Справа № 727/2619/25
Провадження № 2/727/907/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2025 Шевченківський районний суд м.Чернівці в складі: головуючого-судді: Одовічен Я.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін цивільну справуза позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення нарахування аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним вище позовом до ОСОБА_2 про припинення нарахування аліментів.

Посилалася на те, що з 29.08.2007 року по 17.05.2018 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем.

Від шлюбу у них є троє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 17.05.20018 року шлюб між сторонами було розірвано та стягнуто з неї аліменти на утримання дітей у розмірі по 1000 гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 29.03.2018 року та до їх повноліття.

На даний час органами ДВС проводиться нарахування аліментів на дітей на рівні 50% прожиткового мінімуму доходів громадян для дітей відповідного віку.

У зв`язку з досягненням старшим сином повноліття, виплата аліментів на його утримання припинилася.

Також зазначила, що 21.12.2024 року два сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із позивачем виїхали за кордон та отримали статус тимчасового легального перебування у Федеративній республіці Німеччина та проживають разом із нею. Сини на даний час проживають за кордоном із матір`ю та перебувають на її утриманні. 05.02.2025 року діти були відраховані з Чернівецького медичного фахового коледжу, медичного відділення.

Відповідно змінились обставини, які впливають на припинення стягнення періодичних платежів з матері, оскільки діти з батьком більше не проживають.

Просила припинити з 21.12.2024 року стягнення аліментів з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_2 на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1000 гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дітей відповідного віку, починаючи з 29.03.2018 року і до їх повноліття на підставі рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 17.05.2018 року у справі №727/3094/18.

Процесуальні дії у справі :

Ухвалою суду від 12.03.2025 року вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов.

За змістом ч.8 ст.279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення.

Згідно з частиною 4 статті 268 Цивільного процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Узагальнені доводи відповідача у справі:

Представником відповідача було подано відзив на позовну заяву. У відзиві представник зазначила стосовно старшого сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стягнення аліментів на його утримання припинилося у зв`язку з досягненням ним повноліття.

Щодо неповнолітніх синів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вказала, що наприкінці 2024 року за спільною домовленістю між батьками та дітьми була досягнуто згода про виїзд неповнолітніх синів на невизначений час за кордон із матір`ю, яка на той час вже понад п`ять років проживала та працювала за кордоном. У зв`язку з досягненням цих домовленостей 21.12.2024 року хлопчики разом із позивачем виїхали за кордон.

З 21.12.2024 року ОСОБА_1 не сплачувались аліменти, що є логічним і не заперечується.

Вважає, що позовні вимоги є передчасними, оскільки відповідачем 11.04.2025 року направлено до Сторожинецького відділу державної виконавчої служби у Чернівецькому районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції заяву про повернення виконавчого документу. Враховуючи зазначене, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Мотивувальна частина

Позиція суду

Фактичні обставини справи, встановлені судом:

Так, спір між сторонами виник у зв`язку з стягненням аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Судом установлено, що сторони з 29.08.2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу у подружжя народилося троє дітей:ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач ОСОБА_1 - мати дітей, а ОСОБА_2 їх батько (а.с.14-16).

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 17.05.2018 року у справі №727/3094/18 шлюб між сторонами було розірвано та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання трьох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі по 1000 гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 29.03.2018 року та до їх повноліття (а.с.14-16).

06.07.2018 року державним виконавцем Сторожинецького відділу державної виконавчої служби у Чернівецькому районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було відкрито виконавче провадження №56716411 з виконання виконавчого листа №727/3094/18 від 17.05.2018 року (а.с.19).

Старший син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 досяг повноліття. Стягнення аліментів на його утримання з цього часу припинилось.

21.12.2024 року неповнолітні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із позивачем виїхали за кордон та отримали статус тимчасового легального перебування у Федеративній республіці Німеччина та проживають разом із нею (а.с.5-9).

05.02.2025 року діти були відраховані з Чернівецького медичного фахового коледжу, медичного відділення (а.с.10-13).

Постановою головного державного виконавця Сторожинецького відділу державної виконавчої служби у Чернівецькому районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 16.04.2025 року виконавчий лист №727/3094/18 від 17.05.2018 року було повернуто стягувачеві за його заявою на підставі п.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження». Будь-яких заборгованостей за виконавчим провадженням немає.

Мотиви та доводи, з яких виходив суд та застосовані норми права:

Згідно зі статтею 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Позивач, звернувшись до суду з позовом, просила припинити з 21.12.2024 року стягнення з неї аліментів на утримання дітей.

Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч.2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Відповідно до Закону, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, та лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до п.17 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

Згідно із ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.

Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267 - 271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

З аналізу статей 267 - 271 СК України вбачається, що припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини, не витрачає отримувані нею аліменти на дитину, або ж у випадку, коли дитина з певного часу перебуває на утриманні іншого з батьків, з якого вже стягуються аліменти. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється.

З наведеного слідує, що факт проживання дитини з батьком, з якого стягуються аліменти на користь матері на її утримання, є істотною обставиною для звільнення позивача від сплати аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Ст. 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України має на меті скасування їх присудження.

У зв`язку із зазначеним, з урахуванням предмета цього спору в частині припинення стягнення аліментів з позивача на користь відповідача на утримання дітей, однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживають діти на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст.ст. 77, 79, 80 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Із досліджених судом копій закордонних паспортів дітей:ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 встановлено, що останні 21.12.2024 року у супроводі матері виїхали за кордон та з того часу на територію України не поверталися.

Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Припинення стягнення аліментів здійснюється за загальними принципами стягнення аліментів, враховуючи, що аліменти є поточними місячними платежами для поточного забезпечення потреб дитини, а також з метою необґрунтованого перерахування відповідачу аліментів за той період, коли дитина з ним не проживала і знаходилась у платника аліментів, то стягнення аліментів має бути припинено з дня набрання рішенням суду законної сили.

Згідно із ч.2 ст.188 СК України батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з обставиною, що має істотне значення.

Таким чином, повне чи часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише у разі обчислення державним виконавцем розміру заборгованості, визнання розміру заборгованості обчисленої державним виконавцем платником аліментів та за умови, що вона виникла у платника аліментів у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Під час розгляду справи судом було встановлено, що діти з 21.12.2024 року проживають разом із позивачем.

Враховуючи, що діти проживають з позивачем з 21.12.2024 року, знаходяться на її утриманні, і цю встановлену обставину суд визнає тією істотною обставиною, яка за правилами ч.2 ст.197 СК України може бути підставою для звільнення платника аліментів від заборгованості по аліментах за період проживання дітей у неї.

Однак, відповідно до постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 16.04.2025 року вбачається, що заборгованість по стягненню аліментів на утримання дітей відсутня. Отже, позовні вимоги про припинення стягнення аліментів з 21.12.2024 року є зайвими.

Доводи представника відповідача про те, що позовні вимоги є необгрунтованими, оскільки за заявою відповідача виконавчий лист №727/3094/18 було повернуто стягувачеві і стягнення аліментів не здійснюється на даний час, суд відхиляє, оскільки відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» ОСОБА_2 має право повторно пред`явити виконавчий лист до виконання.

З огляду на зазначене, суд вважає, що наявні підстави для припинення стягнення аліментів, а тому приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат

Позивачем на підтвердження понесених витрат на правничу професійну допомогу в розмірі 10000 гривень було надано довіреність від 12.12.2024 року, згідно якої ОСОБА_1 уповноважила Дороган І.Г., зокрема, представляти її інтереси у всіх судових установах (зокрема, у місцевих судах, апеляційних судах, Верховному суді, Конституційному суді України), ордер на надання правничої (правової) допомоги від 12.12.2024 року, згідно якого адвокат Дороган І.Г. на підставі договору про надання правової допомоги №1557 від 12.12.2024 року надає правову допомогу Шевчук Д.Д., свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №383, згідно якого Дороган І.Г. з 12.06.2009 року має право на зайняття адвокатською діяльністю.

Порядок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу здійснюється відповідно до статей 134,137,141 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 134 ЦПК України разом із першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

З огляду на статтю 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Окрім того, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявила клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) дійшла висновку,що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункти 107-109).

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьмастатті 141 ЦПК України).

У наданому суду відзиві на позов представник відповідача заперечувала щодо розміру заявлених до стягнення витрат на правову допомогу. Вказувала, що витрати не відповідають об`єму виконаних робіт та є неспіввмірними із складністю справи.

Згідно вимог ч.5 ст.137 ЦПК України у разі дотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Даючи оцінку зазначеним вище аргументам, суд враховує їх з огляду на складність справи, ціну справи та її значення для сторін, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, тривалість судового провадження, наявність численної усталеної практики, та приходить до висновку, що витрати на правничу допомогу є дещо завищеними та підлягають зменшенню до 5000 гривень.

Висновки суду за результатами розгляду справи

Враховуючи викладене, виходячи з того, що позивачем доведено факт порушення її прав, тому приходить до переконливого висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.43, 237-1 КЗпП України, ст.23 Цивільного кодексу України; ст.ст.3, 4, 12, 13, 76-83, 130, 131, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення нарахування аліментів задовольнити частково.

Припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ), мешканки АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП НОМЕР_2 ), мешканця АДРЕСА_2 на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі по 1000 гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, які стягуються на підставі рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 17.05.2018 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у розмірі 1211 грн. 20 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 гривень.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Одовічен Я.В.