КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №755/37/24 Головуючий у 1 інстанції: Марфіна Н.В.
Провадження №22-ц/824/1043/2025 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Борисової О.В., Сушко Л. П.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації на заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 5 квітня 2024 року в справі за позовом Управління соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації до ОСОБА_1 , третя особа: Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про стягнення суми боргу,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2023 року Управління соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації (в подальшому УСЗН Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про стягнення суми боргу.

Просило суд стягнути з ОСОБА_1 суму боргу у розмірі 19685,36 грн. на користь Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, та понесені судові витрати в сумі 2684,00 грн.

В обґрунтування вимог позову зазначало, що 24 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернувся до УСЗН Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації із заявою про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг, зокрема, допомоги особам, які досягли віку, що дає право на призначення допомоги.

Рішенням УСЗН Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 10.03.2021 ОСОБА_1 було призначено допомогу з 03.12.2020 по 02.06.2021.

Враховуючи положення постанови КМУ №264 від 08.08.2020, відповідачу продовжувався строк виплати допомоги.

УСЗН Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації надіслало лист від 07.07.2021 року №37/03-8580 на адресу відповідача, яким повідомило про необхідність з`явитись для продовження допомоги.

На адресу УСЗН Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації 24.11.2021 надійшла заява ОСОБА_1 від 15.11.2021 в якій він просив продовжити виплату допомоги, повідомивши УСЗН Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про відсутність змін.

УСЗН Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації листом від 25.11.2021 №37/03-15258 повідомило відповідача про необхідність з`явитись до УСЗН Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації для призначення допомоги для подання нового пакету документів.

ОСОБА_1 звернувся до УСЗН Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації із заявою від 01.12.2021 про призначення тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючої особи, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату.

Рішенням УСЗН Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про призначення допомоги від 07.12.2021 відповідачу призначено тимчасову державну соціальну допомогу особам, які не набули право на пенсію з 03.06.2021 по 30.06.2021, з 01.07.2021 по 30.11.2021, з 01.12.2021 по 02.12.2021 з урахуванням виплаченого.

Рішенням УСЗН Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 22.12.2021 відповідачу було призначено допомогу з 03.12.2021 по 03.01.2022 у розмірі 1934,00 грн.

З перегляду бази особових рахунків бази даних Автоматизованої системи обліку персональних даних Міністерства соціальної політики України, вбачається, що ОСОБА_1 призначена пенсія по Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», початок виплати якої 21.02.2023.

УСЗН Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації листом від 01.02.2023 року звернулось до відповідача з проханням в добровільному порядку повернути державні кошти, отримані надміру у зв`язку з неповідомленням про початок отримання ним пенсії, однак, станом на дату звернення з позовом до суду, відповідач грошові кошти не повернув, у зв`язку з чим, позивач вимушений звернутись з даним позовом до суду.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 5 квітня 2024 року у задоволенні позову УСЗН Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 30 квітня 2024 року УСЗН Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації подало апеляційну скаргу, в якій просило заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 5 квітня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування апеляційний вимог зазначило, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального права при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи.

Вважає, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про відмову у задоволенні позову, пославшись на те, що у позивача була наявна інформація про досягнення відповідачем пенсійного віку, докази які б підтвердили прийняття рішення стосовно виплати допомоги відповідачу починаючи з 04.01.2022 до суду не було надано.

Вказує, що згідно пункту 8 Порядку № 1098 у разі зміни обставин, які можуть вплинути на розмір або порядок отримання тимчасової допомоги, особа зобов`язана не менше ніж через десять днів повідомити про це органу соціального захисту населення, який призначив таку тимчасову допомогу.

ОСОБА_1 нараховувалась та виплачувалась тимчасова допомога автоматично у зв`язку з введенням воєнного стану (механізований перерахунок), керуючись постановою №214, однак, відповідач втратив право на отримання тимчасової допомоги у зв`язку з чим виникла переплата допомоги за період з 24.02.2022 по 31.12.2022 в сумі 19 685,00 грн.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відповідач відзив на апеляційну скаргу, у встановлений апеляційним судом строк, не надав.

Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Позиція суду апеляційної інстанції

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Такий випадок передбачений ч. 13 ст. 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається в порядку передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом першої інстанції встановлено, що 24 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернувся до УСЗН Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації з заявою про призначення допомоги особам, які досягли віку, що дає право на призначення допомоги. (а. с. 18-20)

10.03.2021 УСЗН Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації прийнято рішення про призначення допомоги з 03.06.2020 по 30.06.2020, з 01.07.2020 по 30.11.2020, з 01.12.2020 по 02.12.2020. (а. с. 89)

29.03.2021 УСЗН Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації прийнято рішення про призначення допомоги з 03.12.2020 по 02.06.2021 у розмірі 1769,00 грн. (а. с. 28)

Листом від 07 липня 2021 року (вих. №37/03-8580) УСЗН Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації повідомило ОСОБА_1 про необхідність з`явитись до УСЗН Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації. (а. с. 30)

На адресу УСЗН Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації 24.11.2021 надійшла заява відповідача від 15.11.2021 в якій він просив продовжити виплату допомоги, повідомивши УСЗН Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про відсутність змін. (а.с. 58)

УСЗН Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації листом від 25.11.2021 №37/03-15258 повідомило відповідача про необхідність з`явитись до УСЗН Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації для призначення допомоги для подання нового пакету документів. (а. с. 51)

ОСОБА_1 звернувся до УСЗН Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації із заявою від 01.12.2021 про призначення тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату. (а.с. 91-93)

Рішенням УСЗН Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 22.12.2021 ОСОБА_1 призначено допомогу з 03.12.2021 до 03.01.2022 у розмірі 1934,00 грн. (а. с. 32)

Рішенням УСЗН Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 17.01.2023 ОСОБА_1 призначено допомогу за період з 03.12.2021 по 03.01.2022 у розмірі 1934,00 грн.

