ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

21 травня 2025 року

м. Харків

справа № 638/17562/24

провадження № 22-ц/818/2314/25

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого Пилипчук Н.П.,

суддів Тичкової О.Ю., Яцини В.Б.,

за участю секретаря Львової С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної казначейської служби України в Шевченківському районі м. Харкова, треті особи: Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Державний відділ примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про відшкодування державною Україна шляхом безумовного списання з державного бюджету Управлінням Державної казначейської служби України в Шевченківському районі м. Харкова шкоди, заподіяної фізичній особі незаконними діями та бездіяльністю органом виконавчої влади, а саме: Управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду м.Харкова від 29 січня 2025 року, постановлену суддею Аркатовою К.В.,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Управління Державної казначейської служби України в Шевченківському районі м. Харкова, треті особи: Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Державний відділ примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про відшкодування державною Україна шляхом безумовного списання з державного бюджету Управлінням Державної казначейської служби України в Шевченківському районі м. Харкова шкоди, заподіяної фізичній особі незаконними діями та бездіяльністю органом виконавчої влади, а саме: Управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області.

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 29 січня 2025 року відмовлено у відкритті провадження у справі на підставі п.1) ч.1 ст.186 ЦПК України справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не врахував його доводи щодо подачі позову у порядку цивільного судочинства і помилково застосував норми КАС України, визначивши його цивільний позов як адміністративну справу. Оскільки ним заявлено лише майнову вимогу про відшкодування шкоди, а публічно-правовий спір вже вирішено, він звернувся з цим позовом саме у порядку цивільного судочинства до суду загальної юрисдикції за місцезнаходженням відповідача. В даному випадку не йде мова про контроль за невиконання рішення суду, оскільки виконавче провадження закрито і нема чого контролювати. Вказує, що правовідносини, які склалися не маються ніякого відношення до невиконання рішення суду.

У відзиві на апеляційну скаргу Управління Державної казначейської служби України в Шевченківському району м. Харкова просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін посилаючись на те, що відносини у даному випадку є публічно-правовими.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежувати між собою як компетенцію різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського й адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є предмет спору, характер спірних матеріальних правовідносин і їх суб`єктний склад. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції судів, які розглядають справи за правилами цивільного, кримінального, господарського й адміністративного судочинства. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання, тобто діяти в межах установленої законом компетенції.

Відповідно до частини 1 статті 19 ЦПК України установлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім випадків, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно з пунктом 7 частини 1 статті 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Згідно з частиною 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення. Зокрема, це спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 звертався із адміністративним позовом до Харківського окружного адміністративного суду до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі по тексту відповідач, ГУ ПФУ в Харківській області), в якому просив суд:

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 1972 р.н., з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення згідно довідки №100/33623 від 29.07.21 видана Державною установою "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Харківській області", здійснити перерахунок пенсії на його ім`я з моменту звернення з заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, а саме з 18 листопада 2021 року.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2022 року у справі № 520/2463/22 було адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплаті пенсії ОСОБА_1 з 01 грудня 2019 року, викладене у листі № 16839-26867/М-02/8-2000/21 від 13 грудня 2021 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити з 01 грудня 2019 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки ДУ Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області №100/33623 (вих. № 33/41-2794) від 29 липня 2021 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати в загальному розмірі 992,40грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом до Управління Державної казначейської служби України в Шевченківському районі м. Харкова, треті особи: Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Державний відділ примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про відшкодування державою Україна шляхом безумовного списання з державного бюджету Управлінням Державної казначейської служби України в Шевченківському районі м. Харкова шкоди, заподіяної фізичній особі незаконними діями та бездіяльністю органу виконавчої влади, а саме: Управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просив суд стягнути з бюджету держави Україна на його користь кошти в сумі 272 944,39 грн шляхом безумовного списання Управлінням Державної казначейської служби України в Шевченківському районі м. Харкова в рахунок матеріальної (майнової) шкоди, спричиненої органом виконавчої влади Управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області.

Позовна заява мотивована тим, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2022 року у справі № 520/2463/22 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити йому перерахунок і виплату пенсії з 2019 по 2022 роки. Рішення суду виконано не повністю, оскільки лише зроблено перерахунок, однак пенсія в сумі 174 762,12грн. не виплачена через відсутність бюджетних коштів. Він звертався до державної виконавчої служби, однак виконавче провадження закрито без виконання рішення суду. Недоотримана пенсія з урахуванням індексу інфляції складає 272 944,39грн., що є майновою шкодою, яка спричинена йому Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області. Оскільки ним заявлено лише майнову вимогу про відшкодування шкоди, а публічно-правовий спір вже вирішено, він звернувся до суду з цим позовом у порядку цивільного судочинства.

Таким чином, предметом позову у даній справі є стягнення коштів, які, як зазначає позивач, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області не виплатило йому на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду по справі №520/2463/22 про визнання дій неправомірними та зобов`язання здійснити перерахунок і виплату пенсії, з урахуванням індексу інфляції, яке вступило в законну силу.

Відповідно до пункту 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 року № 280, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 263 КАС України справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі №750/1668/17 (провадження № 14-599цс18), від 03 липня 2019 року у справі №750/1591/18-ц (провадження № 14-261цс19) спори щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсій та інших соціальних виплат, є публічно-правовими, виникли з публічно-правових відносин за участю органу державної влади як суб`єкта владних повноважень, тому повинні розглядатися у порядку адміністративного судочинства.

