Справа № 553/155/24
Провадження № 6/553/184/2025
У Х В А Л А

Іменем України

13.05.2025м. Полтава

Подільський районний суд міста Полтави в складі:

головуючого - судді Грошової Н.М.

за участю секретаря судового засідання - Сіомашко В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Полтава заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого дії представник адвокат Харук Ольга Сергіївна, заінтересована особа: ОСОБА_2 про визнання судового наказу, виданого Ленінським районним судом м. Полтави 22.01.2024 у цивільній справі № 553/155/24 (провадження 2-н/553/59/2024) таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в:

14.04.2025 ОСОБА_1 , в інтересах якого дії представник адвокат Харук О.,С. звернувся до Ленінського районного суду м. Полтави, із заявою про визнання судового наказу, виданого Ленінським районним судом м. Полтави 22.01.2024 у цивільній справі № 553/155/24 (провадження 2-н/553/59/2024) таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування заяви представник заявника ОСОБА_1 адвокат Харук О.С. зазначає, що 22.01.2024 року суддею Ленінського районного суду міста Полтави Грошовою Н.М. видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини заробітку(доходу)платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення заяви до суду 19.01.2024 року та до досягнення дитиною повноліття. Станом на 26.02.2025 року судовий наказ в частині стягнення аліментів не пред`явлено до примусового виконання, виконавче провадження не відкрито.

В листуванні ОСОБА_1 неодноразово звертався до ОСОБА_2 , з проханням надати банківські реквізити для переказу аліментів. Надсилати кошти поштовим переказом не має можливості, оскільки ОСОБА_2 разом із сином виїхала за межі України, її фактична адреса проживання невідома. Судовий наказ ОСОБА_2 має право пред`явити до 22.04.2027 року (до 18 річчя сина). Аліменти підлягають стягнення з дати звернення стягувачем до суду. Відповідно до судового наказу №553/155/24 від 22.01.2024 року аліменти підлягають стягнення з 19.01.2024 року.

ОСОБА_1 не відмовляється від свого обов`язку утримувати сина. Проте станом на сьогоднішній день він не може реалізувати свій обов`язок у зв`язку із тим, що стягувач не пред`явила судовий наказ до виконання та не надає реквізити для переказу коштів. У разі пред`явлення ОСОБА_2 вказаного судового наказу до виконання, одразу утвориться заборгованість по сплаті аліментів з 19.01.2024 року. Що призведе до накладення арешту на банківські рахунки ОСОБА_1 . ОСОБА_1 наразі перебуває в лавах Збройних сил України. У разі блокування рахунків він втратить можливість користуватися коштами, в тому числі і на забезпечення діяльності своєї бригади та своєї безпеки.

Боржником не заперечуються обставини щодо обов`язку утримання їх спільної дитини, однак не може фактично здійснювати свій обов`язок. За 14 місяців стягувачем не вчинено жодних дій що могли б свідчити про намір отримувати аліменти з боржника. У боржника є підстави вважати, що така поведінка позивача свідчить про намір стягувача штучно та цілеспрямовано утворити заборгованість по сплаті аліментів, що призведе до неприємних наслідків для ОСОБА_1 та його родини.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Ленінського районного суду міста Полтави від 14.04.2025 визначено головуючого суддю Грошову Н.М.

Ухвалою судді Ленінського районного суду міста Полтави від 16.04.2025 прийнято до провадження вказану заяву та призначено до розгляду в судовому засіданні.

24.04.2025 представником ОСОБА_2 адвокатом Кучерявою Т.В. подано заяву-відзив на заяву про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, сформовану в системі «Електронний суд» 24.04.2025, в якій вона зазначає, що судовим наказом Ленінського районного суду м. Полтави від 22.01.2018 у справі № 553/49/18 (провадження № 2-н/553/53/2018), було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти щомісячно на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.01.2018 до досягнення дитиною повноліття.

Судом при розгляді вказаної справи № 553/1135/23 встановлено, що ОСОБА_1 , як батьком неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було надано дозвіл на тимчасовий виїзд сина до Республіки Польща.

У липні 2021 року спільний син сторін змінив фактичне місце проживання із проживання з батьком на місце проживання з матір`ю, виїхавши до Польщі, де проживає і навчається наразі, що було підтверджено копією договору оренди від 06 липня 2021 року, довідкою № 26/2021/2022 від 15 жовтня 2021 року початкової школи № 75 в Комплексі загальноосвітніх шкіл спортивної підготовки в Кракові, де останній навчається, шкільним посвідченням.

