Справа № 127/8587/25
Провадження № 22-ц/801/1155/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сичук М. М.
Доповідач:Голота Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 рокуСправа № 127/8587/25м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Голоти Л. О. (суддя доповідач),

суддів Копаничук С. Г., Рибчинського В. П.,

розглянув у порядку письмового провадження справу № 127/8587/25 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Вінницької філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з розподілу природного газу,

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Вінницької філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 27.03.2025, постановлену у складі судді Сичук М. М. в приміщенні суду в м. Вінниця, -

в с т а н о в и в :

18.03.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Вінницької філії ТОВ ««Газорозподільні мережі України» (далі ТОВ «ГРМУ» в особі ВФ ТОВ «ГРМУ») звернулося через підсистему «Електронний суд» до суду із заявою (вх № 24455) про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з розподілу природного газу.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27.03.2025 відмовлено у видачі судового наказу за заявою ТОВ «ГРМУ» в особі ВФ ТОВ «ГРМУ» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з розподілу природного газу.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ТОВ «ГРМУ» в особі ВФ ТОВ «ГРМУ» подано апеляційну скаргу (вх. № 4110 від 11.04.2025), в якій, посилаючись на неповноту з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції недотримався положень частини п`ятої статті 165 ЦПК України, не звертався до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання щодо надання суду інформації про зареєстроване у встановленому порядку місця проживання фізичної особи; офіційна електронна адреса боржника не відома ТОВ «ГРМУ» в особі ВФ ТОВ «ГРМУ», про що в тексті заяви було зазначено стягувачем; до заяви стягувачем було додано докази, які підтверджують факт акцептування договору розподілу природного газу боржником, розрахунок заборгованості, довідка про фактичний обсяг споживання природного газу з яких вбачається і обставини споживання природного газу боржником шляхом збільшення показників засобу обліку природного газу встановленого в газифікованому об`єкті боржника; посилання суду першої інстанції на положення пункту 8, 9 частини першої статті 165 ЦПК України є помилковими; положення статті 163 ЦПК України не містять обов`язку заявника при зверненні до суду із заявою про видачу судового наказу в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи надавати докази надсилання таких матеріалів боржнику; тому були відсутні правові підстави для відмови у видачі судового наказу судом першої інстанції з підстав подання заяви з порушенням вимог статті 163 ЦПК України; розділ ІІ ЦПК України «Наказне провадження» встановлює окремий процесуальний режим розгляду відповідних справ, а тому до заяв про видачу судового наказу, де особа, якій належить право вимоги ініціює видачу судового наказу, застосовуються визначені положення наказного провадження; відповідно до приписів частини першої статті 169 ЦПК України законодавець передбачив процесуальний порядок, за яким саме на суд покладено обов`язок надіслати боржнику копію заяви стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами одночасно з надсилання копії судового наказу.

У строк встановлений судом відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Щодо розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції.

Відповідно до частини другої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 - 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

ТОВ «ГРМУ» в особі ВФ ТОВ «ГРМУ» оскаржується ухвала місцевого суду про відмову у видачі судового наказу (пункт 1 частини першої статті 353 ЦПК України).

Перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

Постановляючи ухвалу про відмову у видачі судового наказу на підставі пункту 1 частини першої статті 165 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали заяви не містять доказів надсилання копії заяви про видачу судового наказу з доданими до неї документами боржнику, а також стягувачем не надано суду доказів того, що боржник має зареєстровану офіційну електронну адресу.

Проте, зазначені висновки суду першої інстанції зроблено з порушенням норм процесуального права з огляду на наступне.

Частиною першою статті 160 ЦПК України визначено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Форма і зміст заяви про видачу судового наказу визначені в статті 163 ЦПК України. Зокрема, у частині третій цієї статті зазначено, що до заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відмовляючи у видачі судового наказу, суд першої інстанції, з посиланням на норми ч.ч.6 та 7 ст. 43 ЦПК України, а також на п. 29 Розділу ІІІ «Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи», затвердженого Рішенням Вищої ради правосуддя 17.08.2021 року № 1845/0/15-21 виходив з того, що матеріали заяви ТОВ «ГРМУ» в особі ВФ ТОВ «ГРМУ» про видачу судового наказу не містять доказів надсилання копії заяви боржнику, а також доказів того, що боржник має зареєстровану офіційну електрону адресу.

Колегія суддів не погоджується з даним висновком, оскільки при його постановленні, поза увагою суду першої інстанції залишилася та обставина, що відповідний пункт Розділу Положення визначає обов`язок учасника, який подає документи до суду в електронній формі, надати доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів лише у випадках, визначених процесуальним законодавством.

Цивільно процесуальний кодекс, а саме вимоги ч.ч.6 та 7 ст. 43 ЦПК України, на які послався суд першої інстанції не визначають такого обов`язку у випадку звернення до суду з заявою про видачу судового наказу.

Так, відповідно до вимог ч. 7 ст. 43 ЦПК України, у разі подання до суду в електронній формі заяви по суті справи, зустрічного позову, заяви про збільшення або зменшення позовних вимог, заяви про зміну предмета або підстав позову, заяви про залучення третьої особи, апеляційної скарги, касаційної скарги та документів, що до них додаються, учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання таких матеріалів іншим учасникам справи.

Відповідно до п. 2 ст. 174 ЦПК України заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву; відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Отже, заява про видачу судового наказу не є заявою по суті справи чи іншим процесуальним документом, зазначеним у ч. 7 ст. 43 ЦПК України.

З огляду на викладене, судом першої інстанції не обґрунтовано зробив висновок, з посиланням на процесуальні норми, відповідно до яких заявнику при звернені до суду з заявою про видачу судового наказу слід подавати докази направлення копії даної заяви боржнику. Пункт 4 частини третьої статті 163 ЦПК України не містить обов`язку щодо подання разом із заявою про видачу судового наказу доказу надсилання такої заяви з доданими до неї документами боржнику.

Суд першої інстанції вищезазначене залишив поза увагою та дійшов помилкового висновку про відмову у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 165 ЦПК України.

Також, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що офіційна електронна адреса боржника не відома ТОВ «ГРМУ» в особі ВФ ТОВ «ГРМУ», про що в тексті заяви було зазначено стягувачем /а. с. 5/.

Вінницький апеляційний суд зазначає, що чітке дотримання вимог процесуального закону є необхідним явищем, оскільки забезпечує вірне дотримання судами процесу, проте надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду, не сприяє правовій визначеності, належному здійсненню правосуддя.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, яке призвело до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на наведене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржувана ухвала місцевого суду скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 374, 379, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Вінницької філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» задовольнити.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 27.03.2025 у даній справі скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарження не підлягає.

Головуючий суддя Л. О. Голота

Судді: С. Г. Копаничук

В. П. Рибчинський