ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/1044/25 Головуючий у 1-й інстанції: Холод Р.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Кочеткової І.В.,

суддів: Гончар М.С.,

Полякова О.З.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу за позовом Запорізького обласного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих коштів,

за апеляційною скаргою Запорізького обласного центру зайнятості на заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 березня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2024 року Запорізький обласний центр зайнятості звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих коштів.

В обґрунтування зазначав, що 22.08.2022 ОСОБА_1 подав до Новомиколаївської районної філії Запорізького обласного центру зайнятості заяву про надання (поновлення) статусу зареєстрованого безробітного в електронній формі засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (Портал Дія).

Наказом від 31.08.2022 № НТ220831 відповідачу надано статус безробітного, призначено та розпочато виплату допомоги по безробіттю з 31.08.2022 по 27.05.2023. В заяві про надання статусу безробітного від 31.08.2022 ОСОБА_1 зазначив, що не відноситься до зайнятого населення та не навчається на денній (очній) формі навчання.

27.01.2023 ОСОБА_1 припинено виплату допомоги по безробіттю за закінченням строку виплати відповідно до пп. 33 розділу VIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Проведеною верифікації виявлено, що відповідач навчається на денній формі навчання у ДНЗ «Мелітопольський багатопрофільний центр професійно-технічної освіти».

30.05.2023 відповідачу припинено реєстрацію безробітного, у зв`язку з встановленням факту подання останнім недостовірних даних та документів на підставі яких прийнято рішення про надання йому статусу зареєстрованого безробітного, призначення виплати допомоги по безробіттю та надання соціальних послуг.

Для здійснення заходів досудового врегулювання спору на електронну адресу відповідача надсилалась претензія від 08.07.2023 № 1566/03/06-05 з вимогою щодо добровільного повернення виплаченої допомоги по безробіттю, але відповідачем суму заборгованості не погашено.

У зв`язку з викладеним, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Запорізького обласного центру зайнятості кошти, що були виплачені як допомога по безробіттю за період з 31.08.2022 по 26.01.2023 у сумі 14 693,90 грн. та судовий збір.

Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 березня 2025 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Запорізький обласний центр зайнятості подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом неповно з`ясовані фактичні обставини справи, порушено норми матеріального права, просить рішення суду скасувати, і ухвалити по справі нове, яким задовольнити позовні вимоги.

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає в такому. Відповідач у спірний період перебування на обліку в центрі зайнятості та отримання допомоги по безробіттю належав до категорії зайнятого населення. Призначення відповідачеві соціальної допомоги є порушенням частини 2 статті 43 Закону України «Про зайнятість населення», Порядок реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, визначається Кабінетом Міністрів України. Так, п. 16 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19.09.2018 № 792 (в редакції, що діяла на момент реєстрації в центрі зайнятості Відповідача), яку суд першої інстанції не врахував. Особам, які навчаються за денною формою у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, а також особам, у яких відсутній страховий стаж, крім тих, що зазначені у частині другій статті 6 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» не може бути надано статус зареєстрованого беробітнього.

Отже не повідомлення Відповідачем обставини, яка не дає право визнання його безробітним свідчить про невиконання ним своїх обов`язків та відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» це є підставою для стягнення суми виплаченої допомоги по безробіттю.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

За вимогами п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скарг без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вказаним вимогам Закону оскаржуване судове рішення відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що не було надано належних і допустимих документальних доказів на підтвердження того, що відповідач ОСОБА_1 у період перебування на обліку у центрі зайнятості як безробітний поєднував навчання на денній формі у закладі освіти з роботою в силу приписів ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення».

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України).

Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Встановлено, що 22.08.2022 ОСОБА_1 за допомогою Єдиного державного веб-порталу електронних послуг «Дія» звернувся до Новомиколаївської районної філії Запорізького обласного центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного та із заявою про отримання фінансової допомоги по безробіттю (дата реєстрації - 24.08.2022) (а.с. 17,18).

В заяві про надання статусу безробітного ОСОБА_1 зазначив, що він не перебуває у трудових відносинах та не навчається на денній (очній) формі навчання.

Наказом від 31.08.2022 №НТ220831 відповідачу було надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю (а.с.11).

Наказом від 27.01.2023 № НТ230127 відповідачу припинено виплату допомоги по безробіттю у зв`язку із закінченням строку виплати відповідно до пп. 33 розділу VIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Відповідно до довідки Державного навчального закладу «Мелітопольський багатопрофільний центр професійно-технічної освіти» №121 від 29.05.2023, ОСОБА_1 навчається в ДНЗ «Мелітопольський БЦПТО» на 2 курсі за професією слюсар з ремонту рухомого складу; машиніст тепловоза (електровоза) за денною формою навчання. Термін навчання з 01.09.2021 по 30.06.2023.

