14.05.2025 Справа № 363/1505/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2025 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Лукач О.П.,

за участю секретаря Крюкової В.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Вишгороді у порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

20.03.2025 до Вишгородського районного суду Київської області, через систему «Електронний суд», представником позивача адвокатом Бітківським В.М., подано вказану позовну заяву, у якій позивач просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем, що зареєстрований 10.10.2015 Виконавчим комітетом Лютізької сільської ради Вишгородського району Київської області, актовий запис №37, а також вирішити питання про розподіл судових витрат.

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 10.10.2015 між позивачем та відповідачем укладено шлюб. У шлюбі у позивача та відповідача народилася дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Протягом останнього року та до сьогодні шлюбні відносини Позивача з Відповідачем не склалися, у останнього появилася інша жінка, з якою він проживає. Позивач та Відповідач не проживають разом (протягом року), між ними було припинено будь-які сімейні та шлюбні відносини, життя, яке б ґрунтувалося на почуттях взаємної любові, дружби та поваги, у них немає. Позивач разом із сином проживають окремо від Відповідача. Різниця в поглядах на права та обов`язки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвели до погіршення взаємовідносин і як наслідок до фактичного припинення шлюбних стосунків між Позивачем та Відповідачем, тому Позивач наполягає, що примирення між подружжям не можливе. Таким чином Позивач вважає, що подальше збереження шлюбних відносин суперечитиме інтересам Позивача та Відповідача, Позивач наполягає на розірванні шлюбу, а примушування до шлюбу не допускається, тому відсутні будь-які об`єктивні підстави, які б свідчили про відновлення сімейних відносин між сторонами.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.03.2025, для розгляду зазначеного позову визначено головуючого суддю Лукач О.П.

Після виконання судом вимог частини шостої та восьмої статті 187 ЦПК України, ухвалою суду від 28.03.2025 відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників провадження. Розгляд справи призначено на 13.05.2025 о 09:30, про що повідомлено сторін.

03.04.2025, засобами поштового зв`язку від відповідача ОСОБА_2 , надійшла заява про визнання позову, у якій просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить задовольнити, не потребує строку на примирення.

13.05.2025, до суду позивачем подано заяву про розгляд справи у її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, долучивши оригінал свідоцтва про шлюб.

Судове засідання, призначене на 13.05.2025 о 10:00, не відбулося у зв`язку із відсутністю головуючого судді на підставі Наказу № 49 від 09.05.2025 про відрядження. З урахуванням заяви відповідача про визнання позову та заяви позивача, наступну дату визначено 14.05.2025 о 10:00.

У судове засідання, призначене на 14.05.2025 о 10:00, сторони не з`явились.

Вирішуючи питання про можливість розгляду справи у відсутності сторін, суд враховує наявність у матеріалах справи заяв позивача та відповідача про розгляд справи у їх відсутності та визнання позову.

Оскільки сторони у судове засідання не з`явилися, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Статтею 174 ЦПК України передбачено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Відповідно до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин у їх сукупності, судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 з 10 жовтня 2015 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Виконавчим комітетом Лютізької сільської ради Вишгородського району Київської області, актовий запис №37, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, серії НОМЕР_1 видане Виконавчим комітетом Лютізької сільської ради Вишгородського району Київської області 10.10.2015, актовий запис за № 37.

Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як зазначає позивач та це визнається відповідачем, шлюбні відносини у них не склалися, вони проживають окремо, шлюбні відносини припинено.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частиною першої статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше, як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У статті 12 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Згідно із статтею 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України), шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-якої обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно з частиною першої статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, проте, як встановлено судом, позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем, а відповідачем це не заперечується.

Позивач скористалась наданим правом та звернулась до суду з позовом у даній справі, наполягає на розірванні шлюбу.

Сторони не виявили бажання примиритись.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу(групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе та суперечитиме їхнім інтересам, а тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до положень статті 265 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання про судові витрати.

Позивач, звертаючись до суду із позовною заявою через електронний суд, сплатила суму судового збору у розмірі 969 гривень 12 копійок, яка відповідно до статті 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Водночас, згідно із частиною першою статті 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Отже, враховуючи визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд стягує з відповідача на користь позивача 50% судового збору та повертає позивачу з державного бюджету 50% судового збору.

Керуючись статтями 21, 24, 56, 105, 110, 112-114 СК України, статтями 4, 12, 13, 77, 81, 141, 142, 206, 258, 259, 263265, 268, 272-274, 279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстровано 10 жовтня 2015 року Виконавчим комітетом Лютізької сільської ради Вишгородського району Київської області, актовий запис №37.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) гривні 56 копійок.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору 484 (чотириста вісімдесят чотири) гривні 56 копійок, сплаченого за подання позовної заяви, згідно платіжної інструкції 0.0..1 (код документу № 9373-1426-1666-0468) від 20.03.2025 у розмірі 968,96 грн з урахуванням комісії 9,69 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя О.П. Лукач