Справа № 703/2679/25
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

15 травня 2025 року Суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Прилуцький В.О., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання нерухомого майна об`єктом спільної сумісно ї власності, поділ майна в натурі,-

встановив:

07 травня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить:

- здійснити поділ житлового будинку з надвірними спорудами АДРЕСА_1 , що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, розташованого на земельній ділянці кадастровий № :02:003:0254 площею 0,0691 га;

- визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами АДРЕСА_1 ;

- визнати за ним право власності на 1/2 частину земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд кадастровий № :02:003:0254 площею 0,0691 га.

За вказаним позовом у Смілянському міськрайонному суді Черкаської області заведена справа №703/2679/25, провадження №2/703/1170/25 та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 травня 2025 року дана справа передана для розгляду по суті судді Левчук О.О.

Ухвалою судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 08 травня 2025 року задоволено заяву про самовідвід судді Левчук О.О. по цивільній справі за вказаним позовом, а цивільну справу передано до канцелярії Смілянського міськрайонного суду Черкаської області для визначення суддів в порядку, встановленому ст.33 ЦПК України.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 травня 2025 року, цивільну справу за вказаним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання нерухомого майна об`єктом спільної сумісно ї власності, поділ майна в натурі передано для розгляду по суті судді Волосовському В.В.

Ухвалою судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 09 травня 2025 року задоволено заяву про самовідвід судді Волосовського В.В. по цивільній справі за вказаним позовом, а цивільну справу передано до канцелярії Смілянського міськрайонного суду Черкаської області для визначення суддів в порядку, встановленому ст.33 ЦПК України.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 травня 2025 року, цивільну справу за вказаним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання нерухомого майна об`єктом спільної сумісної власності, поділ майна в натурі передано для розгляду по суті судді Прилуцькому В.В.

Дослідивши матеріали даної позовної заяви, суд приходить до висновку, що вона підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

В позовній заяві позивачем заявлено дві вимоги майнового характеру щодо поділу майна подружжя (будинку з надвірними спорудами та земельної ділянки) та вимога немайнового характеру щодо поділу будинку з надвірними спорудами, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст.176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування вартістю майна.

Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Позивачем не надано документальних підтверджень дійсної вартості спірного майна на час подання позовної заяви до суду.

Крім того в позовній заяві позивачем зазначено «ціна позову: не встановлена».

Щодо визначення ринкової вартості майна, суд звертає увагу позивача, що дійсна вартість майна визначається відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

В якості доказу вартості майна, суду можуть бути подані звіт про оцінку саме ринкової вартості майна.

У зв`язку з чим, позивачу необхідно визначити ціну позову, яка повинна дорівнювати дійсній ринковій вартості спірного майна станом на день подання позовної заяви до суду, з наданням до суду відповідних доказів на підтвердження визначеної вартості майна.

Згідно ч. 4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Разом з тим, слід зазначити, що відповідно до ч. 1ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» (№ 2658-ІІІ) звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Механізм проведення оцінки нерухомого та рухомого майна для цілей обчислення судового збору та інших обов`язкових платежів визначенийпостановою Кабінету Міністрів України «Про проведення оцінки для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обов`язкових платежів, які справляються відповідно до законодавства» від 21 серпня 2014 року № 358.

У відповідності до п.п. 1 п. 1 вказаної вище постанови оціночною вартістю для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обов`язкових платежів, які справляються відповідно до законодавства (далі - оподаткування), є ринкова вартість, розрахована відповідно до національних стандартів та інших нормативно - правових актів з питань оцінки майна і майнових прав.

Також, згідно з вимогами постанови Кабінету Міністрів України «Про проведення оцінки майна для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обов`язкових платежів, які справляються відповідно до законодавства» від 21 серпня 2014 року (№ 358) оцінка об`єкта для цілей оподаткування здійснюється суб`єктами оціночної діяльності, які відповідають вимогам, установленимЗаконом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», у складі яких працює хоча б один оцінювач, який отримав кваліфікаційне свідоцтво оцінювача відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», хоча б за однією із спеціалізацій у межах напрямку «1 Оцінка об`єктів у матеріальній формі» і напряму «2 Оцінка цілісних майнових комплексів, паїв, цінних паперів, майнових прав та нематеріальних активів, у тому числі прав на об`єкти інтелектуальної власності».

Згідно з п. 3 ч. 3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Позивачем не надано документів про оцінку майна, що позбавляє суд можливості визначити розмір судового збору, який позивач зобов`язаний сплатити в дохід держави за подання позовної заяви до суду.

Частиною 2 ст.6 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.

Позивачем додано до позовної заяви квитанцію про сплату судового збору за вимогу немайнового характеру у розмірі 1211 грн. 20 коп.

Так, правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

Згідно ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з пп. 1 п.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно із ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2024 року становить 3028 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

З огляду на викладене, позивачем заявлено дві вимоги майнового характеру та одну немайнового характеру, а тому при зверненні до суду з позовом позивач повинен був сплатити судовий збір за вимогу немайнового характеру та вимоги майнового характеру у розмірі визначеному чинним законодавством.

В свою чергу, у позовах про визнання права власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, ціна позову визначається дійсною вартістю нерухомого майна.

Незважаючи на вище вказане, позивачем не надано доказів, які б підтверджували, ціну позову та дійсну вартістю частки нерухомого майна за предметом позову (житлового будинку та земельної ділянки).

Враховуючи викладене, позивачу необхідно подати до суду інформацію про ціну позову (вартість частки спірного нерухомого майна житлового будинку та земельної ділянки), надати докази на підтвердження цієї обставини, а також доплатити судовий збір за вказаними вище ставками (з урахуванням ціни позову) за вимоги майнового характеру.

Як вбачається з позовної заяви, вимоги закону при її поданні у повному обсязі не виконано. Невиконання вимог ЦПК України є підставою для залишення заяви без руху відповідно до ст. 185 ЦПК України з наданням строку для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

Згідно зі ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Суд акцентує увагу позивача на тому, що право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21 лютого 1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Слід зауважити, що практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Дотримання вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України при пред`явленні позову в суд є імперативним правилом, в тому числі і для суду.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Враховуючи зазначене, залишення позовної заяви без руху жодним чином не перешкоджає позивачу у доступі до правосуддя після усунення недоліків наявних у позовній заяві.

Керуючись ст. ст. 4, 13, , 175, 177, 185 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання нерухомого майна об`єктом спільної сумісно ї власності, поділ майна в натурі - залишити без руху.

Надати позивачу строк 5 днів з моменту отримання копії ухвали судді для виправлення вказаних в ухвалі суду недоліків.

У разі, якщо вказані недоліки не будуть виправлені, заява вважатиметься неподаною та підлягатиме поверненню.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя : В.О. Прилуцький