КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 761/21741/24

номер провадження 22-ц/824/6131/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» Наваренка Володимира Георгійовича

на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2024 року /суддя Мальцев Д.О./

у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 70 834,63 грн, судового збору 3028 грн та витрат на професійну правову допомогу у розмірі 7100 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2024 року у задоволенні позову відмовлено. /а.с. 39-41/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» Наваренко В.Г. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

На обґрунтування скарги зазначив, що суд першої інстанції не дослідив належним чином надані виписки по рахунку, які є первинними документами відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» і підтверджують факт видачі кредиту та наявність заборгованості. Скаржник посилався на правові висновки Верховного Суду (зокрема, у справах № 54/4300/16-ц від 25.05.2021 та № 234/3840/15-ц від 07.06.2023), які визнають виписки належними доказами. Крім того, суд не врахував умови акцептованої оферти та розрахунок заборгованості, які повністю узгоджуються із виписками.

ОСОБА_1 , відзив на апеляційну скаргу не подав, про розгляд справи в порядку письмового провадження був повідомлений належним чином.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що 04.12.2017 року між АТ «Альфа- Банк» та відповідачем шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) уклали угоду про обслуговування кредитної карти та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Мета Кредиту для особистих потреб. Ліміт кредитної лінії у розмірі 200 000,00 грн. Процентна ставка 35,99 % річних. Тип процентної ставки фіксований. Обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановитиу розмірі 7% від суми загальної заборгованості за кредитно. Лінією, але не меньше 50 грн.

20.09.2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулось відступлення вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за кредитним договором від 04.12.2017 року, укладеним між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем.

На підтвердження вказаних обставин позивач надав до матеріалів справи Розрахунок заборгованості станом на 20.09.2021, відповідно до якого загальна сума заборгованості становить 70834,63 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вірно керувався вимогами ч. 1 ст. 626 ЦК України про те, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором Банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, згідно з ч.1 ст. 76, ч. 1 ст.77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які підтверджують факт видачі відповідачу кредитних коштів, зокрема доказів відкриття на ім`я відповідача рахунку, виписки по даному рахунку, який і мав би підтвердити рух грошових коштів, наявність або відсутність заборгованості.

Розрахунок заборгованості, без надання доказів отримання кредитних коштів відповідачем, не може бути належним, допустимим та достатнім доказом наявності та розміру заборгованості, адже будь-яких доказів перерахування кредитних коштів на картку чи на рахунок відповідача позивачем не надано, і нічим іншим не підтверджується. При цьому, його правильність з наданого Розрахунку неможливо перевірити.

Зазначений узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду по справах: № 191/3566/17 від 13.08.2020; № 372/223/17 від 06.05.2020; № 703/3063/18 від 27.03.2020; № 205/7263/18 від 20.03.2020; № 755/18920/18 від 29.01.2020.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог через їх недоведеність та необґрунтованість.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та ґрунтуються на формальних міркуваннях.

Колегія суддів зазначає, що позивачем надано паспорт споживчого кредитування, який підтверджує укладення кредитного договору від 04.12.2017 між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем ОСОБА_1 на суму 8000 грн терміном на 12 місяців із загальною вартістю кредиту 10 785 грн. Проте цей документ лише засвідчує умови договору, але не є доказом фактичного надання кредитних коштів відповідачу чи їх використання.

Позивач також посилався на виписку по рахунку за період з 04.12.2017 по 08.04.2024 (а.с. 18), яка, за його твердженням, підтверджує заборгованість. Однак, відповідно до вказаної виписки, поточна сума заборгованості станом на 08.04.2024 становить 0 грн, що суперечить позовним вимогам про стягнення 70 834,63 грн. Крім того, виписка не містить деталізованих даних про рух коштів, зокрема про зарахування кредитних коштів на рахунок відповідача чи нарахування процентів і штрафних санкцій, що унеможливлює перевірку правильності розрахунку заборгованості.

Щодо договору факторингу від 20.09.2021, позивач зазначив, що право вимоги передано на суму 61 621,83 грн (а.с. 18). Проте позовні вимоги у розмірі 70 834,63 грн не узгоджуються з цією сумою, а структура заборгованості (основний борг, проценти, штрафні санкції) не розписана. Позивачем не надано розрахунку, який би дозволив суду перевірити, як сума 61 621,83 грн трансформувалася у 70 834,63 грн за період з 20.09.2021 до подання позову. Відсутність деталізованого розрахунку заборгованості, підтвердженого первинними документами, унеможливлює встановлення обґрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України позивач зобов`язаний довести обставини, на які він посилається, надаючи належні та допустимі докази. Виписки, на які посилається позивач, не містять достатньої інформації про рух коштів, а розрахунок заборгованості, наданий на а.с. 14, є незрозумілим щодо структури суми та не підтверджений іншими доказами.

Таким чином, позивач не виконав обов`язок доказування, передбачений ст. 76, 77, 80 ЦПК України.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про недоведеність позовних вимог через відсутність належних і допустимих доказів видачі кредитних коштів, їх використання відповідачем та обґрунтованості розрахунку заборгованості. Доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази чи обставини, які б спростовували ці висновки.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» Наваренка Володимира Георгійовича на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2024 року - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.

Головуючий: Судді: