справа № 619/1559/25
провадження № 2/619/959/25
РІШЕННЯ

іменем України

22 травня 2025 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого суддіБолибока Є.А.
за участю секретаря судового засіданняЛоманової І.А.

Справа № 619/1559/25

Ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 ;

позивач: ОСОБА_2 ;

відповідач: Дергачівська міська рада,

розглянув в порядку загального позовного провадження позов про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування.

Стислий виклад позиції сторін.

20 березня 2025 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в особі представника адвоката Плугатирьової Н.В., звернулися до суду з позовом до Дергачівської міської ради, в якому, після його уточнення, просили: визнати за ОСОБА_2 право власності на частину земельної ділянки загальною площею 0,2000 га, кадастровий номер земельної ділянки :00:000:2292, для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, яка розташована АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на частину земельної ділянки загальною площею 0,2000 га, кадастровий номер земельної ділянки :00:000:2292, для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, яка розташована АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Представник відповідача Дергачівської міської ради Суржкова В. при прийнятті рішення покладалася на розсуд суду, про що надала відповідну заяву.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

24 березня 2025 року ухвалою суду прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено підготовче засідання на 13 год 00 хв 24.04.2025.

24 квітня 2025 року підготовче засідання відкладено на 09 год 45 хв 25.04.2025.

25 квітня 2025 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 09 год 00 хв 13.05.2025.

У судове засідання позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не з`явилися, надали до суду заяви, в яких просять розглядати справу без їх участі. Позовні вимоги підтримують і просять їх задовольнити.

У судове засідання представник відповідача ОСОБА_5 не з`явилася, через систему «Електронний суд» надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без участі представника Дергачівської міської ради, при прийнятті рішення покладається на розсуд суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

У зв`язку з викладеним, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю учасників справі, які не з`явилися у судове засідання.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

З огляду на свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у віці 44 роки, про що Русько-Лозівською сільською радою Дергачівського району Харківської області було зроблено актовий запис № 55 від 18.07.2001.

Згідно зі Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 15 жовтня 2024 року, виданого державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області Мезєвою O.A. за реєстровим № 2-527 (Спадкова справа №529/2002), частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами: літ. «А-1», загальною площею 153,4 м2, житловою площею 95,0 м2, розташований за адресою АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_2 , в порядку спадкування за законом, після смерті чоловіка - ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданий державним реєстратором підтверджує факт того, що номер відомостей про речове право: 57114822, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 120, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , який на праві приватної спільної часткової ( частка) належить ОСОБА_2 , на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер: 2-527 віл 15.10.2024, виданого Державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області Мезєвою О.А. Дата прийняття рішення про реєстрацію права власності 15.10.2024.

Згідно виписки з рішення № 22 від 23 лютого 1996 року «Про передачу присадибних ділянок на території Русько-Лозівської сільської Ради в приватну власність» згідно Декрету Кабінетів Міністрів України від 26 грудня 1992 р. № 15-92 та на підставі заяви ОСОБА_3 , який проживав за адресою: АДРЕСА_1 , виконком Русько-Лозівської сільської ради народних депутатів вирішив передати безоплатно в приватну власність присадибну земельну ділянку ОСОБА_3 , прож. АДРЕСА_1 , площею 0,10 га.

З огляду на паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого Дергачівським РВ УМВС України в Харківській області, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка село Руська Лозова Дергачівського району Харківської області. На сторінці 11 місце проживання: АДРЕСА_1 , з 20 травня 1998 року.

Відповідно до відомостей з Витягу з Державного земельного кадастру № НВ-024 від 24.10.2024, земельна ділянка площею 0,2000 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , має кадастровий номер: :00:000:2292. Вид цільового призначення земельної ділянки: Землі житлової та громадської забудови 02.01 Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Відповідно до Книг записів про державну реєстрацію актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди наявних у Відділі та даних Державного земельного кадастру документи, що посвідчують право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :00:000:2292, площею 0,2000 га, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , не зареєстроване.

Згідно з технічним паспортом виданим КП ТІ «Інвенрос» на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований адресою: АДРЕСА_1 для обслуговування житлового будинку, господарчих будівель та споруд обліковується 0,2000 га земельної ділянки.

З огляду на свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , у віці 78 років, про що Русько-Лозівською сільською радою Дергачівського району Харківської області було зроблено актовий запис № 27 від 07.04.2010.

30.09.1993 ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Русько-Лозівської сільської Ради народних депутатів Дергачівського району Харківської області за реєстровим № 151, згідно якого все своє майно, де б воно не знаходилось, та з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті вона заповіла - сину ОСОБА_1 .

