УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді Гордійчук І.О.

секретар судового засідання Баланович М.В.

за участі державного виконавця Приступи І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Рівне головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Приступи І.В., про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника-фізичної особи,-

В С Т А Н О В И В:

Головний державний виконавець відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Приступа І.В. звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичну особу - боржника ОСОБА_1 , до виконання зобов`язань покладених виконавчим листом №569/14576/22 виданим 16.07.2024.

Подання мотивоване тим, що на виконанні у головного державного виконавця відділу ДВС у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Приступи І.В. знаходиться виконавче провадження 75618619 з виконання виконавчого листа №569/14576/22 виданого 16.07.2024 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики (розписки) від 22.09.2015 у розміоі 150256,85 доларів США та судових витрат по справі.

Ухвалою суду від 03.12.2024 замінено стягувача у виконавчому проваджені на ОСОБА_3

10.04.2025 на адресу відділу ДВС надійшла заява ОСОБА_3 з проханням звернутися до суму з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника.

Виконавче провадження відкрито 25.07.2024, рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено. За боржником відсутні зареєстровані транспортні засоби, дані про майновий стан та доходу відсутні, зареєстровані об`єкти нерухомого майна відсутні, земельні ділянки не зареєстровано, боржника як фоп знято з реєстрації. З відповіді Пенсійного фонду України боржник востаннє отримувала доходи за 2 квартал 2024 року. У результаті здійснення виконавчих дій, грошові кошти, чи інше майно боржника, на які можливо звернути стягнення не виявлено.

Боржник не з`явився на виклик, жодних пояснень чи прохань перенести зустріч з державним виконавцем до Відділу не надходило.

Рішення суду не виконано, боржник ухиляється від його виконання, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна і доходів.

Відповідно до ч.1 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця (ч.4 ст. 441 ЦПК України).

Державний виконавець у судовому засіданні підтримала подання та просила його задовольнити.

Представник стягувача адвокат Грабовський В.А. у судовому засіданні не заперечив щодо задоволення подання.

Закон України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" від 21 січня 1994 року регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Пунктом 5 ч.1 ст.6 вказаного Закону передбачено як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон - ухилення громадянина України від виконання ним зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов`язань.

Під поняттям "ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які не залежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

В силу ст.13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця (ч.4 ст. 441 ЦПК України).

Відповідно до п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звернутися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи, до виконання зобов`язань за рішенням суду.

Дослідивши матеріали у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується подання, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для його розгляду і вирішення по суті, суд приходить до наступного висновку.

На виконанні у головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Приступи І.В. знаходиться виконавче провадження №75618619 з виконання виконавчого листа №569/14576/22 виданого 16.07.2024 Рівненським міським судом Рівненської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики (розписки) від 22.09.2015 у розмірі 150256,86 доларів США, та судових витрат по справі.

Виконавче провадження №75618619 відкрито постановою державного виконавця від 25.07.2024.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 03.12.2024 заяву ОСОБА_3 задоволено та замінено стягувача ОСОБА_2 у виконавчому провадженні №75618619 з примусового виконання рішення у цивільній справі №569/14576/22.

ОСОБА_3 звернулася до державного виконавця із заявою про звернення до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_1 без вилучення паспорту документа.

Згідно відповіді від 30.10.2024, Міністерства внутрішніх справ України на запити державного виконавця щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів встановлено, що в МВС відсутні дані про зареєстровані за боржником транспортні засоби.

Згідно відповіді Державної фіскальної служби України на запити державного виконавця про наявні рахунки боржників - юридичних осіб та/або фізичних осіб підприємців, надана інформація, що фоп знято з обліку у контролюючих органах.

Згідно відповіді Пенсійного фонду України боржник востаннє отримувала доходи за 2 квартал 2024.

З відповіді КП «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації» вбачається, що станом до 01.01.2013 за ОСОБА_1 не зареєстровано об`єктів нерухомого майна.

Згідно відповіді на запит державного виконавця ГУ Держгеокадастру у Рівненській області встановлено, що за боржником станом на 01.01.2013 земельні ділянки не зареєстровані.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта нерухомого майна встановлено, що за ОСОБА_1 не зареєстровано об`єктів нерухомого майна.

З відповіді на запит виконавця Державна прикордонна служба України щодо перетину боржником державного кордону зазначили, що з 25.07.2024 по 08.05.2025, відсутні дані щодо перетину боржником державного кордону.

Державним виконавце 15.04.2024 здійснено виклик боржника №89658, та від 28.04.2025 за №100996.

Державним виконавцем складено акт від 29.04.2025 за адресою АДРЕСА_1 , що за адресою реєстрації боржник не проживає, майна на яке можливо було би звернути стягнення немає.

Відповідно до положення частини другої статті 12 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Таким чином, обмеження права виїзду за межі України виникає у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань.

Оскільки, відповідно до частини четвертої статті 441 ЦПК України, згадане подання розглядається судом негайно, без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного (приватного) виконавця, то саме на останнього покладається обов`язок доказування. При цьому особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що ним було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Свобода пересування гарантована ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, частина друга якої передбачає: Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. При чому згідно з частиною 3 указаної статті це на здійснення цього права не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

У справі Гочев проти Болгарії (Gochev v. Bulgaria від 26.11.2009 року) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

З огляду на вищенаведене можна дійти висновку, що тимчасове обмеження у праві виїзду боржника без встановлення факту ухилення від виконання зобов`язань не буде відповідати одному із критеріїв, визначених ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, за яких обмеження права на свободу пересування може бути виправдане.

Крім того, слід зазначити, що наявність лише самого зобов`язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

В матеріалах подання відсутнє належне повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження та надання строку добровільного виконання обов`язку за виконавчим листом.

Із долучених до подання документів не вбачається, що матеріали виконавчого провадження були надіслані та вручені боржнику, відсутні докази вручення боржнику викликів державного виконавця за адресою реєстрації.

Необізнаність боржника про початок процедури примусового виконання виконавчого документу унеможливлює ухилення від його виконання.

Також слід зазначити, що з моменту відкриття виконавчого провадження 25.07.2024, виконавцем лише 29.04.2025 було здійснено вихід на адресу реєстрації боржника, та виклики були направлені 15.04.2025 та 28.04.2025, доказів вручення даних викликів матеріали подання не містять.

Подання державного виконавця не містить жодних посилань на конкретні факти навмисного чи іншого свідомого невиконання обов`язку та доказів на підтвердження цих фактів.

Крім того, до подання не долучено доказів того чи вживалися заходи щодо застосування до представника боржника приводу у зв`язку з ухиленням від явки за викликом державного виконавця у порядку, передбаченому п. 14 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження».

Звертаючись до суду державний виконавець не довів, що боржник безпідставно ухиляється від виконання рішення суду, не вжив заходів для належного виконання рішення суду в межах наданих Законом державному виконавцеві повноважень, з урахуванням вжитих заходів державним виконавцем, їх співмірність, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні подання.

Разом з тим, суд звертає увагу, що відмова у задоволенні подання не перешкоджає повторному зверненню з аналогічним у разі виникнення нових обставин, що обґрунтовують необхідність застосування тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.353,354,441 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Приступи І.В., про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника-фізичної особи- відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Рівненського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду виготовлено 22.05.2025.

Суддя І.О.Гордійчук