Справа №519/1942/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

18.06.2025 м. Південне

Південний міський суд Одеської області у складі судді - Москаленко Інни Олександрівни, при секретарі судового засідання Коршак Ю.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ТОВ «ФК «КЛТ КРЕДИТ» (місце реєстрації 03035, м.Київ, площа Солом`янська, буд.2, прим.04) до ОСОБА_1 (місце реєстрації АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитними договорами, негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи на стадії ухвалення судового рішення, ухвалив рішення про таке:

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

1.Позивач ТОВ «Фінансова компанія «КЛТ КРЕДИТ» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договорами про надання фінансового кредиту (далі кредитний договір) №159 від 25.10.2023 у розмірі 68 875 грн., посилаючись на те, що Відповідач уклав із ТОВ «ФК «КЛТ КРЕДИТ» зазначений кредитний договір шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов, підписані у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Товариство надало Клієнту фінансовий кредит в сумі 5000,00 грн, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Кредитодавець на виконання умов договору кредиту надав позичальнику грошові кошти у сумі 5000,00 грн строком на 365 днів шляхом перерахування на картковий рахунок, котрий надано позичальником та міститься в реквізитах договору. Разом з тим, позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав. У зв`язку з неповерненням заборгованості за кредитним договором, заборгованість ОСОБА_1 за договором №159 від 02.12.2024 становить 68785,00 грн, яка складається з: заборгованості за основним боргом 5000,00 грн; заборгованості по процентах за користування кредитом 63 875,00 грн.

2.17.04.2025 до суду надійшла зава Відповідача, де Відповідач визнала борг у сумі тіла кредиту, розмір відсотків не визнала, просила їх зменшити стягнення суми витрат на правову допомогу.

Процесуальні дії у справі

3.Ухвалою від 06.01.2025 справу прийнято до розгляду та відкрито провадження. Визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

4.Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує.

5.17.04.2025 Відповідач подав заяву про розгляд справи за її відсутності.

6.Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Встановлені судом обставини.

7.Відповідач уклав із ТОВ «ФК «КЛТ КРЕДИТ» кредитний договір №159 від 25.10.2023 в сумі 5000,00 грн на строк 365 днів, з процентною ставкою 3,5% в день, яка застосовується у межах строку кредитування, тобто з 25.10.2023 по 24.10.2024.

8.Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить розділ 7 кредитного договору.

9.Згідно з п.1.1 Договорів кредитодавець надає клієнту фінансовий кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язавсь повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором.

10.Згідно квитанції платіжної системи FONDY від 25.10.2023 було перераховано 5 000,00 грн на картку НОМЕР_1 за договором 159 від 25.10.2023..

11.Згідно листа АТ «Укрсиббанк» №БТ- 816 від 29.01.2025 картка НОМЕР_1 належить Відповідачці. Згідно виписки по рахунку зазначені вище кошти були зараховані на зазначений рахунок Відповідачки.

12.Боржник свої зобов`язання нележаним чином не виконав, у зв`язку з чим має заборгованість за кредитом №159 від 02.12.2024 становить 68785,00 грн, яка складається з: заборгованості за основним боргом 5000,00 грн; заборгованості по процентах за користування кредитом 63 875,00 грн.

V. Оцінка Суду

13.Згідно із ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

14.Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що кредитний договір у цій справі укладений у спосіб визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо його укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

15.Уклавши даний договір на умовах, викладених у ньому, відповідач тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені.

16.Як зазначено вище, між сторонами досягнуто згоду щодо всіх істотних умов договору кредиту, які оформлені сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

17.З матеріалів справи також убачається та Відповідачем не заперечувалось, що Позивач свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконав та надав відповідну суму кредиту в сумі 5000 грн відповідно, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача.

18.Однак, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів повернення відповідачем отриманих в позику коштів зі сплатою відсотків за користування кредитом, в межах визначеного сторонами строку кредитування.

19.Перевіряючи розрахунок заборгованості за кредитним договором, який, на думку позивача підлягає стягненню з Відповідача, суд зазначає наступне.

20.

21.За змістом частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

22.Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

23.Аналіз вказаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.

24.Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.

25.При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

26.Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.

27.Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 ЦК України).

28.Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

29.22.11.2023 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ (набрав чинності 24.12.2023) (далі по тексту Закон №3498-ІХ), яким внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (пп.6 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» (пп.13 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ).

30.Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

31.При цьому, згідно п. 17 розділ IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: - протягом перших 120 днів - 2,5 %; - протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

32.Отже, як слідує з вищевказаних змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, починаючи: - з 24.12.2023 денна ставка має бути не більше 2,5%, - з 22.04.2024 - денна ставка не більше 1,5%, - з 20.08.2024 - денна ставка не більше 1%.

