартості матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ автомобілю «Vоlkswagen Passat» державний номерний знак « НОМЕР_2 ».

За висновками цього звіту вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобілю «Vоlkswagen Passat» державний номерний знак « НОМЕР_2 » 2020 року виготовлення, пошкодженого внаслідок ДТП 18.09.2023, становить 127723,45 грн.

Позивачем МТСБУ було відшкодовано потерпілій особі вартість відновлювального ремонту у сумі 112323,70 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 978485 від 29.11.2023.

Вартість проведеного звіту № 481/23 складеного 27.10.2023 суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_2 1700,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 978402 від 28.11.2023.

Відповідачем ОСОБА_1 не було надано суду жодних доказів на спростування висновків автотоварознавчого дослідження щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ автомобілю «Vоlkswagen Passat» державний номерний знак « НОМЕР_2 », пошкодженого внаслідок ДТП 18.09.2023 року.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3)за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення ( ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоди (ст. 11, 599, 1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим, правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою, за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Положеннями п. 39.1. ст. 39 названого Закону визначено, що моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно зі п. 41.1. ст. 41 Закону моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Пунктом 38.2 статті 38 Закону передбачено, що моторне (транспортне) страхове бюро України після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Згідно з п. 13.1 ст. 13 Закону учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України.

Матеріали справи не містять відомостей про те, що відповідач відноситься до категорії осіб, зазначених у п. 13.1 ст. 13 Закону, які звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України.

Частиною 6 статті 82 ЦПК України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Таким чином, позивач, здійснивши виплату на користь потерпілого, виконав покладений на нього законом обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, а тому суд приходить до висновку, що у позивача виникло право регресної вимоги до відповідача.

Враховуючи викладене, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 3 028 грн.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат встановлення розміру збитків, суд приходить до наступного.

Пункт 2 частини 3 статті 133 ЦПК України передбачає, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

З метою встановлення розміру збитків Моторно (транспортним) страховим бюро України було залучено спеціаліста, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати в розмірі 1 700,00 грн.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 259, 263-265, 279 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Задовольнити позов Моторного (транспортного) страхового бюро України.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (місцезнаходження: 02154, м. Київ, бульвар Русанівський, буд. 8, ) шкоду, пов`язану з пошкодженням транспортного засобу у розмірі 112 323 (сто дванадцять тисяч триста двадцять три) грн. 70 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (місцезнаходження: 02154, м. Київ, бульвар Русанівський, буд. 8, ) витрати, пов`язані зі встановленням розміру збитків, у розмірі 1 700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 копійок, а також судовий збір у розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя М.Є. Шамраєв