Справа № 216/6540/24 Провадження № 2/478/119/2025
Р і ш е н н я

І м е н е м У к р а ї н и

21 травня 2025 року смт. Казанка

Казанківський районний суд Миколаївської області, в складі:

головуючого судді Томашевського О.О.,

за участі:

секретаря судового засідання ГригоренкоН.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження, в залі суду с-ща Казанка, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія"ПРОЦЕНТ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив

У вересні 2024 року представник позивача адвокат Руденко К.В., який діє в інтересах позивача ТОВ «Фінансова компанія Процент» звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 3420-2260-1 від 09.12.2023 року, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість по нарахованим та несплаченим процентам в розмірі 47 250,00 грн за період з 08.01.2024 року по 04.09.2024 року та судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 3028,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 09.12.2023 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № 3420-2260-1 на підставі якого відповідач отримав від позивача кредит на суму 5000,00 грн, строком на 365 днів (до 08.12.2024 року), шляхом переказу на його платіжну картку № НОМЕР_1 грошових коштів під зобов`язання відповідача повернути кредит та сплатити проценти за його користування в розмірі 3,5% від суми кредиту за кожен день користування кредитом.

Як вказує позивач, за умовами кредитного договору відповідач у межах строку кредитування зобов`язаний був сплачувати позивачу проценти періодичними платежами кожні 30 днів. Починаючи з 08.01.2024 року відповідач має обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом, однак в порушення зобов`язань не сплачує її. Відповідач своєчасно не сплатив нараховані відсотки відповідно до Графіку платежів, в зв`язку з чим виникла заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом починаючи з 08.01.2024 року по 04.09.2024 року, що має відображення у розрахунку заборгованості, порушує умови Кредитного договору.

Таким чином, відповідач не виконує взятих на себе зобов`язань.

В пред`явленому позові позивач звертає стягнення виключно на прострочені до сплати проценти за користування кредитом за період з 08.01.2024 року по 04.09.2024 року.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.10.2024 року матеріали цивільного позову ТОВ «Фінансова компанія Процент» до ОСОБА_1 було передано за підсудністю до Баштанського районного суду Миколаївської області.

Ухвалою Баштанського районного суду Миколаївської області від 26.11.2024 року цивільну справу № 216/6540/24 за позовом ТОВ «Фінансова компанія Процент» до ОСОБА_1 було передано за правилами територіальної юрисдикції (підсудності) до Казанківського районного суду Миколаївської області.

Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 28.01.2025 року провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

27 лютого 2025 року та 24 квітня 2025 року судові засідання були відкладені за клопотанням відповідача, який письмовими заявами просив надати можливість врегулювати питання заборгованості із позивачем.

Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 25.03.2025 року було задоволено клопотання позивача та витребувано від АТ «Приват Банк» відомості щодо належності платіжної картки № 473121хххххх2258 відповідачу.

На момент судового розгляду справи вимоги ухвали суду від 25.03.2025 року виконано не було.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, просив розглядати справу без його участі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про врегулювання питання заборгованості із позивачем для чого судом було надано додатковий час на підставі заяв відповідача від 27.02.2025 року та від 24.04.2025 року останній не повідомив. Проте, згідно поданої заяви від 21.05.2025 року відповідач просив розглянути справу без його участі. Проти позову заперечив, просив відмовити в його задоволенні.

Виходячи з того, що сторони повідомлені належним чином про дату, час та місце судового засідання, просили провести розгляд справи без їх участі, будь-яких клопотань про відкладення судового засідання не заявляли, суд приходить до висновку щодо можливості ухвалення судового рішення у справі за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи встановлено, що 09.12.2023 року між позивачем ТОВ «Фінансова компанія «ПРОЦЕНТ» та позивачем ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 3420-2260-1, відповідно до умов якого (п.п. 1.1-1.3 Кредитного договору) позивач зобов`язався надати відповідачу кредит, в розмірі 5000,00 грн, строком на 365 днів (до 08.12.2024 року), шляхом переказу на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 емітовану АТ «КБ «ПРИВАТБАНК», на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 3,5 % від суми кредиту за кожен день користування (1277,50% річних).

Пунктом 3.1 кредитного договору визначено, що строк надання кредиту та строк дії договору становить 365 днів із сплатою кредиту в кінці строку користування згідно додатку № 1 до цього договору. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів.

