Справа № 585/1384/25
Номер провадження 2/585/643/25
У Х В А Л А

16 травня 2025 року м.Ромни

Суддя Роменського міськрайонного суду Сумської області Цвєлодуб Г.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про звільнення самовільно зайнятої частини земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И В:

15 квітня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Роменського міськрайонного суду Сумської області з вказаною позовною заявою до ОСОБА_2 , про звільнення самовільно зайнятої частини земельної ділянки.

Відповідно до ч. 1ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно вимог ЦПК України, звернення до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів особи здійснюється шляхом пред`явлення позову, у якій позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позов за змістом і формою повинен відповідати вимогам ст. ст. 175-177 ЦПК України.

За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановленихст. 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 81 ЦПК України). Обов`язок доказування у спірній категорії справ покладається на позивача.

Дослідивши зміст поданої позовної заяви та додані до неї документи, вважаю, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України та має недоліки, що перешкоджають вирішенню питання про відкриття провадження у справі.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

В порушення зазначеної вимоги позивачем не зазначено ціну позову та не надано висновку про вартість земельної ділянки, що унеможливлює перевірити розмір та повноту сплати судового збору.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

При цьому, у описовій частині позовної заяви зазначено про звільнення позивача від сплати судового збору з підстав, визначених п.13 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» та до матеріалів позовної заяви долучено копію посвідчення учасника бойових дій на ім`я ОСОБА_1 .

Однак, посилання позивача на п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» є безпідставним, оскільки він звільняє від сплати судового збору учасників бойових дій, постраждалих учасників Революції Гідності, Героїв України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав, однак позовна заява про звільнення самовільно зайнятої частини земельної ділянки не є такою справою.

Так, відповідно до правового висновку, викладеного у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року по справі №545/1149/17, норма п. 13 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір», згідно із якою учасники бойових дій під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються від сплати судового збору, у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав, має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, в яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору. Так, правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України від 22 жовтня 1993 року «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Устатті 22 цього ж Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акта, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань. Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені устатті 12 цього Закону.

Вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм п. 13 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень ст. ст.12, 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Таким чином, Великою Палатою Верховного Суду у Постанові від 12 лютого 2020 року зроблено правовий висновок, згідно з яким учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору за подання позовів не будь-якого характеру, а лише тих, що спрямовані на захист їх соціальних прав, як учасників бойових дій.

Оскільки спір у справі винник не з розгляду питання щодо соціального захисту прав ОСОБА_1 , як ветерана війни, учасника бойових дій, суддя приходить до висновку про відсутність підстав для звільнення від сплати судового збору, передбачених п. 13 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Таким чином, позивачу слід сплатити судовий збір, враховуючи ціну позову, про що подати суду відповідну квитанцію.

Також, відповідно до чинного законодавства України позовна заява є процесуальним документом, який, відповідно до п. п. 4, 5, 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, повинен містити в собі: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Під змістом позовних вимог розуміються запропоновані позивачем способи судового захисту свого права, свободи чи інтересу, які повинні формулюватися максимально чітко і зрозуміло. Обставинами, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, є конкретні юридичні факти з настанням яких сторони вступають між собою у спірні правовідносини. Позовні вимоги і обставини в їх обґрунтування мають викладатися лаконічно, чітко, зрозуміло, з використанням прийнятої юридичної термінології. Обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, складають підставу позову. Підстава позову перебуває у нерозривному логічному взаємозв`язку із змістом позовних вимог (з предметом позову). Виклад обставин підстав позову необхідний для визначення тотожності позову та визначення предмета доказування в спорі між сторонами.

Тобто в позовній заяві має міститись посилання на те, до кого пред`явлений позов; що саме вимагає позивач (предмет позову); обставини, на яких грунтується вимога (матеріально-правова підстава позову); докази, що підтверджують ці обставини.

Таким чином, на цій стадії цивільного процесу позивач зобов`язаний виконувати вимоги щодо доведення певного кола фактів, що мають процесуальне значення, для підтвердження наявності права на пред`явлення позову та дотримання процесуального порядку його пред`явлення. Позивач не зазначив обставини, тобто ті юридично значимі факти, на основі яких він звертається до суду та обґрунтовує заявлені вимоги, відповідно до норм матеріального права, що поширюються на спірні правовідносини, із посиланням на докази в підтвердження обґрунтування заявлених вимог.

