ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/1069/23 Номер провадження 22-ц/814/1162/25Головуючий у 1-й інстанції Миркушіна Н.С. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Обідіної О.І.,

суддів: Бутенко С.Б., Карпушина Г.Л.,

за участю секретаря Дороженка Р.Г.,

розглянула у відкритому судовому засідання у м. Полтави, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 26 листопада 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут», Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу,

В С Т А Н О В И Л А:

В травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Полтаваенергозбут» та Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (надалі-НКРЕКП), в якому, після неодноразового уточнення та зміни позовних вимог, остаточно просив стягнути солідарно з відповідачів через державний бюджет України прострочене грошове зобов`язання за договором №5260004 від 12.09.2019 в сумі 139371,64 грн., з яких 43607,04 грн. сума основного зобов`язання, 68428,70 грн. пеня, 22247,03 грн. інфляційні втрати, 5088,87 грн. 3% річних.

Вказував, що між ним та товариством 12.09.2019 було укладено договір купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом, до умов якого товариство купує в нього електричну енергію за «зеленим» тарифом, вироблену в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством.

В порушення своїх зобов`язань, ТОВ «Полтаваенергозбут» не здійснювало своєчасної та в повному обсязі, а саме до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим, оплати за електричну енергію, вироблену з енергії сонячного випромінювання.

Зважаючи на порушення умов договору щодо своєчасної оплати за придбану електроенергію та визначені сторонами штрафні санкції у вигляді сплати пені, положення ст. 625 ЦК України, яка передбачає сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних в разі порушення зобов`язання, вважає, що наявні всі підстави для стягнення заборгованості одночасно з штрафними санкціями в розмірі, наведеному в його уточнених позовних вимогах.

Вимоги до відповідача в особі НКРЕКП, позивач обґрунтовує тим, що останній здійснює контроль стосовно діяльності ТОВ «Полтаваенергозбут» та в разі виявлення порушень має повноваження та заходи впливу на товариство, що не було ним зроблено, зважаючи на порушення останнім умов договору купівлі-продажу електроенергії, а отже має солідарно відповідати за порушення зобов`язання.

Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 26 листопада 2024 року уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «Полтаваенергозбут» та Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Полтаваенергозбут» на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством №5260004 від 12.09.2019 року в сумі 39722,10 грн.

Стягнуто з ТОВ «Полтаваенергозбут» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 397,22 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено за безпідставністю.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність порушеного зобов`язання та наявності у зв`язку з цим заборгованості, яка станом на час розгляду справи становить 39722,10 грн.

Одночасно, взявши до уваги положення Постанови НКРЕКП від 25.02.2022, якою рекомендовано зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, не вбачив правових підстав для стягнення пені, та інфляційних втрат та 3% річних, передбачених ст. 625 ЦК України.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить змінити резолютивну частину рішення, стягнувши на його користь 39722,10 грн. як суму основного боргу, а також 68428,70 грн. пені, 22247,03 грн. як інфляційних витрат та 5088,87 грн. -3% річних в якості відповідальності за порушення виконання грошового зобов`язання.

Вказує про невірне застосування судом норм матеріального права, а саме безпідставне застосування Постанов Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, які мають лише рекомендаційний характер і не можуть впливати на виконання учасниками договірних відносин своїх зобов`язань.

Стверджує, що на спірні правовідносини поширюється дія положень ст. 625 ЦК України, оскільки відповідачем порушено виконання грошового зобов`язання, а відтак він має нести додаткову відповідальність.

Рішення суду в частині стягнення заборгованості за договором про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим тарифом» в сумі 39722,10 грн. сторонами не оскаржується, а тому в колегії суддів відсутні підстави для його перегляду в цій частині.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. п. 3, 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, 12.09.2019 ОСОБА_1 та ТОВ «Полтаваенергозбут» уклали договір про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством №5260004.

Згідно п. 1 договору, споживач бере на себе зобов`язання продавати постачальнику універсальних послуг електричну енергію, вироблену з енергії сонячного випромінювання об`єктами електроенергетики (генеруючими установками) приватного домогосподарства, а постачальник універсальних послуг бере на себе зобов`язання купувати у споживача електричну енергію за «зеленим» тарифом, встановленим НКРЕКП, в обсязі що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством, у строки, передбачені цим договором.

Пунктами 4.1, 4.2 встановлено, що оплата за продану електричну енергію, вироблену в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством, здійснюється постачальником універсальних послуг до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим. Постачальник універсальних послуг повинен перераховувати кошти для оплати проданої Споживачем електричної енергії, виробленої з енергії сонячного випромінювання та/або з енергії вітру генеруючою установкою приватного домогосподарства, на поточний рахунок Споживача відповідно до заяви-повідомлення.

Неналежне виконання умов договору товариством в частині своєчасної оплати за придбану у позивача електроенергію, вироблену сонячним випромінюванням, призвело до виникнення заборгованості, розмір якої вірно встановлений судом та сторонами не оспорюється.