Відповідно до п.п. 2.4.1. Кредитного договору, сторони погодили, що позичальник зобов`язується у встановлений строк (п. 1.3. Кредитного договору) повернути кредит та сплатити проценти за його користування.

Відповідно до п. 4.2 Кредитного договору, нарахування процентів за Кредитним договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються щоденно, з дня його надання позичальнику (дня перерахування грошових коштів на електронний платіжний засіб позичальника), до дня повернення суми кредиту, визначеної у пункту 1.1. Кредитного договору (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариства, зазначений у пункті 8 цього Договору) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом.

Додатком 1 до Кредитного договору сторони погодили Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача, графіку платежів та реальної процентної ставки за Кредитним договором, згідно якого розмір платежу за 365 днів (з 08.01.2024 року по 08.12.2024 року) користування кредитом складає 68 875,00 грн, з яких: 5000,00 грн розмір кредиту та 63 875,00 грн проценти за користування кредитом.

Вказаний кредитний договір, разом з Таблицею обчислення загальної вартості кредиту підписано відповідачем за допомогою електронного підпису з одноразовим ідентифікатором: 354950.

Як вбачається з копії квитанції, 09.12.2023 року позивачем було перераховано на рахунок НОМЕР_1 грошові кошти в розмірі 5000,00 грн.

З розрахунку заборгованості встановлено, що за період з 09.12.2023 року по 04.09.2024 року відповідачем, між іншим, не сплачувались проценти за користування кредитом, в результаті чого розмір заборгованості станом на 04.09.2024 року складає 52 250,00 грн, з яких: 47 250,00 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом.

Встановивши наведене, суд керується наступним.

Згідно з ст. ст. 525, 526ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №561/77/19 від 16.12.2020 зазначено, що особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з ч.ч. 1, 3, 4, 8, 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою,яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті .

Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Відповідно до ст.12 Закону України "Про електронну комерцію" якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Підписання договору №3420-2260-1 від 09.12.2023 року здійснювалось електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора. Відповідно до вимог законодавства, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

З досліджених судом доказів вбачається, що сторони у справі уклали Кредитний договір за умовами якого відповідач отримав кредит у сумі 5000,00 грн проте протягом визначеного Кредитним договором строку не сплатив проценти за його користування у зв`язку з чим виникла заборгованість за відсотками, зокрема за період з 08.01.2024 року по 04.09.2024 року, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, а заборгованість за процентами відповідача, яка виникла за період з 08.01.2024 року по 04.09.2024 року в розмірі 47 250,00 грн підлягає стягненню на користь позивача.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

В позовній заяві позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь витрати на правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн.

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Згідно з частинами першою - шостою статті 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Суд зазначає, що розгляд справи було постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до частини восьмою статті 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: «…На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат».

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

На підтвердження понесених витрат на професійну правову допомогу представник позивача надав суду Договір №03/06/2024 про надання юридичних послуг від 03.06.2024 року, Акт приймання - передачі наданих послуг від 24.07.2024 року №2 до договору №03/06/2024 про надання юридичних послуг від 03.06.2024, Витяг з Реєстру № 1 до акту приймання-передачі наданих послуг №2 від 24.07.2024 року та платіжна інструкція від 25.07.2024 року № 741.

Проаналізувавши надані представником позивача документи, що підтверджують витрати позивача на правничу допомогу у цій справі, виходячи з критерію розумності, пропорційності та співмірності, суд вважає, що розмір вказаних витрат слід стягнути у розмірі 6000 грн. Стягнення витрат на правничу допомогу у вказаній сумі суд вважає цілком співмірним зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг.

На підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028 грн. 00 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.2-13, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

Ухвалив:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія"ПРОЦЕНТ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія"ПРОЦЕНТ" (04112, м. Київ, вул. Дегтярівська, 48, ) заборгованість за Кредитним договором №3420-2260-1 від 09.12.2023 року, а саме: нараховані та несплачені проценти за період з 08.01.2024 року по 04.09.2024 рокув розмірі 47250,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ПРОЦЕНТ" (04112, м. Київ, вул. Дегтярівська, 48, ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028,00 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 6000 грн.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється від дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст заочного рішення складено 21.05.2025 року.

Суддя