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 29 лютого 2024 року (справа № 619/5887/23, провадження № 2/619/264/23) за ОСОБА_1 було визнано право власності на частину житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно виписки з рішення № 22 від 23 лютого 1996 року «Про передачу присадибних ділянок на території Русько-Лозівської сільської Ради в приватну власність» згідно Декрету Кабінетів Міністрів України від 26 грудня 1992 р. № 15-92 та на підставі заяви ОСОБА_4 , яка проживала за адресою: АДРЕСА_1 , виконком Русько-Лозівської сільської ради народних депутатів вирішив передати безоплатно в приватну власність присадибну земельну ділянку ОСОБА_4 , прож. АДРЕСА_1 , площею 0,10 га.

З огляду на паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , виданого Дергачівським РВ УМВС України в Харківській області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженець село Руська Лозова Дергачівського району Харківської області. На сторінці 11 місце проживання: АДРЕСА_1 , з 11 березня 1977 року.

Мотиви суду.

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частинами 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відтак, зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Отже, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

У розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що способом захисту цивільних прав та інтересів, в тому числі, може бути визнання права.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно з ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно зі статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статті 1259 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 3 ст. 1269 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України та ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах зі збереженням її цільового призначення.

Згідно з п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Судом установлено, що чоловік ОСОБА_2 - ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В даному випадку спірні правовідносини виникли до набрання чинності ЦК України 01 січня 2004 року та продовжують існувати у даний момент.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Отже, до цих спірних правовідносин мають застосовуватися положення ЦК УРСР.

У відповідності до статей 524, 525 ЦК УРСР, які діяли на момент смерті, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Дії, що свідчать про прийняття спадщини встановлено ст. 549 ЦК УРСР. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володінняспадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцемвідкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджена наказом Міністерства юстиції України № 18/5 від 14.06.1994 р., яка діяла на час відкриття спадщини, передбачала, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що, набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

Відповідно до ст. 534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Відповідно до положень ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути здійснені протягом шести місяців від дня відкриття спадщини.

Після смерті ОСОБА_3 залишилась спадщина, яка складається із частини (половини) житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,2000 га з кадастровим номером :00:000:2292.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 15 жовтня 2024 року, виданого державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області Мезєвою O.A. за реєстровим № 2-527 (Спадкова справа №529/2002), частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами: літ. «А-1», загальною площею 153,4 м2, житловою площею 95,0 м2, розташований за адресою АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_2 , в порядку спадкування за законом, після смерті чоловіка - ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданий державним реєстратором підтверджує факт того, що номер відомостей про речове право: 57114822, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 120, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , який на праві приватної спільної часткової (1/2 частка) належить ОСОБА_2 , на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер: 2-527 віл 15.10.2024, виданого Державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області Мезєвою О.А. Дата прийняття рішення про реєстрацію права власності 15.10.2024.

Крім того, згідно виписки з рішення № 22 від 23 лютого 1996 року «Про передачу присадибних ділянок на території Русько-Лозівської сільської Ради в приватну власність» згідно Декрету Кабінетів Міністрів України від 26 грудня 1992 р. №15-92 та на підставі заяви ОСОБА_3 , який проживав за адресою: АДРЕСА_1 , виконком Русько-Лозівської сільської ради народних депутатів вирішив передати безоплатно в приватну власність присадибну земельну ділянку ОСОБА_3 , прож. АДРЕСА_1 , площею 0,10 га.

Відповідно до відомостей з Витягу з Державного земельного кадастру №НВ-024 від 24.10.2024, земельна ділянка площею 0,2000 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , має кадастровий номер: :00:000:2292. Вид цільового призначення земельної ділянки: Землі житлової та громадської забудови 02.01 Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Згідно з технічним паспортом виданим КП ТІ «Інвенрос» на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований адресою: АДРЕСА_1 для обслуговування житлового будинку, господарчих будівель та споруд обліковується 0,2000 га земельної ділянки.

На час своєї смерті, ОСОБА_3 був зареєстрований за місцем проживання в будинку АДРЕСА_1 .

Матеріали справи свідчать про те, що спадщину після чоловіка ОСОБА_3 , фактично прийняла позивач ОСОБА_2 , так як після його смерті залишилась проживати в зазначеній частині житлового будинку та проживає в ньому до теперішнього часу.

Відповідно до паспорта громадянина України місце проживання ОСОБА_2 : АДРЕСА_1 , з 20 травня 1998 року.

Крім того, ОСОБА_2 спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 прийняла у встановлений законом 6-ти місячний строк, шляхом подачі заяви про прийняття спадщини, номер спадкової справи 592/2002 .

