КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №754/3063/22
УХВАЛА

20 травня 2025 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Поліщук Н.В., суддів Желепи О.В., Соколової В.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Поліщук Н.В. та Соколової В.В. у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 13 травня 2025 року у справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, -

встановив:

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 13 травня 2025 року заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, залишено без задоволення.

Не погодившись із постановленою ухвалою, 15 травня 2025 року ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу через систему «Електронний суд».

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 травня 2025 року визначено колегію суддів для розгляду вказаної апеляційної скарги у складі головуючий суддя Поліщук Н.В., судді Соколова В.В., Желепа В.О.

19 травня 2025 року ОСОБА_1 подано заяву про відвід суддів Поліщук Н.В. та Соколової В.В. від участі у розгляді його апеляційної скарги.

Заяву мотивовано тим, що в межах апеляційного провадження 22-ц/824/4401/2025 колегією суддів Київського апеляційного суду у складі суддів Нежури В.А. (суддя-доповідач), Соколової В.В., Поліщук Н.В. прийнято постанову від 10 квітня 2025 року, якою залишено без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 13 листопада 2024 року, вказану ухвалу залишено без змін. Надалі висновки, наведені в постанові Київського апеляційного суду від 10 квітня 2025 року, відтворені і в ухвалі, яку заявник оскаржує згідно поданої апеляційної скарги.

Стверджує, що постанова Київського апеляційного суду від 10 квітня 2025 року прийнята із порушенням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку із чим ОСОБА_1 подано касаційну скаргу на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 13 листопада 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 квітня 2025 року.

Уважає, що суддями Поліщук Н.В. та Соколовою В.В. у постанові від 10 квітня 2025 року зроблено висновки, яких, на думку заявника, вони будуть притримуватись і під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 13 травня 2025 року, яка є дотичною за змістом до ухвали Деснянського районного суду міста Києва від 13 листопада 2024 року.

Вказує, що має сумніви щодо об`єктивність вказаних суддів з огляду на вище наведене.

Мотивуючи наведеним, просить на підставі пункту 5 частини 1 статті 36 ЦПК України відвести суддів Поліщук Н.В. та Соколову В.В. від розгляду справи №754/3063/22.

Відповідно до окремих положень статті 40 ЦПК України:

1. Питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

2. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

3. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною 1 статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

7. Питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

8. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Апеляційну скаргу подано 15 травня 2025 року та зареєстровано 16 травня 2025 року.

Заяву про відвід подано та зареєстровано 19 травня 2025 року.

Станом на дату подання заяви про відвід питання про відкриття апеляційного провадження не вирішено.

З урахуванням наведеного, заява про відвід розглядається у порядку письмового провадження.

Відповідно до частини 1 статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

У Конвенції про захист прав і основних свобод людини передбачено, що кожна людина має право на справедливий і відкритий розгляд справи незалежним і безстороннім судом упродовж розумного строку, встановленого законом (пункт 1 статті 6 Конвенції).

Наявність безсторонності відповідно до пункт 1 статті 6 Конвенції має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто те, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у конкретній справі. Згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад умови, за яких були б неможливі будь-які сумніви в його безсторонності. Об`єктивний критерій безсторонності означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Правосуддя повинно не тільки чинитись, повинно бути також видно, що воно чиниться. Важливим питанням є довіра, яку суду повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві.

(Рішення ЄСПЛ від 09 листопада 2006 року у справі "Білуха проти України").

Кожний суддя, стосовно якого існують будь-які сумніви щодо недостатньої неупередженості, повинен відмовитись від розгляду справи.

(Рішення ЄСПЛ у справі "Мікалефф проти Мальти").

Із змісту поданої заяви убачається, що така ґрунтується на незгоді із постановою Київського апеляційного суду від 10 квітня 2025 року, якою залишено без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 13 листопада 2024 року, та яку ОСОБА_1 оскаржено до суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини 4 статті 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

В ухвалі від 13 січня 2021 року Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи №761/16124/15-ц вказала, що висновки або позиції суддів, висловлені у судових рішеннях, не можуть бути підставою відводу, оскільки тлумачення закону у поєднанні з обставинами справи є підґрунтям здійснення правосуддя і у протилежному випадку судді позбавляються можливості на висловлення позиції при розгляді інших подібних справ у подальшому.

З урахуванням вищевикладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що відвід слід визнати необґрунтованим.

Керуючись статями 33, 36, 39, 40 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

Визнати відвід, заявлений ОСОБА_1 суддям Поліщук Н.В., Соколовій В.В., ? необґрунтованим.

Матеріали апеляційної скарги апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 13 травня 2025 року у справі №754/3063/22 передати до канцелярії суду для визначення у порядку, встановленому статтею 33 ЦПК України, судді для вирішення питання про відвід суддів Поліщук Н.В., Соколової В.В.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді О.В. Желепа

В.В. Соколова