У постановах від 04 березня 2020 року у справі №757/63985/16 (провадження №14-556цс19) від 29 січня 2020 року у справі №127/3233/19 (провадження № 14-588цс19) Велика Палата Верховного Суду виклала правовий висновок, що суди помилково визначили предметну юрисдикцію спору, розглянувши справу в порядку цивільного судочинства, оскільки не врахували, що спір щодо недоотриманої суми пенсії є публічно-правовим, виник з публічно-правових відносин за участю органу державної влади як суб`єкта владних повноважень, тому повинен розглядатися у порядку адміністративного судочинства.

У постанові від 09 лютого 2021 року у справі №520/17342/18 (провадження № 14-158цс20) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що захист та/або відновлення будь-якого права судом здійснюється шляхом ухвалення судового рішення як акту правосуддя. Однак судове рішення, незважаючи на те, що має ознаки нормативності, не породжує жодних правовідносин чи прав та/або обов`язків, а лише шляхом застосування відповідного способу захисту права, визначеного законом або договором, трансформує права та/або зобов`язання учасників правовідносин в іншу, прийнятну для позивача форму.

Зокрема, наявність судового рішення про відновлення прав на грошові суми (соціальні виплати), не нараховані та/або не виплачені як доходи, не змінює правової природи правовідносин учасників цього спору, оскільки за своєю юридичною природою рішення суду не породжує нових прав та/або зобов`язань, а як спосіб захисту порушеного права на їх отримання лише трансформує та/або підтверджує існуючі зобов`язання з їх виплати у спосіб, обраний позивачем.

Спори, які виникають у судах у зв`язку з невиконанням суб`єктом владних повноважень своїх функцій (щодо його незаконних дій та/або зобов`язання до виконання таких повноважень), та ухвалення за результатами розгляду цих спорів судових рішень не змінює правову природу та характер правовідносин, які виникли між сторонами, а тому спори щодо порушення своїх зобов`язань суб`єктом владних повноважень, зокрема щодо перерахування, нарахування, виплати грошових сум, у тому числі після судового рішення або на його виконання, повинні розглядатись судами за юрисдикцією, визначеною відповідно до характеру цих правовідносин.

Відповідні висновки в аналогічних правовідносинах викладені у постановах Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі №552/945/21, провадження № 61-16540св21, від 28 червня 2023 року у справі №750/4724/21, провадження №61-1327св23, від 08 березня 2023 року у справі №570/4129/20, провадження № 61-14586св21.

Відповідно до частини 5 статті 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та трьох процентів річних, передбачене статтею 625 ЦК України, є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання. Відповідно й вимога про їх сплату є додатковою до основної вимоги, а поєднання цих вимог у одній справі не є обов`язковим.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 09 лютого 2021 року у справі №520/17342/18, провадження № 14-158цс20, дійшла висновку про те, що ураховуючи акцесорний характер визначених статтею 625 ЦК України зобов`язань, спори про відшкодування передбачених ними грошових сум, з огляду на їх похідний характер від основного спору, підлягають розгляду за правилами тієї юрисдикції, за правилами якої підлягає розгляду основний спір.

За результатом аналізу частини 5 статті 21, частини 1 статті 19 КАС України у їх поєднані можна дійти висновку, що юрисдикція спору про відшкодування шкоди із суб`єкта владних повноважень визначається як за правовою природою правовідносин, зокрема публічно-правових, так і у зв`язку з тим, чи пред`явлено позов про відшкодування шкоди в одному проваджені з вимогою про вирішення публічно-правового спору.

Ураховуючи те, що вимоги ОСОБА_1 щодо перерахунку і виплати пенсії розглянуті адміністративним судом у справі № 520/2463/22, та його вимоги у даній справі по суті є вимогами про стягнення недоотриманих сум пенсії, інфляційних втрат на підставі статті 625 ЦК України, тож цей спір за своїм характером також підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Тобто, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що даний позов підлягає розгляду за правилами КАС України.

Посилання позивача у позовній заяві на положення ст.ст.1166, 1167, 1173 ЦК України, як на підставу про відшкодування шкоду висновків суду не спростовуються, оскільки фактично предметом спору є недоотримана пенсія з урахуванням розміру інфляційних втрат, яку позивач вважає майновою шкодою.

Крім того, колегія звертає увагу на те, що первісно ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 вересня 2024 року у даній справі позов ОСОБА_1 було передано на розгляд до Харківського окружного адміністративного суду.

Постановою Харківської апеляційного суду від 13 січня 2025 року ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 вересня 2024 року було скасовано, справу направлено до Дзержинського районного суду м. Харкова для продовження розгляду.

Із змісту вказаної постанови вбачається, що суд першої інстанції дійшов по суті правильного висновку щодо того, що позов ОСОБА_1 має розглядатися за правилами КАС України, однак не врахував, що передача справі на розгляд іншому суду можлива в межах одного виду юрисдикції. Дії ж суду у випадку, якщо він дійде висновку, що спір не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, тобто відноситься до іншої судової юрисдикції, врегульовано пунктом 1 частини 1 статті 186 ЦПК України, якою визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, Харківським апеляційним судом вже було зроблено висновок про те, що даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на наведену аргументацію та пріоритет забезпечення принципу правової визначеності є підстави для висновку, що розгляд цього спору має завершитися за правилами адміністративного судочинства.

З урахування викладених обставин, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду, яка постановлена з додержанням вимог закону.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Згідно положень ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.374 ч.1п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду м.Харкова від 29 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.Ю. Тичкова

В.Б. Яцина