В зв`язку з частковою сплатою коштів за придбану електроенергію під час розгляду справи, ОСОБА_1 неодноразово змінювалися позовні вимоги в частині обрахування ним розміру заборгованості разом з штрафними санкціями, передбаченими умовами договору та з урахуванні відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України.

Ухвалюючи рішення, суд встановив наявність заборгованості, яка виникла внаслідок порушення товариством свого обов`язку по здійсненню своєчасної та в повному обсязі оплати побутовому споживачу за придбану у нього електроенергію за «зеленим тарифом, яку стягнув в розмірі 39722,10 грн.

Одночасно суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з товариства пені та покладня на нього відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання, мотивуючи свої висновки положеннями Постанови НКРЕКП №332, якою зупинено нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами відповідно до ЗУ «Про ринок електричної енергії», між учасниками ринку електричної енергії на час дії воєнного стану та 30 днів після його закінчення.

При цьому, суд визнав безпідставними вимоги позивача ОСОБА_1 про солідарну відповідальність у вигляді стягнення грошових коштів з відповідача в особі НКРЕКП

Колегія суддів погоджуючись з висновками суду щодо відмови в задоволенні позовних вимог, пред`явлених до НКРЕКП та в частині відсутності правових підстав для стягнення передбаченої умовами договору пені, не може погодитися з висновком суду першої інстанції стосовно відмови в задоволенні вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

За змістом п. 2.3 договору про купівлю-продаж електричної енергії споживач має право на відшкодування згідно з чинним законодавством збитків, заподіяних внаслідок порушення його прав; оплату неустойки (пені) у разі прострочення платежів за отриману постачальником універсальних послуг електричну енергію відповідно до умов та порядку оплати.

Пунктом 4.10 договору передбачено, що у разі несплати обсягу придбаної електроенергії постачальник зобов`язаний сплатити споживачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку, що діяла за період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

З змістом п. 5.1. постачальник універсальних послуг несе відповідальність за прострочення оплати за придбану електричну енергію.

Згідно п. 5 постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332 (у редакції постанови НКРЕКП від 27.02.2022 № 333) рекомендовано учасникам ринку електричної енергії на період дії особливого періоду зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, укладеними відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії»; згідно з підпунктом 16 пункту 1 постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332 (у редакції постанови НКРЕКП від 26.04.2022 № 413) на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування надати такі настанови - зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, укладеними відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», між учасниками ринку електричної енергії (пункти 8.13.31, 8.13.32);

З урахування дії на території України воєнного стану для учасників ринку електричної енергії, якими укладено типові договори відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» та постанов НКРЕКП, пункт 5 постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332 (у редакції постанови НКРЕКП від 27.02.2022 № 333) - це бажана з точки зору держави модель поведінки, яка має обов`язковий характер для учасників ринку електричної енергії (пункт 8.13.33);

Підпункт 16 пункту 1 постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332 (у редакції постанови НКРЕКП від 26.04.2022 № 413) - це імперативна норма, якою держава вказала учасникам ринку електричної енергії, що на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування зупиняється нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, укладеними відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» (пункт 8.13.34);

Рішення регулятора щодо порядку застосування норм про відповідальність учасників на ринку електроенергії не суперечить нормам ЦК України та ГК України про відповідальність у договірних відносинах з огляду на те, що регулятор в силу Закону наділений повноваженнями унормовувати договірні відносини суб`єктів господарювання, що проводять свою діяльність у сфері енергетики, у тому числі в частині відповідальності за невиконання (неналежне виконання) договірних зобов`язань на ринку електричної енергії; такі рішення регулятора не скасовують встановленої нормами ЦК України та ГК України відповідальності за порушення договірних зобов`язань для учасників ринку електроенергії, та не встановлюють мораторію для застосування цієї відповідальності, позаяк регулятор, який наділений повноваженнями нормативного регулювання договірних відносин на ринку електроенергії, з метою забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії, під час особливого періоду, в межах наданих йому законом повноважень тимчасово зупинив нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, укладеними відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», між учасниками ринку електричної енергії (пункти 8.13.35, 8.13.36);

Норми постанови від 25.02.2022 № 332 (у редакціях від 27.02.2022 № 333 та від 26.04.2022) прийняті регулятором в межах своїх повноважень (пункт 8.13.37);

Таким чином, регулятор визначив модель поведінки як зупинення нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» між учасниками ринку електричної енергії, та вказав чітко визначений період, а саме на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування, а не скасував нарахування та стягнення штрафних санкцій або увільнив від їх нарахування або стягнення (пункт 8.13.43).

Вказаного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 29 жовтня 2024 року при розгляді справи № 910/3745/23, з посиланням на правову позицію Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постанові від 19.04.2024 у справі № 911/1359/22.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції обґрунтовано, з посиланням на правову позицію Верховного Суду, яка є обов`язковою при розгляді справ з подібними правовідносинами відмовив в стягненні штрафних санкцій, передбачених умовами договору, а саме пені за порушення виконання зобов`язання.

