Справа № 450/2488/24 Провадження № 2/450/405/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Мусієвського В.Є.

при секретарі Расяк С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Солонківської територіальної громади про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, у якому просив визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 його батька ОСОБА_2 право на земельну частку (пай) площею 0,60 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), розташовану на території Жирівського старостинського округу Солонківської сільської ради Львівського району Львівської області.

Мотивував позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2 . Після смерті батька відкрилася спадщина, до складу якої згідно запису в книзі реєстрації земельних паїв № 218 увійшло право на земельну частку (пай) розміром 1,53 га. Повідомив, що він прийняв спадщину, оскільки на момент смерті ОСОБА_2 проживав із померлим. 21 березня 2024 року він звернувся до Солонківської територіальної громади з проханням надати дозвіл на виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки (паю), надавши довідку про виділення земельної частки (паю) ОСОБА_2 та належним чином засвідчену копію витягу з книги реєстрації земельних паїв, на що отримав відповідь про неможливість розроблення проекту землеустрою. Рішенням Жирівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 1516 від 08 травня 2020 року йому надано в приватну власність частину вказаної вище земельної ділянки площею 0,9692 га, кадастровий номер :03:000:0008, а тому виникла необхідність у зверненні з позовом до суду для визнання за ним права на решту земельної частки (паю) розміром 0,60 га. З огляду на вказане, просив позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою від 05 червня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Підготовче судове засідання 23 жовтня 2024 року о 11 год. 40 хв. не відбулось у зв`язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному. Розгляд справи відкладено на 22 січня 2025 року о 09 год. 30 хв.

Протокольною ухвалою від 22 січня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою від 24 березня 2025 року відкладено розгляд справи у зв`язку із неявкою сторін.

В судове засідання 19 травня 2025 року не з`явилися всі учасники розгляду справи, хоча про дату, час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не подали, однак 19 травня 2025 року представником позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 подано заяву, згідно мотивів якої позовні вимоги підтримав, просив такі задовольнити, здійснивши розгляд справи у їх відсутності.

Оскільки в судове засідання не з`явилися всі особи, які беруть участь у справі, суд у відповідності зі ст. 247 ЦПК України, розглядає справу без фіксування судового засідання технічними засобами.

Зважаючи на відсутність згоди позивача, у відповідності із ст. 280 ЦПК України, суд вважає за доцільне не проводити судового розгляду при заочному розгляді справи.

Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Як вбачається з свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 25 травня 2009 року Жирівською сільською радою Пустомитівського району Львівської області, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

За правилами ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

З свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 13 жовтня 1975 року Жирівською сільською радою Пустомитівського району Львівської області, встановлено, що батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Зі змісту ч.ч. 1, 2, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як вбачається з мотивів позовної заяви, позивач ОСОБА_1 вказує на те, що він прийняв спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 його батька ОСОБА_2 оскільки спільно з ним проживав на момент смерті.

Водночас, жодних доказів на підтвердження вказаних обставин до матеріалів позовної заяви стороною позивача не надано.

За ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Матеріали цивільної справи не містять доказів на підтвердження звернення позивача до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Відповіддю Солонківської сільської ради Львівського району Львівської області № 02-14-574 від 28 березня 2024 року відмовлено позивачу ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки (паю).

З довідки Жирівського старостинського округу Солонківської сільської ради Львівського району Львівської області № 29 від 27 березня 2024 року вбачається, що згідно книги записів (реєстрації) сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) на території Жирівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області 23 грудня 1997 року на підставі розпорядження Пустомитівської райдержадміністрації № 271 від 28 травня 1997 року на ім`я ОСОБА_2 видано сертифікат серії ЛВ № 133494, зареєстрований в реєстрі за № 218, на земельну частку (пай) розміром 1,53 га, з яких 0,83 га ріллі, 0,70 га кормових угідь, яка розташована на території с. Ковирі, Пустомитівського р-ну, Львівської обл.

Як вбачається із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 224005855 від 15 вересня 2020 року, земельна ділянка площею 0,9692 га, кадастровий номер :03:000:0008, яка розташована на території Жирівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, зареєстрована 15 вересня 2020 року на праві приватної власності за ОСОБА_1 на підставі рішення Жирівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 1516 від 08 травня 2020 року.

З мотивів позовної заяви вбачається, що позивач просить визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 його батька ОСОБА_2 право на земельну частку (пай) площею 0,60 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), розташовану на території Жирівського старостинського округу Солонківської сільської ради Львівського району Львівської області, мотивуючи тим, що інша частина земельної ділянки площею 0,9692 га, кадастровий номер :03:000:0008, зареєстрована за ним на праві приватної власності.

Водночас, жодних доказів на підтвердження відповідності земельної ділянки площею 0,9692 га, кадастровий номер :03:000:0008, яка розташована на території Жирівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, земельній частці (паю) розміром 1,53 га, з яких 0,83 га ріллі, 0,70 га кормових угідь, розташованій на території с. Ковирі, Пустомитівського р-ну, Львівської обл., на яку 23 грудня 1997 року на підставі розпорядження Пустомитівської райдержадміністрації № 271 від 28 травня 1997 року ОСОБА_2 видано сертифікат серії ЛВ № 133494, зареєстрований в реєстрі за № 218, суду не надано.

Крім цього, із поданої довідки Жирівського старостинського округу Солонківської сільської ради Львівського району Львівської області № 29 від 27 березня 2024 року вбачається, що розмір земельної частки (паю) становить 1,53 га, з яких 0,83 га ріллі, 0,70 га кормових угідь.

При цьому, площа належної ОСОБА_1 на праві приватної власності земельної ділянки становить 0,9692 га, а право на земельну частку (пай), яке позивач просить визнати за собою, складається із 0,60 га, що в сумі становить 1,5692 га.

Таким чином, в матеріалах цивільної справи містяться розбіжності у площах земельних ділянок, що не дає суду можливість пересвідчитись у достовірності заявлених позовних вимог.

Крім цього, до матеріалів цивільної справи не долучено розпорядження Пустомитівської райдержадміністрації № 271 від 28 травня 1997 року, на підставі якого 23 грудня 1997 року видано сертифікат серії ЛВ № 133494, зареєстрований в реєстрі за № 218, а також рішення Жирівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 1516 від 08 травня 2020 року, на підставі якого проведено державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,9692 га, кадастровий номер :03:000:0008.

За ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

При цьому, стороною позивача не заявлено жодних клопотань щодо витребування у відповідних осіб доказів на підтвердження позовних вимог.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вказане, суд прийшов до висновку про те, що обставини, якими позивач мотивував позовні вимоги, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, а тому у задоволенні таких слід відмовити.

За ст. 141 ЦПК України судові витрати понесені позивачем стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 82, 89, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 16, 1218, 1220, 1223, 1261-1265, 1268 ЦК України, суд,

у х в а л и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду або через місцевий суд до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 20 травня 2025 року.

Суддя Мусієвський В.Є.