Справа № 186/1106/25
Провадження № 2-н/0186/338/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 року м. Шахтарське

Суддя Шахтарського міського суду Дніпропетровської області Демиденко С.М. розглянувши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини з боржника ОСОБА_2 ,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до Шахтарського міського суду Дніпропетровської області з заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини з боржника ОСОБА_2 .

Вивчивши матеріали цивільної справи, приходжу до наступного.

Згідно ст.162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.27 ЦПК України, позови до фізичних осіб пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем їх проживання або перебування, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до заяви, боржник ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформації отриманої з Єдиного державного демографічного реєстру за №1397282 від 21.05.2025 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований з 07.11.2016 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення Вищої ради правосуддя від 02 вересня 2024 року було змінено територіальну підсудність судових справ Покровського міськрайонного суду Донецької області шляхом її передачі до Заводського районного суду міста Кам`янського Дніпропетровської області.

Обставин виключної підсудності чи підсудності за вибором заявника, визначених ст.ст. 28-30 ЦПК України з матеріалів справи, наданих заявником при поданні заяви, не вбачається.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), а також практики Європейського суду з прав людини, які, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у справах «Верітас проти України» та «Сокуренко та Стригун проти України», суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні п.1 ст.6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством. Зокрема, повноваження суду на розгляд конкретної справи, заяви або скарги визначається правилами підвідомчості та підсудності.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Під підсудністю у цивільному процесуальному праві розуміють інститут (тобто сукупність правових норм), який регулює віднесення справ, які підлягають розгляду судами цивільної юрисдикції, до відання конкретного суду судової системи України для розгляду по першій інстанції. Тобто, визначити підсудність цивільної справи означає встановити компетентний, належний суд у цій справі.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо: 1) справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Вивчивши матеріали справи, приходжу до висновку, що справу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини з боржника ОСОБА_2 , слід передати на розгляд до Заводського районного суду міста Кам`янського Дніпропетровської області, який знаходиться за адресою: 51925, Україна, Дніпропетровська область, місто Кам`янське, вулиця Ігнатія Ясюковича, будинок №5.

Відповідно до ч.1 ст.32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються.

Керуючись ст. 27, 30, 31 ЦПК України, - суддя

ПОСТАНОВИВ:

Цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини з боржника ОСОБА_2 , передати за підсудністю на розгляд до Заводського районного суду міста Кам`янського Дніпропетровської області, який знаходиться за адресою: 51925, Україна, Дніпропетровська область, місто Кам`янське, вулиця Ігнатія Ясюковича, будинок №5.

Роз`яснити заявнику, що передача справи, з підстав зазначених вище в ухвалі, здійснюється не пізніше п`яти днів після закінчення строку на оскарження ухвали суду, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

СУДДЯ: С.М. Демиденко