За результатами розгляду вказаної справи судом задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення стягнення аліментів. Припинено з 08 травня 2023 стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стягуються за судовим наказом Ленінського районного суду м. Полтави від 22.01.2018 у справі № 553/49/18.

У подальшому, за заявою ОСОБА_2 Ленінським районним судом м. Полтави видано судовий наказ від 22.01.2024 у справі № 553/155/24 про стягнення аліментів із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку та не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення заяви до суду 19.01.2024 та до досягнення дитиною повноліття.

Вказала, що ОСОБА_2 не має на меті утворення заборгованості зі сплати аліментів у платника. Остання не має можливості пред`явити до виконання судовий наказ у зв`язку із перебуванням за кордоном. У свою чергу, у ОСОБА_1 є можливість перерахування аліментів безпосередньо на банківську картку дитини.

13.06.2024 Верховний Суд України прийняв знакове рішення у справі № 760/17498/22 (провадження № 61-15969св23), яке підтвердило законність перерахування аліментів безпосередньо на рахунок дитини. Суд вказав, що такі платежі мають враховуватися при розрахунку заборгованості з аліментів. Верховний Суд чітко визначив, що добровільне перерахування аліментів на особистий рахунок неповнолітньої дитини є законним способом виконання аліментних зобов`язань. Більше того, такі платежі мають обов`язково враховуватися державними виконавцями при розрахунку заборгованості з аліментів. Для відкриття рахунку достатньо згоди одного з батьків.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, полягає насамперед у встановленні обставин та фактів, що підтверджують відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа. Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 24 червня 2020 року у справі № 520/1466/14-ц, провадження № 61-43447св18, від 09 вересня 2021 року у справі № 824/67/20, провадження № 61-10482ав21, від 09 червня 2022 року у справі № 2-118/2001, провадження № 61-1762ав22, які підтримані в постанові Верховного Суду від 09.02.2023 у справі № 824/85/21.

Таким чином, до підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, відносяться випадки, коли немає матеріальної передумови для виконання рішення, тобто об`єктивно відсутній обов`язок боржника; або ж випадки видачі виконавчого документа, коли його не треба було видавати, тобто випадки помилкової видачі виконавчого листа; або випадки, коли після видачі виконавчого документа був змінений зміст рішення.

Просить відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання судового наказу, виданого Ленінським районним судом м. Полтави 22.01.2024 у справі № 553/155/24, таким, що не підлягає виконанню в повному обсязі.

29.04.2025 представником ОСОБА_1 адвокатом Харук О.С. подано відповідь на-відзив, сформовану в системі «Електронний суд» 29.04.2025, в якій вона вказує, що представником стягувача зазначено, що ОСОБА_2 не має на меті утворення заборгованості зі сплати аліментів у платника. Остання не має можливості пред`явити до виконання судовий наказ у зв`язку із перебуванням за кордоном. Проте законодавством України передбачена можливість пред`явити судовий наказ до виконання через представника. ОСОБА_1 не має можливості перерахувати аліменти безпосередньо на банківську картку дитини, оскільки такий рахунок у дитини відсутній. ОСОБА_1 з квітня 2022 року постійно перебуває в зоні бойових дій, де бере безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України. Оригінал свідоцтва про народження сина перебуває у ОСОБА_2 . ОСОБА_1 не має можливості прибути до тилового міста, де б працював банк, з метою оформлення рахунка для сина. Навіть якщо допустити таку можливість, син не зможе розпоряджатися коштами. Стягувачем не надано обґрунтованого пояснення чому судовий наказ не пред`являється до примусового виконання, також не надано реквізити для добровільного виконання рішення суду.

Просить задовольнити заяву про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню.

Заявник ОСОБА_1 та його представник адвокат Харук О.С. в судове засідання не з`явилися, представник заявника ОСОБА_1 адвоката Харук О.С. у відповіді на відзив просила розглядати заяву у відсутність ОСОБА_1 та його представника, адвоката Харук О.С.

ОСОБА_2 та її представник - адвокат Кучерява Т.В. в судове засідання не з`явилися, представник ОСОБА_2 адвокат Кучерява Т.В. у відзиві просила розглядати справу у відсутність ОСОБА_2 та її представника, адвоката Кучерявої Т.В.

Суд, дослідивши матеріали справи, заяву про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22.01.2024 Ленінським районним судом м. Полтави в справі № 553/155/24 за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу, видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення заяви до суду 19.01.2024 року та до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 302 (триста дві) гривні 80 копійок.

