Справа №701/120/25
Провадження №2/701/150/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 травня 2025 року Маньківський районний суд, Черкаської області
в складі: головуючого судді - В.Л. МАРЕНЮКА
за участю секретаря - Н.В. ФІЛІПЧАК
розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-ще. Маньківка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,
У провадженні Маньківського районного суду Черкаської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.
На підставу своїх вимог спирається на те, що 3 травня 2024 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 , грошові кошти у сумі 1386000,00 гривень, які зобов`язувався повернути у строк до 31 грудня 2024 року. Вказані обставини підтверджуються складеною 03 травня 2024 року власноруч підписаною відповідачем розпискою, яку було підписано у присутності свідка.
Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до розрахунку 3 % річних з 31 грудня 2024 року по день подання позову 30 січня 2025 року склали - 3 531,14 гривень, що і змусило позивача звернутись з відповідним позовом до суду.
У судове засідання позивач не з`явився, надав заяву в якій підтримав позовні вимоги викладені у позовній заяві та просив справу розглядати без його участі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був належним чином повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Європейський суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 року зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
20.05.2025 року судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи.
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи із того, що як дійсно встановлено в судовому засіданні, що 3 травня 2024 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 , грошові кошти у сумі 1386000,00 гривень, які зобов`язувався повернути у строк до 31 грудня 2024 року. Вказані обставини підтверджуються складеною 03 травня 2024 року власноруч підписаною відповідачем розпискою, яку було підписано у присутності свідка.
Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до розрахунку 3 % річних з 31 грудня 2024 року по день подання позову 30 січня 2025 року склали - 3 531,14 гривень.
Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у такій самій кількості, що були передані йому та у строк та в порядку, що встановленії і договором,
Своє зобов`язання, щодо повернення позики Відповідач не виконав, в порушення умов розписки Відповідач від своєчасного виконання зобов`язань ухиляється.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається укладеним у письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано в листах, телеграмах або за допомогою електронного або іншого засобу.
Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо йог сума не менш, як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, суд дійшов висновку про необхідність у задоволенні заявлених вимог.
Згідно з положеннями статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України). Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно вимог ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до статті 19 зазначеного Закону видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
За змістом ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 статті 27 зазначеного Закону договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі та до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Тобто, розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування не надано жодного документу, як то договору про надання правової допомоги, акту прийому - передачі наданих послуг, підтвердження проведеної оплати за надані посту, тощо, а відтак правові підстави передбачені ст. 141 ЦПК України щодо розподілу витрат на правничу допомогу відсутні.
Судові витрати у вигляді судового збору, відповідно ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідачів.
Керуючись ст. 10, 11, 57-61, 79, 141, 209, 210, 212-215, 223, 228, 258, 259, 265, 268, 273, 280-282, 354 ЦПК України; ст. ст. ст. ст. 549, 550, 624, 625, 1046, 1048, 1049, 1050 ЦК України, суд, -
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (ІПН: НОМЕР_1 , зареєстрований АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , (ІПН: НОМЕР_2 , зареєстрований АДРЕСА_2 ) заборгованість у сумі 1 389 531,14 грн., з яких - 1 386 000,00 грн. основного боргу, 3 % річних - 3 531,14 грн.
В решті частині позову - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя В.Л. Маренюк