33.Відповідно до п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3498-ІХ, дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

34.З матеріалів справи слідує, що відповідач отримав кредитні кошти 25.10.23 року.

35.Отже, згідно вимог ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» денна ставка відсотків за договором №159 від 25.10.2023 за період з 24.12.2023 року по 21.04.2024 року має бути у розмірі 2,5%, хоча Договором передбачено та здійснено розрахунок за ставкою 3,5 %. В свою чергу, починаючи з 22.04.2024 року по 19.08.2023 - денна ставка має становити не більше 1,5%, а з 20.08.24 по 25.10.2024 не більше 1%.

36.Здійснюючи свій розрахунок, суд вважає, що сума відсотків, що підлягає стягненню становить: за період 25.10.2023 по 23.12.2023 у сумі 10 500 грн (60 днів по 175 грн, 3,5%), за період 24.12.2023 року по 21.04.2024 у сумі 15 00 грн (120 днів по 125 грн, 2,5%), за період 22.04.2024 року по 19.08.2023 у сумі 9 000 грн (120 днів по 75 грн, 1,5%), за період 20.08.24 по 25.10.2024 у сумі 3 300 грн (66 днів по 50 грн, 1%), всього:37 800 грн.

37.В той же час, кредитором не здійснювалося нарахування комісій, пені та інших штрафних санкцій по кредитному договору.

Щодо клопотання Відповідача про зменшення розміру відсотків

38.Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. При цьому, для кваліфікації умов договору як несправедливих необхідна наявність таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

39.Відповідні правові висновки щодо застосування зазначених норм ЦК України та ЗУ «Про захист прав споживачів» у спірних правовідносинах викладені у постановах Верховного Суду від 06.12.2019 у справі № 664/1261/16-ц, від 27.01.2020 у справі № 754/6091/18, від 07.10.2020 у справі № 132/1006/19, від 07.04.2021 у справі № 623/2936/19.

40.Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

41.Позивач, як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи із порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги діючого законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно.

42.Суд звертає увагу, що відповідно до пояснювальної записки до ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» 3498-IX від 22.11.2023 «Національний банк України фіксує надвисоке ціноутворення на ринку мікрокредитування: денна номінальна ставка може сягати 5% в день, а середня номінальна річна процентна ставка більше 1 000% річних. При цьому, з 24 лютого 2022 року поведінка надавачів мікрокредитів суттєво не змінилась в частині ціноутворення, навпаки, подекуди спостерігається навіть зростання вартості таких кредитів. Наразі в Україні мінімальна зарплата становить 6700 грн на місяць, а після оподаткування складає, відповідно, 5393,5 грн. Тобто, доступний дохід особи на цих же 14 днів складає 2696,75 грн. Відповідно, споживачу, сукупний дохід якого становить мінімальну заробітну плату, доведеться за два тижні користування таким кредитом віддати понад 60% від свого доступного доходу. За наслідками консультацій, проведених з Національним банком України, сформовано бачення, що сукупна вартість кредиту для малозабезпечених (таких, які отримують найменший можливий рівень доходу) споживачів не повинна перевищувати 20% від їх доходу, тобто мікрокредити мали б коштувати втричі дешевше.» Отже, на законодавчому рівні визнано надвисоку вартість кредитування, її неспівмірність з отриманим кредитом і державою вчиняються дії щодо ефективного захисту найбільш вразливої категорії позичальників за споживчими кредитами, зокрема мікрокредитами, від високоризикового кредитування.

43.Необхідно зазначити, що з огляду на приписи ч.4 статті 42 Конституції України, участь у договорі споживача, як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема, у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем непропорційно великих відсотків за прострочення повернення кредиту.

44.Вказане узгоджується із положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 09.04.1985 року №39/248 "Керівні принципи для захисту інтересів споживачів", в якій зазначено, що визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах.

45.У наведених ''Керівних принципах для захисту інтересів споживачів'' визначено, що споживачі мають бути захищені від таких зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав у контрактах та незаконні умови кредитування продавцями.

46.Директива 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради Європи від 11.05.2005 року розділяє комерційну діяльність, що вводить в оману на дію і бездіяльність та застосовується до правовідносин до і після укладення угоди, фінансові послуги через їх складність та властиві їм серйозні ризики потребують встановлення детальних вимог, включаючи позитивні зобов`язання торговця. Оманливі види торговельної практики утримують споживача від поміркованого і таким чином, ефективного вибору.

47.Відповідно до положень Резолюції Генеральної Асамблеї ООН "Керівні принципи для захисту інтересів споживачів" від 09.04.1985 року №39/248, споживачі мають бути захищені від таких зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав у контрактах та незаконні умови кредитування продавцями.

