Єдиний унікальний номер 725/900/25
Номер провадження 2/725/238/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.05.2025 року.Чернівецький районний суд міста Чернівців

в складі:

головуючої судді Вольської-Тонієвич О.В.

при секретарі Рогатинович А.Д., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Винту С.Б. в інтересах ОСОБА_1 звернулася до Чернівецького районного суду міста Чернівців із вказаною вище позовною заявою.

Посилалась на те, що з 03.08.2013 її довірителька ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 03.05.2024 було розірвано.

Під час перебування у шлюбі сторони придбали нерухоме майно, а саме кватиру загальною площею 54,9кв.м., яка знаходиться по АДРЕСА_3 ,

Разом з тим, право власності на вказане спірне майно було зареєстроване за відповідачем ОСОБА_2 .

Оскільки сторони не можуть у добровільному порядку домовитись щодо поділу майна, її довірителька змушена звернутися до суду із вказаним позовом.

Просила визнати квартиру АДРЕСА_4 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 . Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_4 . Стягнути з відповідача на користь її довірительки 10 765,2грн. понесеного судового збору за подання даного позову до суду.

Справа слухалась у відсутність сторін та їх представників.

07.05.2025 представник позивачки адвокат Винту С.Б. подала до суду заяву, де просила розгляд справи провести у її відсутність та у відсутність її довірительки. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Просила повернути її довірительці із Державного бюджету 50% сплаченого нею судового збору, а тільки 50% судового збору стягнути з відповідача, так як він позов визнав.

Від представника відповідача адвоката Дороган І. до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність та у відсутність ОСОБА_2 . У заяві вказала, що її довіритель позовні вимоги визнає та не заперечує щодо задоволення позову. Позовні вимоги щодо судових витрат просила вирішити у відповідності до вимог ст.142 ЦПК України.

Враховуючи те, що у підготовче судове засідання учасники справи не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши та проаналізувавши письмові докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступних підстав:

Так, судом встановлено, що з 03 серпня 2013 року по 03 травня 2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, який було розірвано за рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області. (а.с.6-7).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя народилася донька ОСОБА_4 (а.с.8).

16.04.2014, за час перебування у шлюбі, сторонами набуто майно, а саме квартиру АДРЕСА_4 , загальною площею 54,9кв.м., в тому числі житловою 34,7кв.м. Право власності на вказане майно було зареєстроване за відповідачем ОСОБА_2 (а.с.9).

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Крім цього, ч.3 ст.368 ЦК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом

Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17.

Крім того, суд враховує той факт, що відповідач позов визнав та таке визнання не суперечить закону, не порушує права інших осіб.

Таким чином, виходячи зі змісту наведених вище норм закону, а також положень судової практики, суд приходить до переконливого висновку про те, що нерухоме майно (квартира АДРЕСА_5 ), набуте сторонами за час шлюбу, а тому належить їм на праві спільної сумісної власності, у зв`язку із чим вважає, що позовні вимоги щодо визнання за позивачкою права власності на частку у вказаному майні підлягають задоволенню.

Згідно ст.372 ч.3 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Враховуючи наведені вище вимоги закону, суд вважає, що право спільної сумісної власності на вказане нерухоме майно слід припинити.

Частиною 1 ст.142 ЦПК України передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

З урахуванням вказаних вимог закону, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 50 % сплаченого нею судового збору за подання позовної заяви до суду, а інших 50% сплаченого нею судового збору слід повернути позивачці з Державного бюджету.

Керуючись п.п.23-24 Постанови Пленуму ВСУ №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст.ст.60-62, 69, 70,71 СК України, ст.ст.355, 368, 370, 372 ЦК України, ст.ст.2, 4, 5, 7, 12,76, 89, 141,142, 200, 247, 258, 259, 263,264, 265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_4 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_4 , загальною площею 54,9кв.м., в тому числі житловою площею 34,7кв.м., іншу 1/2 частку квартири АДРЕСА_4 залишити за ОСОБА_2 .

Право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 на вищевказане нерухоме майно припинити.

Зобов`язати Управління Державної казначейської служби України у м.Чернівцях Чернівецької області (, м.Чернівці, вул.Кобилянської, 11) повернути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) з Державного бюджету 50 відсотків сплаченого нею судового збору, що становить 4777 (чотири тисячі сімсот сімдесят сім) грн. 25 коп., який було сплачено відповідно до платіжної інструкції №0.0..1 від 28.01.2025 та 605 (шістсот п`ять)грн. 60коп., який було сплачено відповідно до платіжної інструкції №0.0..1 від 13.02.2025.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) 5 382 (п`ять тисяч триста вісімдесят дві)грн. 85коп. судового збору.

Роз`яснити позивачу, що повернення судового збору проводиться фінансовим органом за особистою заявою про повернення судового збору із зазначенням реквізитів рахунку отримувача коштів, копії квитанції (платіжного доручення), що підтверджує сплату судового збору до бюджету.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Чернівецького районного

суду міста Чернівців Вольська-Тонієвич О. В.