Разом з тим, місцевий суд помилково відніс до штрафних санкцій, якою є пеня, 3% річних та інфляційні втрати, які передбачені нормами ст. 625 ЦК України та є мірою відповідальності за порушення грошового зобов`язання, нарахування та стягнення яких жодним чином не пов`язано з тимчасовим зупиненням нарахування та стягнення штрафних санкцій викладених в постанові НКРЕКП від 25.02.2022 № 332.

При цьому, суд залишив поза увагою те, що в своїй Постанові НКРЕКП чітко визначила об`єкт зупинення нарахування, а саме - нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, укладеними відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», між учасниками, тоді як положення ст. 625 ЦК України визначені самим законом як додаткова відповідність за порушення виконання грошового зобов`язання.

Зважаючи на наявність заборгованості, яка була стягнута судом, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат з ТОВ «Полтаваенергозбут» на користь ОСОБА_1 .

Згідно наданого позивачем уточненого розрахунку 3% річних та інфляційних втрат, сума останніх за період з вересня 2019 року по липень 2024 року становить 5088,87 грн. та 22247,03 грн. відповідно.

Контррозрахунку, який би спростовував правильність наданого позивачем розрахунку, товариством під час розгляду справи надано не було, позаяк не було висловлено і заперечень щодо математичної вірності такого розрахунку позивача, а відтак у колегії суддів відсутні підстави для не прийняття його до уваги.

Посилання ТОВ «Полтаваенергозбут» про застосування строку позовної давності на період з вересня 2019 року по квітень 2020 року також не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.

З 02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України від 30 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким було доповнено Прикінцеві положення ЦК України пунктом 12 такого змісту: «під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Якщо строк позовної давності закінчувався після набрання чинності вказаним Законом, строки, визначені статтями 257, 258 ЦК України, продовжилися на строк дії такого карантину.

Зазначене застосування положень цього Закону України узгоджується з правовими висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 вересня 2023 року у справі № 910/18489/20, постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року у справі № 947/8885/21, а також постановах Верховного Суду.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року.

Таким чином, з урахуванням того, що строк позовної давності розпочався у спірних правовідносинах з вересня 2019 року, проте з березня 2020 року по липень 2023 року на території України діяв карантин, на час дії якого строки, визначені статтями 257, 258 ЦК України, продовжилися, станом на день звернення ОСОБА_1 до суду з даним позовом в травні 2023 року позовна давність у спірних правовідносинах не пропущена.

Доводи апеляційної скарги стосовно необхідності солідарного стягнення заборгованості з ТОВ «Полтаваенергозбут» та НКРЕКП, оскільки останнє здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, та має вживати ефективних заходів щодо для належного виконання умов договору укладеного ТОВ «Полтаваенергозбут», відхиляються колегією суддів як безпідставні та помилкові.

Так, матеріалами справи доводиться, що договірні відносини виникли між ТОВ «Полтаваенергозбут» та ОСОБА_1 , при цьому НКРЕКП не є учасником договору купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим тарифом», а отже не може нести відповідальність за порушення зобов`язання товариством, належність та своєчасність розрахунків між сторонами, оскільки не є сторонню правовідносин та не може гарантувати їх виконання.

Згідно ЗУ «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» до повноважень НКРЕКП не входить виступати гарантом у договірних відносинах між суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та споживачами.

Разом з тим, виконуючи свої повноваження НКРЕКП неодноразово надавало відповіді на скарги ОСОБА_1 стосовно діяльності ТОВ «Полтаваенергозбут».

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду, з ухваленням нового рішення в частині позовних вимог про стягнення з товариства на користь ОСОБА_1 3% річних та інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання, визначеного умовами договору купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом, а саме про стягнення інфляційних втрат в сумі 22247,03 грн. та 5088,87 грн. 3% річних

В іншій частині рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування чи зміни колегія суддів не вбачає.

Зважаючи на задоволення позову на 48,1% від заявлених позовних вимог, у відповідності до загальних положень ст. 141 ЦПК України, у вказаному пропорційному співвідношенні підлягає стягненню з ТОВ «Полтаваенергозбут» на користь позивача судовий збір в сумі 766,70 грн. за пред`явлений позов.

Також, враховуючи часткове задоволення апеляційної скарги, з товариства підлягає стягненню сплачений ОСОБА_1 судовий збір, із з урахуванням наведеного співвідношення, за подання апеляційної скарги в розмірі 582,58 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376 ч.1 п. п. 3, 4, ст. ст. 382, 383, 384 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 26 листопада 2024 року в частині відмови в стягненні 3% річних та інфляційних втрат скасувати, ухваливши нове, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати в сумі 22247,03 грн. та 3% річних в сумі 5088,87 грн.

Змінити рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 26 листопада 2024 року в частині розподілу судових витрат, стягнувши з Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» на користь ОСОБА_1 судовий збір 766,70 грн

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» на користь ОСОБА_1 судовий збір сплачений при подачі апеляційної скарги в сумі 582,58 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 19 травня 2025 року.

Судді : О. І. Обідіна С. Б. Бутенко Г.Л. Карпушин