Єдиний унікальний номер 740/286/25
Номер провадження 2/728/237/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 квітня 2025 року місто Бахмач
Бахмацький районний суд у складі
головуючого судді Сороколіта Є.М.
секретаря Кирути Л.І.,
позивача не з`явися,
відповідача не з`явився,
І. Рух справи.
1. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 20.01.2025 матеріали позовної заяви ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ ФІНАНСОВА КОМППАНІЯ ЕЙС (далі також Позивач, ТОВ ФКЕЙС), представництво інтересів якого здійснює Тараненко Артем Ігорович, до ОСОБА_1 (далі також Відповідач), за змістом якої Позивач просить стягнути з Відповідача заборгованість за кредитним договором від 10.12.2023 № 00-10542015 у загальному розмірі 40 950,00 грн, а також вирішити питання про стягнення понесених ним судових витрат у вигляді 2 422,40 грн судового збору та 7 000 грн витрат, пов`язаних з розглядом справи (витрати на професійну правничу допомогу) були передані для розгляду до Бахмацького районного суду (далі також Суд) згідно з правилами визначення підсудності, які встановлені положеннями статей 27, 31, 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі також ЦПК України).
2. Після надходження до Суду матеріалів вищезгаданої позовної заяви, її прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, про що постановлено відповідну ухвалу Суду від 18.02.2025 № 740/286/25.
3. У зв`язку з поверненням на адресу Суду ухвали від 18.02.2025 № 740/286/25 про відкриття провадження у справі, Судом вирішено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено проведення судового засідання на 03.04.2025 о 10 год 30 хв, про що постановлено відповідну ухвалу Суду від 26.03.2025 № 740/286/25.
4. У призначене судове засідання Позивач та Відповідач не з`явилися, явку уповноважених представників не забезпечили.
5. При цьому представник Позивача адвокат Тараненко А.І. у поданій до Суду позовній заяві вказував, що у випадку його відсутності в судовому засіданні, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
6. Відповідач ОСОБА_1 , був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, зокрема шляхом публікації оголошення про виклик на сайті Суду, у судове засідання повторно не з`явився, заяви про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позовну заяву не подав.
7. За вищевказаних фактичних обставин, на підставі вимог положень статті 281 Цивільного процесуального кодексу України (далі також ЦПК України), Суд вважає за можливе постановити ухвалу про заочний розгляд справи.
8. Окрім того, у зв`язку з не явкою усіх учасників справи у призначене судове засідання, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
ІІ. Позиції учасників справи.
9. За змістом позовної заяви Позивач вказує, що 10.12.2023 між ТОВ КАЧАЙ ГРОШІ та Відповідачем укладено Кредитний договір № 00-10542015 у формі електронного документа з використанням електронного підпису і у цей же день ТОВ КАЧАЙ ГРОШІ перерахувало грошові кошти в розмірі 7 000,00 грн на його банківську карту № НОМЕР_1 , а Відповідач їх не повернув у цей же день що, в свою чергу, свідчить доказом того, що Відповідач прийняв пропозицію кредитодавця.
Отже, первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав у повному обсязі.
10. Відповідач не виконав умови укладеного договору, у зв`язку з чим йому було нараховано проценти за правилами, що визначені пунктами 1.4-1.6 згаданого договору, і які становлять 33 600,00 грн.
11. Також пунктом 1.5 згаданого договору передбачено необхідність сплати Відповідачем одноразової комісії у розмірі 5 % від розміру отриманого кредиту, що становить 350,00 грн.
12. При цьому зазначає, що ТОВ КАЧАЙ ГРОШІ (далі також Клієнт) та ТОВ МАКС КРЕДИТ (далі також Фактор 1) уклали договір факторингу від 24.01.2024 № 22-01/2024, за змістом якого Клієнт відступив право вимоги до Відповідача на користь Фактора 1, з урахуванням Реєстру боржників за Договором факторингу від 24.01.2024 № 22-01/2024, на загальну суму 16 590,00 грн 7 350,00 грн основного боргу і 9 240,00 грн нарахованих відсотків.