48.Межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством, з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому, держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (абз. 3 п.п.3.2 п.3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 10.11.2011 року №15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг).

49.У Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 року №7-рп/2013, у випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п.6 статті 3, ч.3 статті 509 та ч.ч.1,2 статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшити.

50.Застосовуючи дану норму, суд зобов`язаний встановити баланс між застосованим до порушника заходом відповідальності у вигляді неустойки й оцінкою дійсного, а не покладеного розміру збитків, заподіяних у результаті конкретного правопорушення.

51.У вказаному рішенні Конституційний Суд України дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту, з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов`язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов`язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема, щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов`язань позичальниками - фізичними особами.

52.Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 07.10.2020 року по справі №132/1006/19, провадження №61-1602св20.

53.Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року по справі №902/417/18, якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення.

54.Згідно п.8.38. вказаної постанови, з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що виходячи із принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити загальний розмір як неустойки, штрафу так і процентів річних, як відповідальності за прострочення грошового зобов`язання.

55.Застосовуючи аналогію та враховуючи те, що заявлена позивачем до стягнення сума заборгованості відповідача за нарахованими процентами у розмірі 37 800, не є співмірною із розміром заборгованості за кредитом, яка становить 5000 грн за договором №159 від 25.10.2023 року, та суперечить принципам розумності і добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми процентів у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором. За даних обставин, суд дійшов висновку, що розмір відсотків, який підлягає стягненню із відповідача на користь позивача, необхідно зменшити до 5000,00 грн, і саме такий розмір відсотків буде справедливим, надасть Відповідачу можливість сплатити борг, забезпечить розумний баланс інтересів сторін та є адекватним у розрізі конкретних правовідносин.

56.Аналогічні висновки містяться у Постановах Чернігівського апеляційного суду від 17.01.2025 у справі № 734/4961/23 та від 07.11.2024 у справі № 732/1401/23, Постанові Київського апеляційного суду у справі 369/2721/24 від 12.11.2024.

57.Враховуючи вищезазначене, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений, своєчасний розгляд та вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов переконливого висновку, що позивачем доведено належними, допустимими і достатніми доказами обставини, на які він посилається, отже відсутні підстави для відмови у задоволенні позовних вимог, а тому позов слід задовольнити частково.

Судові витрати

58.Відповідно до частини другої статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

59.Позивачем сплачено 3028, 00 грн судового збору за позовною вимогою про стягнення заборгованості за договором №159 від 25.10.2023. Оскільки позов задовольняється частково (14.52%), то слід стягнути 439,64 грн витрат на оплату судового збору.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу

60.Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

61.У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

62.Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

63.Позивачем здійснено витрати на правову допомогу у сумі 10 000,00 грн, що підтверджується договором про надання юридичних послуг №16/09/2024 від 16.09.2024, актом прийому передачі виконаних робіт до Договору про надання правової допомоги від №16/09/2024 від 16.09.2024, витягом з реєстру №1 до акту прийому передачі виконаних робіт до Договору про надання правової допомоги від №16/09/2024 від 16.09.2024, платіжною інструкцією №554 від 27.09.2024.

64.Враховуючи обсяг наданих представником позивача - адвокатом К. Руденко послуг, співмірність наданих адвокатом послуг та суми виплаченого гонорару, те що позов задоволено частково, розмір задоволених позовних вимог та їх співмірність, суд дійшов висновку, що сума витрат на правничу допомогу підлягає стягненню на користь Позивача в сумі 4000,00 грн. Саме така сума буде відповідати критеріям, що наведені вище, зокрема є дійсними, необхідними та розумними в частині їх розміру, складності справи та підтверджені належними та допустимими доказами.

65.На підставі викладеного та керуючись ст. 525, 526, 530, 536, 549, 598, 599, 610, 611, 624, 625, 629, 1049, 1048, 1054 Цивільного кодексу України, ст. 13, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273-275, 279, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

66.Позов ТОВ «Фінансова компанія «КЛТ КРЕДИТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами - задовольнити частково.

67.Стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «КЛТ КРЕДИТ» суму заборгованості за кредитним договором про надання фінансового кредиту 159 від 25.10.2023 рокуза основним боргом 5000,00 грн; заборгованості по процентах за користування кредитом 5 000,00 грн, всього 10 000,00 грн.

68.Стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «КЛТ КРЕДИТ» понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 439,64 грн.

69.Стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «КЛТ КРЕДИТ» понесені судові витрати з надання правової допомоги у розмірі 4000 грн.

70.Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення.

71.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

72.Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЛТ КРЕДИТ», , адреса: 03035, м.Київ, площа Солом`янська, буд.2, прим.04.

73.Відповідач: ОСОБА_1 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Південного міського суду

Одеської області І. О. Москаленко