Справа №487/1098/25
Провадження №2/487/1333/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

15.05.2025 Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді Афоніної С.М., участю секретаря судового засідання Беспалько А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третьої особи Універсальна Товарна біржа «Віконт-Т» про визнання договору купівлі-продажу дійсним,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Ксенжик К.В. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третьої особи Універсальна Товарна біржа «Віконт-Т» про визнання дійсним договору купівлі-продажу №1663 від 25.05.1999 квартири АДРЕСА_1 , укладеного між сторонами та зареєстрованого Універсальною Товарною біржею «Віконт-Т», а в подальшому зареєстрованого ММБТІ за №16437 від 10.06.1999.

Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначила, що договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 25.05.1999 між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , зареєстрований Універсальною Товарною біржею «Віконт-Т» за №1663, а в подальшому зареєстрованого ММБТІ за №16437 від 10.06.1999, сторонами були виконані усі умови договору, претензій до одного не мали. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , яка є бабусею позивача. Після смерті ОСОБА_4 залишилось спадкове майно, зокрема і право власності на квартиру АДРЕСА_1 . Позивач звернулася до нотаріуса за оформленням своїх спадкових прав, але нотаріусом їй було роз`яснено, що договір купівлі-продажу зареєстрований на біржі та підлягає подальшому нотаріальному посвідченню і не прирівнюється до нотаріально посвідчених договорів.

Ухвалою від 28.02.2025 відкрите провадження у справі.

15.05.2025 представникпозивача адвокат Ксенжик К.В. подав до суду заяву, в якій просив про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив про їх задоволення, надав згоду на ухвалення заочного рішення.

Відповідачі в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України, у зв`язку з тим, що зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження та місце роботи невідомо.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений, причини неявки суду не повідомив.

Згідно ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у них даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, але в судове засідання повторно не з`явився та представник позивача проти такого вирішення справи не заперечував.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного:

Судом встановлено, що 25.05.1999 між ОСОБА_4 з однією сторони та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , зареєстрованого Універсальною Товарною біржею «Віконт-Т» в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю» за №1663 від 25.05.1999, а в подальшому зареєстрованого ММБТІ за №16437 від 10.06.1999.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №994 від 09.08.2024.

Після смерті ОСОБА_4 , позивач звернулася до приватного нотаріуса щодо оформлення права власності.

Приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Ященко К.Л. 13.02.2025 за №35/01-16 позивачу було роз`яснено, що договір купівлі-продажу зареєстрований на біржі та підлягає подальшому нотаріальному посвідченню і не прирівнюється до нотаріально посвідчених договорів.

Позивач, яка є онукою померлої ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виданого 24.06.2003 Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Миколаївського обласного управління юстиції, актовий запис №1540, де її батьком вказано ОСОБА_5 , а матір`ю ОСОБА_6 . Батько позивачки є сином померлої ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виданого 03.09.2011 Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №3265, де його батьком вказано ОСОБА_7 , а матір`ю ОСОБА_4 . Позивач не має можливості оформити спадкове майно після смерті бабусі ОСОБА_4 та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки ОСОБА_4 померла, договір купівлі-продажу від 25.05.1999 за життя останньої нотаріально не був посвідчений та у позивача відсутня можливість нотаріального посвідчення вказаного договору.

За змістом ст. ст. 57, 58 Конституції України, ст. 5 ЦК України, до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Положеннями п. 4 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, що набрав чинності з 01 січня 2004 року, визначено, що цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності.

Враховуючи, що спірні правовідносини виникли у березні 1998 року, для їх врегулювання слід застосовувати норми ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Приписами ст. 224 ЦК УРСР встановлено, що за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із ст. 225 ЦК УРСР, право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові.

За змістом ч. 1 ст. 227 ЦК УРСР, чинного на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу квартири повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу).

Статтею 47 ЦК УРСР була передбачена обов`язковість нотаріальної форми угоди і наслідки недотримання такої форми.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що у разі, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною.

При цьому, вказана норма може застосовуватись лише за наявності таких необхідних умов: одна зі сторін має повністю або частково виконати угоду; інша сторона має ухилятись від нотаріального оформлення угоди; має існувати вимога сторони, яка виконала свої обов`язки. Відсутність хоча б однієї з цих умов унеможливлює визнання договору купівлі-продажу житла з недотриманням нотаріальної форми дійсним.

Разом з тим, згідно із ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

На час укладання договору купівлі-продажу квартири сторони цього договору ухилились від його нотаріального посвідчення, а на даний час визнання такого договору дійсним можливе лише в судовому порядку.

Позивач вказує, що після укладання договору сторонами були виконані умови договору, претензій один до одного сторони або інші особи не мали.

За таких обставин, оскільки на момент укладення договору сторони керувались положеннями спеціального законодавства щодо укладення договорів на товарній біржі, під час оформлення договору купівлі-продажу сторони були ознайомлені з його умовами, ніяких претензій з питання оформлення договору не виникало; договір було укладено з дотриманням вимог діючого на той час законодавства, за спільною згодою сторін та на прийнятних для сторін умовах, умови договору сторонами повністю виконано, право власності ОСОБА_4 на придбане нерухоме майно зареєстроване відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення, зокрема з дотриманням вимог Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 09.06.98 року № 121, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 на законних підставах набула право власності на придбане майно, проте позивач немає можливості оформити свої спадкові права після смерті ОСОБА_4 , з причин, що не залежать від нього, в зв`язку з чим вважає, що права позивача підлягають захисту, а позовні вимоги про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним є обґрунтованим та таким, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 76, 81 89, 263-265, 280 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третьої особи Універсальна Товарна біржа «Віконт-Т» про визнання договору купівлі-продажу дійсним - задовольнити.

Визнати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_4 з однією сторони та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , зареєстрованого Універсальною Товарною біржею «Віконт-Т» в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за №1663 від 25.05.1999, а в подальшому зареєстрованого ММБТІ за №16437 від 10.06.1999 - дійсним.

Рішення суду набирає законної сили через 30 днів після його проголошення та може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду в строк і порядок, встановлений ст. ст. 354, 355 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідачі: ОСОБА_2 , будь-які відомості невідомі.

ОСОБА_3 , будь-які відомості невідомі.

Третя особа - Універсальна Товарна біржа «Віконт-Т» , місце знаходження: м. Миколаїв вул. Марка Кропивницького, 153, 68.

Суддя: С.М. Афоніна