За змістом пункту 4.7.3 згаданого договору Фактор 1 має право розпоряджатися правом вимоги на свій розсуд, зокрема відступати його на користь третіх осіб.
13. Згідно з договором факторингу від 16.08.2024 № 16082024-МК/ЕЙС між ТОВ МАКС КРЕДИТ та Позивачем, з урахуванням Реєстру боржників за Договором факторингу від 16.08.2024 № 16082024-МК/ЕЙС, від Фактора 1 до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 40 950,00 грн 7 350,00 грн основного боргу і 33 600,00 грн нарахованих відсотків.
14. Враховуючи відсутність фактів погашення заборгованості, яка виникла у Відповідача, ні на користь первісного кредитора, ні наступним, просить стягнути таку заборгованість у розмірі 40 950,00 грн, який складається з 7 350,00 грн основного боргу і 33 600,00 грн нарахованих відсотків.
15. Як на правову підставу свої вимог посилався на статті 536, 610, 629, 1049, 1054, 1056-1 Цивільного кодексу України (далі також ЦК України) а також на положення Закону України Про електронні довірчі послуги та Закон України Про електронну комерцію.
16. Окрім того, просить вирішити питання щодо судових витрат, пов`язані з розглядом справи, а саме стягнути судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 000,00 грн.
17. Щодо позиції Відповідача, то Суд враховує, що останній відзив на позов не подав, правом надати Суду пояснення та докази не скористався.
ІІІ. Фактичні обставини встановлені Судом та докази на їх підтвердження.
18. Між ТОВ КАЧАЙ ГРОШІ та Відповідачем 10.12.2023 укладено Кредитний договір № 00-10542015 (далі також Кредитний договір) у формі електронного документа з використанням електронного підпису, копія якого разом з правилами та умовами кредитування і паспортом споживчого кредиту долучена до матеріалів справи (а.с. 16-26).
19. Згідно з умовами Кредитного договору кредитор зобов`язався надати позичальнику кредит на споживчі цілі у сумі 7 000,00 грн, а позичальник зобов`язався повернути отриману суму кредиту не пізніше, ніж через 240 календарних днів з проведенням часткового погашення процентів кожні 30 днів та сплатити основної суми боргу в кінці строку кредитування одним платежем або достроково.
Окрім того, розмір комісії за надання кредиту становить 350,00 грн (а.с. 25 зворот-26).
20. У відповідності до відомостей зафіксованих у інформаційній довідці ТОВ ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН від 09.09.2024 № 204/09, ТОВ КАЧАЙ ГРОШІ на виконання умов Кредитного договору здійснило перерахування грошових коштів у сумі 7 000,00 грн на користь Відповідача (а.с. 28-29).
21. Також у матеріалах справи наявна копія договору факторингу від 22.01.2024 № 22-01/2024, за змістом якого Клієнт відступає на користь Фактора 1 право вимоги, які зазначені у відповідному Реєстрі боржників, а Фактор 1 зобов`язується їх прийняти та оплатити на умовах, визначених договором (а.с. 36 зворот-45).
22. Відповідно до пункту 4.7.3 договору факторингу від 22.01.2024 № 22-01/2024, Фактор 1 має право розпоряджатися отриманим правом вимоги на власний розсуд, у тому числі відступати його на користь третіх осіб, лише після сплати суми фінансування на користь Клієнта, а до такої сплати можливість відступлення обумовлена обов`язковим наданням згоди Клієнтом на таке відступлення.
23. Згідно з Реєстром боржників від 22.01.2024 № 22-01/2024 заборгованість Відповідача у розмірі 16 590,00 грн передана Фактору 1 з дисконтом (а.с. 46-47).
24. Окрім того, згідно з копією договору факторингу від 16.08.2024 № 16082024-МК/ЕЙС, укладеного між Фактором 1 та Позивачем, у відповідності до якого ТОВ МАКС КРЕДИТ зобов`язується відступити ТОВ ФК ЕЙС вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах боржників, а Позивач зобов`язується прийняти їх і оплатити на умовах, визначених договором (а.с. 48-56).
25. Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу від 16.08.2024 № 16082024-МК/ЕЙС заборгованість Відповідача у розмірі 40 950,00 грн передана Позивачу (а.с. 57-58).
26. Згідно з розрахунками заборгованості ТОВ КАЧАЙ ГРОШІ та ТОВ МАКС КРЕДИТ Відповідач не здійснював погашення заборгованості на умовах договору, у зв`язку з чим йому були нараховані проценти за період з 10.12.2023 по 16.08.2024 у загальному розмірі 33 600,00 грн (а.с. 35-36).
27. Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 12.09.2024 № 33652215 Позивач є фінансовою установою.
ІV. Оцінка Суду та релевантне законодавство.
28. Перш за все Суд наголошує, що розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
29. За змістом частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
30. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
31. Суд звертає увагу, що обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати Суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі № 904/1017/20).
32. Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі № 904/2104/19, провадження № 12-57гс21).
33. Оцінюючи фактичні обставини цієї справи, з урахуванням вищевикладених підходів, Суд відмічає, що за правилом частини першої статті 205 Цивільного кодексу України (далі також ЦК України) правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
34. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
35. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
36. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
37. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
39. Також у статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
40. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
41. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України Про електронну комерцію від 03.09.2015 № 675-VІІІ (далі також Закон № 675).
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону № 675 електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону № 675).
42. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону № 675 електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону № 675).
Згідно із частиною шостою статті 11 Закону № 675 відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону № 675 у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
43. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
44. Стаття 12 Закону № 675 визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону № 675, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
45. Відповідно до абзацу 1 частини першої статті 13 Закону № 675 Розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до законів України Про платіжні послуги, Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг, інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України.
Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України.
46. Згідно з частиною третьою статті 13 Закону № 675 продавець (виконавець, постачальник) оператор платіжної системи або інша особа, яка отримала оплату за товар, роботу, послугу відповідно до умов електронного договору, повинні надати покупцеві (замовнику, споживачу) електронний документ, квитанцію, товарний чи касовий чек, квиток, талон або інший документ, що підтверджує факт отримання коштів із зазначенням дати здійснення розрахунку.
Закон є спеціальним нормативно-правовим актом щодо регулювання спірних правовідносин.
47. У силу положень частини другої статті 41, статті 49 Закону № 675 передбачено, що ініціювання платіжної операції здійснюється шляхом: 1) надання ініціатором платіжної інструкції надавачу платіжних послуг, в якому відкрито його рахунок; 2) надання надавачем платіжних послуг з ініціювання платіжної операції платіжної інструкції платника надавачу платіжних послуг з обслуговування рахунку платника на підставі наданої платником цьому надавачу платіжних послуг з ініціювання платіжної операції згоди на ініціювання такої платіжної операції; 3)надання платником платіжної інструкції та готівкових коштів для виконання платіжної операції, у тому числі за допомогою платіжного пристрою; 4) використання користувачем платіжного інструменту для виконання платіжної операції; 5) надання платником, що є власником електронних грошей, платіжної інструкції, у тому числі шляхом використання платіжного інструменту, емітенту електронних грошей щодо виконання платіжної операції з використанням електронних грошей; 6) надання користувачем платіжної інструкції відповідному учаснику платіжної системи, у тому числі шляхом використання певного платіжного інструменту, в порядку, визначеному правилами цієї платіжної системи. Платіжна операція вважається завершеною в момент зарахування суми платіжної операції на рахунок отримувача або видачі суми платіжної операції отримувачу в готівковій формі. Платіжна операція з використанням електронних грошей вважається завершеною в момент зарахування суми платіжної операції на електронний гаманець отримувача.
48. Повертаючись до фактичних обставин цієї справи, з урахуванням викладеного вище, Суд вважає доведеним факт укладення між ТОВ КАЧАЙ ГРОШІ та Відповідачем кредитного договору від 10.12.2023 № 00-10542015 та його належне виконання зі сторони кредитора.
49. Також здійснивши перевірку розрахунку нарахованих процентів, Суд констатує, що їх нараховано за 251 календарний день, у той час, коли узгоджений строк кредитування становить 240 календарних днів.
51. При цьому у рішенні Конституційного Суду України від 11 липня 2013 року № 7-рп/2013 вказано на те, що умови договору споживчого кредиту, його укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими споживач вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності.
52. У вказаному контексті Суд наголошує, що згідно зі статтями 11, 18 Закону України Про захист прав споживачів від 12.05.1991 № 1023-ХІІ вказаний Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України Про споживче кредитування від 15.11.2016 № 1734-VІІІ (далі також Закон № 1734-VІІІ) і продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.
Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.
Нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачяться на користь споживача.
53. Отже, для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункту 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.
54. Після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит (частини перша та друга статті 11 Закону № 1734-VІІІ).
55. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону № 1734-VІІІ умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
56. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21) зазначено, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України Про споживче кредитування (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України Про споживче кредитування.
57. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.11.2023 у справі № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22) зазначено, що згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України Про споживче кредитування умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
58. У постанові Верховного Суду від 31.08.2022 у справі № 202/5330/19 зазначено, що у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України Про споживче кредитування. Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України Про споживче кредитування.
59. Повертаючись до фактичних обставин цієї справи, умовами Кредитного договору передбачено розмір щомісячної комісії за надання та обслуговування кредитної заборгованості у твердій грошовій сумі.
60. При цьому, зі змісту Кредитного договору не вбачається переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються Відповідачу, та за які була встановлена комісія.
61. У свою чергу Позивач не зазначив та не надав доказів наявності переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, а також доказів того, що Відповідач користувався такими послугами.
62. Отже, враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що такі умови кредитного договору про сплату комісій є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону № 1734-VІІІ, і, відповідно, не знаходить достатніх правових підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення заборгованості з нарахованих комісій у розмірі 350,00 грн.
63. Оцінюючи подальший перехід права вимоги Суд наголошує на такому.
64. Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою.
Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.
Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
65. Відповідно до частини першої статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
66. Згідно зі статею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
67. Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків.
У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
68. Відповідно до частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України).
69. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України).
70. Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06.02.2014 № 352 Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03.04.2009 року № 231, передбачено, що до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі, права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі, шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення.
71. Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Діюче законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі, і на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином.
72. Встановлюючи дійсність майбутньої вимоги, що переходить до нового кредитора, необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора, та чи існують ці права на момент переходу. Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі № 752/8842/14-ц.
73. Верховний Суд у постанові від 02.11.2021 у справі № 905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона, повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі.
Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги, за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора, є істотними умовами цього договору.
74. Повертаючись до фактичних обставин цієї справи Суд наголошує, що Позивачем не надано доказів оплати факторами отриманого права вимоги за жодним з укладених договорів факторингу і, як наслідок, Суд не може констатувати, що за вказаними договорами такий перехід відбувся, зокрема й у частині права вимоги до Відповідача.
75. Вищевказана обставина вказує на відсутність достатніх правових підстав для задоволення позовних вимог.
V. Розподіл судових витрат.
76. Згідно з частиною першою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
77. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України розподіл судових витрат здійснюється пропорційно задоволених позовних вимог.
78. Підсумовуючи наведене, враховуючи відсутність підстав для задоволення позовних вимог, Суд вважає, що судові витрати слід залишити за Позивачем.
79. Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 247, 258, 259, 263-265, 273, 280, 282 ЦПК України Суд,
1. У задоволені позову ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ЕЙС до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 10.12.2023 № 00-10542015 у загальному розмірі 40 950,00 грн відмовити у повному обсязі.
2. Судові витрати залишити за Позивачем.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення у порядку та строки, передбачені Главою 1 Розділу V Цивільного процесуального кодексу України, а саме шляхом подачі апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення цього рішення.
У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Відомості про учасників справи:
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Суддя Є.М. Сороколіт