УХВАЛА

15 травня 2025 року

м. Київ

справа № 128/4109/23

провадження № 61-5776ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 15 січня 2024 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 31 липня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області про встановлення юридичного факту,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької про встановлення юридичного факту.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 09 жовтня 2023 року заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу разом з доданими документами.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 30 жовтня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 09 жовтня 2023 року у цій справі повернуто особі, яка її подала.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 15 листопада 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 09 жовтня 2023 року повернуто особі, що її подала.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 15 січня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 09 жовтня 2023 року визнано неподаною та повернуто особі, яка її подала.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 01 лютого 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 09 жовтня 2023 року повернуто особі, що її подала.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 07 лютого 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 09 жовтня 2023 року повернуто скаржнику.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 14 лютого 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 09 жовтня 2023 року повернуто особі, що її подала.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 04 березня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 09 жовтня 2023 року про повернення позовної заяви в цій справі визнано неподаною та повернуто особі, яка її подала.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 16 квітня 2024 року клопотання ОСОБА_1 про відвід суддів від участі у розгляді його апеляційної скарги на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 09 жовтня 2023 року у цій справі повернуто заявнику без розгляду. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 09 жовтня 2023 року повернуто особі, що її подала.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 10 травня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 09 жовтня 2024 року залишено без розгляду. Застосовано до ОСОБА_1 заходи процесуального примусу у вигляді штрафу. Стягнено з ОСОБА_1 в дохід Державного бюджету України штраф у сумі 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 3 028,00 грн.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 13 червня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 09 жовтня 2023 року про повернення позовної заяви в цій справі визнано неподаною та повернуто особі, яка її подала.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 31 липня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 09 жовтня 2023 року про повернення позовної заяви в цій справі визнано неподаною та повернуто скаржнику.

Ухвалою Верховного Суду від 16 січня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 30 жовтня 2023 року повернуто.

Ухвалою Верховного Суду від 13 червня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 07 лютого 2024 року повернуто.

Ухвалою Верховного Суду від 13 червня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 04 березня 2024 року повернуто.

Ухвалою Верховного Суду від 13 червня 2024 року касаційні скарги ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 30 жовтня 2023 року, ухвалу Вінницького апеляційного суду від 15 січня 2024 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 01 лютого 2024 року повернуто.

Ухвалою Верховного Суду від 13 червня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 14 лютого 2024 року повернуто.

Ухвалою Верховного Суду від 13 червня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 15 листопада 2023 року повернуто.

Ухвалами Верховного Суду від 18 вересня 2024 року та 18 лютого 2025 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 31 липня 2024 року відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду від 27 березня 2025 року закрито касаційне провадження у справі № 128/4109/23 за заявою ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту, за касаційними скаргами ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 30 жовтня 2023 року, ухвалу Вінницького апеляційного суду від 15 листопада 2023 року, ухвалу Вінницького апеляційного суду від 15 січня 2024 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 01 лютого 2024 року, ухвалу Вінницького апеляційного суду від 07 лютого 2024 року, ухвалу Вінницького апеляційного суду від 14 лютого 2024 року, ухвалу Вінницького апеляційного суду від 04 березня 2024 року, ухвалу Вінницького апеляційного суду від 16 квітня 2024 року, ухвалу Вінницького апеляційного суду від 10 травня 2024 року, ухвалу Вінницького апеляційного суду від 13 червня 2024 року.

05 травня 2025 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 15 січня 2024 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 31 липня 2024 року.

Заявник обґрунтовує свою касаційну скаргу порушенням апеляційним судом норм процесуального права. Також вказує, що судом апеляційної інстанції під час постановлення оскаржуваних ухвал не було враховано практику Верховного Суду.

Також у касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на пункт 5 частини першої статті 36 ЦПК України, заявив про відвід суддів, зокрема Синельникова Є. В. та Шиповича В. В., від розгляду цієї справи.

Ухвалою Верховного Суду від 07 травня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Синельникова Є. В. та Шиповича В. В. від участі в розгляді цієї справи (№ 128/4109/23).

Перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Щодо оскарження ухвали Вінницького апеляційного суду від 15 січня 2024 року

За приписами частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вимоги до форми і змісту апеляційної скарги передбачені статтею 356 ЦПК України.

Відповідно до частини другої статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою, третьою статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Встановивши, що вимоги ухвали Вінницького апеляційного суду від 13 грудня 2023 року про залишення апеляційної скарги без руху ОСОБА_1 не виконав, зазначені у ній недоліки апеляційної скарги не усунув, доказів про сплату судового збору не надав, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав, передбачених частиною третьою статті 185, частиною другою статті 357 ЦПК України, для визнання апеляційної скарги неподаною та її повернення.

Колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_1 не погодився з ухвалою суду про залишення апеляційної скарги без руху, подав заяву, в якій зазначив про неоднакову судову практику щодо звільнення його від сплати судового збору, однак не надав доказів, про те, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру його річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Доцільно звернути увагу заявника, на те, що сплата судового збору, як одна з умов доступу до суду, не суперечить суті права на судовий захист, гарантованого частиною першою статті 55 Конституції України. А вимога сплати судового збору в цивільних судах не може вважатися обмеженням права на доступ до суду, несумісним з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та на законність судових рішень не впливають, зводяться до незгоди заявника з висновками суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про наявність підстав для повернення апеляційної скарги у зв`язку з невиконанням заявником вимог ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху у встановлений апеляційним судом строк.

За загальним правилом, повернення апеляційної скарги не позбавляє заявника права подати нову апеляційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 356 ЦПК України.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, зокрема статті 357 ЦПК України, а також Закону України «Про судовий збір» не викликає розумних сумнівів, а касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 15 січня 2024 рокує необґрунтованою.

Щодо оскарження ухвали Вінницького апеляційного суду від 31 липня 2024 року

Пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України передбачено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення касаційної скарги цієї особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

У силу вказаної імперативної норми процесуального закону повторне касаційне оскарження судового рішення не допускається, що відповідає принципу остаточності судового рішення.

За таких обставин, у відкритті касаційного провадження за втретє поданою касаційною скаргоюОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 31 липня 2024 року у цій справі необхідно відмовити, оскільки раніше Верховним Судом (18 вересня 2024 року та 18 лютого 2025 року) вже було винесено ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на одне й те ж саме судове рішення.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Керуючись частинами першою, четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 15 січня 2024 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 31 липня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області про встановлення юридичного факту - відмовити.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали надіслати особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

О. М. Осіян

В. В. Шипович