___________ ХАДЖИБЕЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ___________
Пр. №2-з/521/96/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про забезпечення позову

19 травня 2025 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Сегеди О.М.,

при секретарі Замниборщ А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про розірвання договорів у зв`язку з невиконанням та стягнення коштів та за зустрічним позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди,

встановив:

У листопаді 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання договорів у зв`язку з невиконанням та стягнення коштів.

Ухвалою суду від 08 листопада 2024 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 15 квітня 2025 року прийнято зустрічний позов ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди.

Ухвалою суду від 06 травня 2025 року залучено до участі у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договорів у зв`язку з невиконанням та стягнення коштів та за зустрічним позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди в якості співпозивача за первісним позовом ОСОБА_1 в якості співвідповідача за первісним позовом ОСОБА_4

16 травня 2025 року позивачем за первісним позовом було подано заяву про забезпечення позову, згідно якої останній просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, які належать ОСОБА_4 , як у національній, так і в іноземній валюті, що містяться на банківських рахунках або рахунках, які будуть відкриті після винесення ухвали; накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_4 на праві власності (у т.ч. корпоративні права).

В обґрунтування необхідності забезпечення позову заявник зазначив, що в інтересах ОСОБА_1 подано позов до ОСОБА_4 про стягнення коштів у сумі 585 328,66 грн, з яких: 493 000,00 грн безпідставно набуті кошти; 55 020,36 грн інфляційні втрати; 12 308,30 грн 3% річних; 25 000,00 грн моральна шкода.

Зазначив, що відповідно до інформаційної довідки з ДРРП та інших реєстрів (№ 424981811 від 01 травня 2025), за відповідачем ОСОБА_4 не зареєстровано жодного нерухомого або рухомого майна. Місце реєстрації житло, що належить іншим особам. Транспортні засоби відсутні.

Крім того, зазначає, що відповідач є фізичною особою-підприємцем (ФОП, запис у ЄДР № 000421047 від 05 жовтня 2023, КВЕД 43.99), що надає йому можливість отримання значних сум доходу в готівковій або безготівковій формі, які можуть бути виведені або приховані до винесення рішення судом.

Також зазначає про відсутність зареєстрованого на відповідача офіційного доходу та наявність заборгованостей. Така сукупність обставин підтверджує реальну загрозу невиконання судового рішення в разі його ухвалення на користь позивача.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просив суд задовольнити заяву про забезпечення позову.

Враховуючи положенняч. 1 ст. 153 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути подану заяву за відсутності заявника.

Дослідивши подану заяву, матеріали справи та надавши їм належну оцінку, суд вважає, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

За положенням ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права, щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) виключено; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи. Оскарження ухвали про скасування забезпечення позову або про заміну одного виду забезпечення іншим зупиняє виконання цієї ухвали.

Відповідно до ч. 6 ст. 153 ЦПК України суд залежно від обставин справи може забезпечити позов повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд оцінює обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача (кредиторів та інших учасників у справі про банкрутство) від можливих недобросовісних дій із боку відповідача (боржника) чи інших учасників у справі про банкрутство з тим, щоб забезпечити позивачам (кредиторам у справі про банкрутство) реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь особи, яка звернулась з позовом (заявою у справі про банкрутство), в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову. Суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: 1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або 2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Отже, суд вважає, що підстави для обов`язкового застосування зустрічного забезпечення (ч.3 ст.154 ЦПК) відсутні та зустрічне забезпечення не підлягає застосуванню.

За таких обставин, суд вважає, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на грошові кошти, які належать ОСОБА_4 , як у національній, так і в іноземній валюті, що містяться на банківських рахунках або рахунках, які будуть відкриті після винесення ухвали; накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_4 на праві власності (у т.ч. корпоративні права), підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст. ст. 149-153, 353 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про розірвання договорів у зв`язку з невиконанням та стягнення коштів та за зустрічним позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Накласти арешт на грошові кошти, які належать ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ), як у національній, так і в іноземній валюті, що містяться на банківських рахунках в будь-яких установах, в межах суми позову у розмірі 585328 (п`ятсот вісімдесят п`ять тисяч триста двадцять вісім) гривень 66 копійок.

В іншій частині вимог про забезпечення позову відмовити.

Зустрічне забезпечення не застосовувати.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня проголошення ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя: О.М. Сегеда