Однак, ОСОБА_2 не оформила свого спадкового права на земельну ділянку, а саме на земельну ділянку площею 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , спадкоємицею на яку за є законом після померлого чоловіка - ОСОБА_3 .

Отже, враховуючи ті обставини, що позивач ОСОБА_2 надала суду достатньо доказів, які підтверджують позовні вимоги в частині визнання за нею права власності на частину земельної ділянки загальною площею 0,2000 га, кадастровий номер: :00:000:2292, суд вважає, що позивач, як спадкоємець за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3 , правомірно набуває право власності на вказану земельну ділянку, а тому позовні вимоги є обґрунтованими, та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ч. 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

30.09.1993 ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Русько-Лозівської селищної Ради народних депутатів Дергачівського району Харківської області за реєстровим №151, згідно якого все своє майно, де б воно не знаходилось, та з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті вона заповіла - сину ОСОБА_1 .

Отже, спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4 є позивач ОСОБА_1 .

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 29 лютого 2024 року за ОСОБА_1 було визнано право власності на частину житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Разом з тим, позивач ОСОБА_1 не оформив свого спадкового права на земельну ділянку, а саме на земельну ділянку площею 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, яка розташована: АДРЕСА_1 , спадкоємцем на яку є за заповітом, після померлої - ОСОБА_4 .

Згідно виписки з рішення № 22 від 23 лютого 1996 року «Про передачу присадибних ділянок на території Русько - Лозівської сільської Ради в приватну власність» згідно Декрету Кабінетів Міністрів України від 26 грудня 1992 р. №15-92 та на підставі заяви ОСОБА_4 , який проживала за адресою: АДРЕСА_1 , виконком Русько-Лозівської сільської ради народних депутатів вирішив передати безоплатно в приватну власність присадибну земельну ділянку ОСОБА_4 , прож. АДРЕСА_1 , площею 0,10 га.

Матеріали справи свідчать про те, що після смерті своєї матері, ОСОБА_1 фактично прийняв спадщину, так як після її смерті залишився проживати в зазначеній частині житлового будинку та проживає в ньому до теперішнього часу.

Відповідно до паспорта громадянина України місце проживання ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , з 11 березня 1977 року.

Крім того, відповідно до відомостей Витягу № 20/18-02-16 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 зареєстрований з 11.03.1977.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (стаття 1296 ЦК України).

Як передбачено ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за №7 роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину в судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Згідно матеріалів справи, до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , Дергачівською державною нотаріальною конторою Харківської області заведено спадкову справу № 643/2010.

22 вересня 2010 року з заявою про прийняття спадщини за заповітом звернувся син померлої ОСОБА_1 .

Пунктом 4.12, 4.15 розділу 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Постановою від 10.11.2023 за вих. № 1670/02-31 державним нотаріусом нотаріальної контори Харківської області Мезєвою О.А. відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , оскільки ОСОБА_1 спадщину прийняв, але не надав документ, що підтверджує місце відкриття спадщини - довідку про реєстрацію/останнє місце проживання відповідного орган, що здійснює таку реєстрацію. З довідки Русько-Лозівського старостинського округу Харківського району Харківської області від 23.10.2023 № 111/0219 немає інформації за адресою, з ким та в який період була зареєстрована померла, оскільки після пожежі в приміщенні старостату внаслідок ракетного удару через військову агресію рф проти України, була знищена вся документація з оргхтехнікою.

Як роз`яснено в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Отже, враховуючи ті обставини, що позивач надав суду достатньо доказів, які підтверджують позовні вимоги, суд вважає, що позивач ОСОБА_1 , як спадкоємець за законом після смерті матері ОСОБА_4 , правомірно набуває право власності на частину земельної ділянки загальною площею 0,2000 га, кадастровий номер: :00:000:2292, а тому позовні вимоги є обґрунтованими, та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 244 ЦПК України після судових дебатів суд оголошує про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні. У виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення.

Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Ураховуючи викладене та керуючись статтями 12, 13, 81, 83, 89, 258, 259, 263-265, 268, 351, 352, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 а, ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на частину земельної ділянки загальною площею 0,2000 га, кадастровий номер земельної ділянки :00:000:2292, для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, яка розташована АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на частину земельної ділянки загальною площею 0,2000 га, кадастровий номер земельної ділянки :00:000:2292, для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, яка розташована АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ;

позивач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ;

відповідач: Дергачівська міська рада, місце знаходження: Харківська область, Харківський район, м. Дергачі, пл. Перемоги, буд. 5, ідентифікаційний код 44673786.

Повне судове рішення складено 22 травня 2025 року.

Суддя Є. А. Болибок