Згідно з витягу з бази даних особових рахунків, ОСОБА_1 було призначено пенсію за віком з 21.02.2023.

Відповідно до п. 12 Порядку, тимчасова допомога не призначається у разі, коли, зокрема, особа одержує пенсію або державну соціальну допомогу, що призначається відповідно до Законів України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю" або "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю".

Рішення УСЗН Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 17.01.2023 року закрито особовий рахунок відповідача (а. с. 62)

Київський міський центр зайнятості повідомив УСЗН Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації листом від 01.02.2023 (вих №04/286-11) про вирішення питання про утримання переплати в сумі 19685,36 грн. за період з 21.02.2022 по 31.12.2022. (а. с. 61)

Відповідно до п. 10 Порядку, у разі зміни обставин, які можуть вплинути на розмір або порядок отримання тимчасової допомоги, особа зобов`язана не пізніше ніж через десять днів повідомити про це органу соціального захисту населення, який призначив таку тимчасову допомогу.

13 квітня 2023 року (вих. №37/18-3558) УСЗН Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації направляло на адресу відповідача письмову вимогу, в якій просило повернути на рахунок УСЗН Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації 19685,36 грн. безпідставно отриманих грошових коштів. (а. с. 33)

Відповідно до п. 16 Порядку, виплата призначеної тимчасової допомоги припиняється, зокрема, у разі призначення пенсії - з дати її призначення.

Згідно п. 24 Порядку, якщо особою приховано відомості або навмисно подано недостовірні дані про її дохід та майновий стан, що вплинуло на призначення тимчасової допомоги і визначення її розміру та внаслідок чого були надміру виплачені кошти, органи соціального захисту населення: визначають обсяг надміру виплачених коштів і встановлюють строк їх повернення залежно від матеріального стану особи; повідомляють особі про обсяг надміру виплачених коштів і строк їх повернення; у разі врахування надміру виплачених коштів під час виплати тимчасової допомоги в наступні періоди на підставі своїх рішень проводять щомісячні відрахування у розмірі, який не перевищує 20 відсотків суми, що підлягає виплаті; у разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлений строк вирішують питання про їх стягнення у судовому порядку.

Листом від 13.04.2023 (вих. № 37/18-3558) УСЗН Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації повідомило відповідача про необхідність повернення переплаченої тимчасової допомоги у розмірі 19685,36 грн. за період з 24.02.2022 по 31.12.2022 у зв`язку з тим, що з 04.01.2022 відповідач досягнув пенсійного віку. (а. с. 63)

Суд першої інстанції, оцінивши подані позивачем докази, встановивши характер спірних правовідносин прийшов до висновку, що позов УСЗН Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації до ОСОБА_1 , третя особа: Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про стягнення суми коштів грошової допомоги, є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки у позивача була наявна інформація про досягнення відповідачем пенсійного віку, докази, які б підтвердили прийняття рішення стосовно виплати допомоги відповідачу починаючи з 04.01.2022 року до суду не надано.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та заперечення викладені у відзиві на апеляційну скаргу, законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно зі статтею 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 16.01.2019 у справі №753/15556/15 зазначила, що у статті 1215 ЦК України передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

Правильність розрахунків, за якими проведено виплати, а також добросовісність набувача презюмуються, тому тягар доказування рахункової помилки та недобросовісності набувача покладено на платника відповідних грошових сум.

Наведене узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц, постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 607/4570/17-ц.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 79 ЦПК України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є доказами, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Встановивши, що позивачем у встановленому законом порядку не доведено факту зловживань з боку відповідача, винність його дій чи недобросовісність щодо надання недостовірних даних, що призвело до безпідставного отримання соціальних виплат, а також не надано жодних доказів, які б підтверджували виникнення рахункової помилки при нарахуванні допомоги відповідачу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

Доводи скаржника про те, що відповідач не повідомив позивача про досягнення ним пенсійного віку не може вважатись зловживанням з його боку.

Та обставина, що позивач як орган влади не слідкував за змінами та не припинив виплату вчасно, не може ставитися у вину відповідача, оскільки саме позивач діяв в даному випадку безвідповідально та без належного контролю.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції повно і всебічно досліджено наявні у справі докази та дана їм належна правова оцінка, правильно встановлено обставини справи, в результаті чого ухвалено законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу УСЗН Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації соціального захисту населення залишити без задоволення.

Заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 5 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді О.В. Борисова

Л.П. Сушко