30.05.2023 Новомиколаївським відділом Запорізької філії Запорізького обласного центру зайнятості складено акт №39 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» з якого видно, що ОСОБА_1 навчається за денною формою навчання в ДНЗ «Мелітопольський багатопрофільний центр професійно-технічної освіти» з 01.09.2021 по 30.06.2023, про що він не зазначив у своїй заяві на отримання статусу безробітного, тому незаконно отримана ОСОБА_1 допомога по безробіттю в період з 31.08.2022 по 26.01.2023 підлягає поверненню.

Наказом від 30.05.2023 № НТ230530 відповідачу припинено реєстрацію безробітного з 30.05.2023 у зв`язку із встановленням факту подання зареєстрованим безробітним недостовірних даних та документів на підставі яких прийнято рішення про надання йому статусу зареєстрованого безробітного, призначення виплати допомоги по безробіттю та надання соціальних послуг.

Згідно довідки Запорізького обласного центу зайнятості №1319/01-20 від 06.06.2023 та розрахунку суми допомоги по безробіттю, яка підлягає поверненню, ОСОБА_1 за період з 31.08.2022 по 26.01.2023 нарахована та виплачена допомога по безробіттю в сумі 14 693,90 грн. Нарахована допомога по безробіттю взята на облік як дебіторська заборгованість та підлягає поверненню.

08.06.2023 позивачем видано наказ №300-о про відшкодування матеріального забезпечення, згідно якого прийнято рішення щодо вжиття заходів по відшкодуванню коштів, виплачених ОСОБА_1 , як допомога по безробіттю.

Того ж дня на електронну пошту відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 , було надіслано претензію за вих.№1566/03/06-05 від 08.06.2023 щодо повернення отриманої ним допомоги по безробіттю за період з 31.08.2022 по 26.01.2023 у сумі 14 693,90 грн.

Правові, економічні та організаційні засади реалізації державної політики у сфері зайнятості населення, гарантії держави щодо захисту прав громадян на працю та реалізації їхніх прав на соціальний захист від безробіття, правові засади загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та Законом України «Про зайнятість населення».

За п. 1 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» статусу безробітного може набути: особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування (ч. 2 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення»).

Частиною третьою статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Пунктом 2 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що безробітним визнається особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

На час звернення до центру зайнятості, ОСОБА_1 мав працездатний вік до призначення пенсії (30 повних років). Доказів наявності у ОСОБА_1 на час звернення до центру зайнятості заробітку чи будь-якого передбаченого законодавством доходу суду не надано, його звернення до центру зайнятості з метою пошуку вакансій вже є свідченням того, що він готовий і здатний приступати до роботи. З викладеного слідує, що позивач мав право на надання йому статусу безріботного.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти та поєднують навчання з роботою.

Відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного (ч. 3 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення»).

Абзацом 5 частини 1 статті 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено, що фонд має право стягувати відповідно до закону кошти Фонду, виплачені особам, зареєстрованим як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітним у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою.

Частиною 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Звертаючись до суду з позовом, Запорізький обласний центр зайнятості послався на те, що відповідач ОСОБА_1 у період перебування на обліку у центрі зайнятості належав до категорії зайнятого населення, оскільки перебував на денній формі навчання у ДНЗ «Мелітопольський багатопрофільний центр професійно-технічної освіти» з 01.09.2021.

Слід зазначити, що згідно змісту ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти та поєднують навчання з роботою, законодавцем чітко передбачено наявність одночасно двох умов для віднесення особи до зайнятого населення, а саме: 1) навчання за денною або дуальною формою здобуття освіти у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти; 2) поєднання навчання з роботою.

Матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували, що відповідач у період перебування на обліку в центрі зайнятості поєднував навчання з роботою, як це визначено у статті 4 Закону України «Про зайнятість населення», у зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що відповідач належав до зайнятого населення.

Саме по собі навчання ОСОБА_1 за денною формою в закладі освіти не є підставою для віднесення його до зайнятого населення, оскільки законом чітко встановлено, що особа має поєднувати таке навчання з роботою.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції та вже були предметом розгляду в суді.

Рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального та процесуального права, підстав для його скасування апеляційний суд не вбачає, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 374,375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Запорізького обласного центру зайнятості залишити без задоволення.

Заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 березня 2025 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Головуюча: І.В. Кочеткова

Судді: М.С. Гончар

О.С. Поляков