Так, матеріально-правова вимога позивача до відповідача повинна мати правовий характер, тобто, бути врегульованою нормами матеріального права, а також підпадати під цивільну юрисдикцію. У разі порушення цивільного права чи інтересу у особи виникає право на застосування конкретного засобу захисту, який залежить від виду порушення та від наявності чи відсутності між сторонами зобов`язальних правовідносин. Тобто, особа обирає саме той засіб захисту, який відповідає характеру порушення його права чи інтересу та ґрунтується на законі.

Виходячі із змісту позовних вимог та прохальної частини позову вбачається, що позивачем обрано такий спосіб захисту порушених прав як звільнення самовільно зайнятої частини земельної ділянки з кадастровим номером :03:005:0127.

Позовні вимоги аргументує тим фактом, що згідно повідомлення ПП «Ромни-Проект» № 64 від 08.04.2025 під час виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж належної позивачу земельної ділянки площею 0,1017 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянки), кадастровий номер :03:005:0127, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , було встановлено, що частина належної позивачу земельної ділянки знаходиться за встановленим парканом суміжного землевласника ОСОБА_2 , доступ за який для встановлення межового знаку нею не надано.

Предметом доказування в даній категорії справ є в тому числі доведення факту розмірів та площі самовільно зайнятої земельної ділянки. В якості доказу позивачем надано лише повідомлення ПП «Ромни-Проект» № 64 від 08.04.2025.

За вказаних обставин, на підтвердження обґрунтування позовних вимог в цій частині позивачу необхідне уточнення предмету позову - розміри та площа самовільно зайнятої земельної ділянки. З урахуванням викладеного, оскільки при поданні позовної заяви позивачем не заявлене клопотання про проведення по справі судової земельно-технічної експертизи, позивачу слід надати Акт встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), виконаний відповідною землевпорядною організацією, яка має ліценцію на проведення відповідного виду топокартографічних та геодезичних робіт з використанням сертифікованих приладів вимірювання (із позначенням розмірів та площі накладання спірних земельних ділянок).

Предметом доказування в даній справі є в тому числі доведення факту самовільного зайняття спірної земельної ділянки з боку відповіда. За вказаних обставин, на підтвердження обґрунтування позовних вимог в цій частині позивачу слід доповнити позовну заяву інформацією (надати інформацію) чи було звернення позивача до Державної інспекції з контролю та використанням земель ГУ Держгеокадастру у Сумській області за фактом самовільного зайняття земельної ділянки, надати: копію Акта перевірки (обстеження земельної ділянки) державним інспектором (за наявності), протокол про адміністративне правопорушення складеного відносно відповідача за ст. 53-1 КУпАП (самовільне зайняття земельної ділянки) /за наявності/, ст. 56 КУпАП (знищення межових знаків) /за наявності/, припис державного інспектора відносно відповідача (обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога щодо усунення порушень земельного законодавства) /за наявності/.

За вказаних обставин, з урахуванням уточненої інформації, позивачу слід уточнити сторін по справі та в залежності від встановлених обставин вирішити питання щодо залучення до участі у справі в якості третьої особи (на стороні позивача) Головного управління Держгеокадастру у Сумській області.

В силу вимог ЦПК України, суд не може самостійно усунути недоліки, в частині уточнення позовних вимог позивача.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободщодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Додержання процесуальної форми і змісту позовної заяви є однією з обов`язкових вимог національного законодавства, що забезпечує право на звернення до суду та порушення судом провадження у справі.

Згідно із ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Оскільки при вирішенні питання про відкриття провадження у справі встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України, позовна заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без руху з метою надання позивачу строку, що не перевищує десяти днів з дня отримання ним копії ухвали, для усунення зазначених у мотивувальній частині ухвали недоліків.

Керуючись ст. ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про звільнення самовільно зайнятої частини земельної ділянки - залишити без руху, надавши строк для усунення недоліків протягом десяти календарних днів з дня отримання позивачем вказаної ухвали.

Роз`яснити позивачу, що в разі невиконання ухвали суду у встановлені строки позовна заява буде вважатись неподаною та підлягає поверненню позивачеві, що не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО

МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ Г.О.ЦВЄЛОДУБ