29.01.2023 представник ОСОБА_2 адвокат Кучерява Т.В. отримала судовий наказ в справі № 553/155/24.

Як вбачається з довідки командира військової частини НОМЕР_1 за вих. № 3278 від 12.06.2023 ст. солдат ОСОБА_1 , з 15.03.2022 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 .

Представник заявника ОСОБА_1 адвокат Харук О.С. зверталася до ОСОБА_2 та її адвоката Кучерявої Т.В. із заявою з вих. № 14 від 26.02.2025, в якій просила надати банківські реквізити для переказу ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , оскільки станом на 26.02.2025 судовий наказ Ленінського районного суду м. Полтави від 22.01.2024 в частині стягнення аліментів не пред`явлено до примусового виконання, виконавче провадження не відкрито.

Лист адресований ОСОБА_2 повернутий з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання».

В листі від 23.03.2025 адресованому адвокату Харук О.С. адвокатом Кучерявою Т.В. повідомлено, що вона на разі не має контакту із колишньою клієнткою ОСОБА_2 , відповідно не може надати запитувану інформацію. У разі отримання інформації від ОСОБА_2 , остання буде надана додатковим листом.

Відповідно до ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Згідно зі ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, зокрема, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

За змістом глави 15 СК України право на звернення до суду із позовом/заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів належить особі, з якою проживають діти, та є безумовним, тобто таким, що не обтяжено необхідністю існування жодної умови чи то дотримання якогось порядку. Тобто, таке право є абсолютним, належить особі, з якою проживають діти та яка забезпечує умови їх проживання та не ставиться в залежність ані від розірвання шлюбу, ані від перебування в фактичних шлюбних відносинах.

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За загальним правилом способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч. 1 ст. 181 СК України). Проте Сімейний кодекс України містить й виключення із цього правила, передбачені на випадок, коли такої домовленості сторони не змогли досягнути, а саме: «за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших представників дитини, разом з яким проживає дитина» (ч. 3 ст. 181 СК України).

Частиною 3 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Відповідно до ст. 173 ЦПК України суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому статтями 432, 435 цього Кодексу.

Згідно положень ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наведені в Цивільному процесуальному кодексі України підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Обов`язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Підстави припинення цивільно-правових зобов`язань, зокрема, містить глава 50 розділу 1 книги п`ятої Цивільного кодексу України.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, що в даному випадку не встановлено матеріалами справи.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 19.01.2023 року у справі № 824/2/22.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема:

- видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню);

- коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню;

- видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа;

- помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване;

- видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката;

- пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, полягає насамперед у встановленні обставин та фактів, що підтверджують відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого документа.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 24.06.2020 року у справі № 520/1466/14-ц, від 09.09.2021 року у справі № 824/67/20, від 09.06.2022 року у справі № 2-118/200.

За таких обставин, діюче законодавство не передбачає можливість визнання виконавчого документа про стягнення аліментів таким, що не підлягає виконанню, у випадку не пред`явлення його до примусового виконання протягом періоду, на який присуджені аліменти на утримання дитини.

Із системного аналізу змісту зазначених роз`яснень слід дійти висновку, що до процесуальних підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не відноситься не пред`явлення судового наказу до примусового виконання.

Отже підстав вважати, що не пред`явлення судового наказу про стягнення аліментів до примусового виконання є самостійною підставою для визнання його, як виконавчого листа, таким, що не підлягає виконанню, відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої ст. 161 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 7 ст. 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Боржником не наведено жодних підстав, які б свідчили саме про помилковість видачі виконавчого документу про стягнення аліментів.

Отже, за наявності судового наказу про стягнення аліментів, який набрав законної сили та підлягає виконанню, боржником при зверненні до суду із заявою про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, не доведено процесуальних підстав, що свідчать про помилковість звернення виконавчого документа до виконання.

Доводи, які наводить заявник не є підставою для визнання виконавчого документу, таким, що не підлягає виконанню.

Зважаючи на викладене, суд не знаходить підстав для визнання судового наказу про стягнення аліментів таким, що не підлягає виконанню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.173, 432 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , в інтересах якого дії представник адвокат Харук Ольга Сергіївна, заінтересована особа: ОСОБА_2 про визнання судового наказу, виданого Ленінським районним судом м. Полтави 22.01.2024 у цивільній справі № 553/155/24 (провадження 2-н/553/59/2024) таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Повний текст ухвали складено 19.05.2025.

Головуючий: суддя Н.М. Грошова