Справа № 569/4953/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі

головуючого судді Гордійчук І.О.

секретар судового засідання Баланович М.В.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

предтавника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, що стягуються з нього на підставі рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 10.11.2014 у справі №569/12395/14-ц на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до частки від всіх видів заробітку (доходу).

Свої позовні вимоги мотивує тим, що до серпня 2024 позивач сплачував аліменти на утримання сина безпосередньо на розрахунковий рахунок відповідача. З вересня 2024 аліменти сплачуються позивачем в рамках виконавчого провадження №46298123, яке перебуває на виконанні Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління юстиції. Заборгованість по сплаті аліментів відсутня, окрім того позивач дає безпосередньо додаткові кошти дитині, інколи розмір аліментів сягає понад 30000 грн. Дитина часто гостює у батьків позивача, витрати на утримання дитини лягають виключно на позивача. У позивача відсутні відомості щодо працевлаштування відповідача. З 17.06.2024 ОСОБА_1 є піклувальником над неповнолітнім ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який має статус дитини позбавленої батьківського піклування. Батьки неповнолітнього ОСОБА_7 залишилися в окупованому м.Лисичанськ, а дитина разом з бабусею виїхали у квітні 2022 до м.Києва. Позивач як піклувальник є єдиною особою, хто утримує неповнолітнього, останній перебуває на утриманні позивача. Позивач посилається на зміну сімейного стану та наявність ще однієї дитини на утриманні, у зв`язку із чим не має можливості сплачувати аліменти у раніше визначному розмірі.

Ухвалою суду від 17.03.2025 відкрито спрощене позовне провадження по справі.

У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити, з підстав та мотивів, які у ньому наведені.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечила проти задоволення позову. Зазначила, що неповнолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не перебуває на утриманні позивача, оскільки встановлення піклування над дитиною не створює статусу сім`ї, в дитини є батьки, обов`язок утримувати підопічного чинним законодавством не передбачено, також піклувальник отримує допомогу, як піклувальник.

Заслухавши вступне слово сторін, з`ясувавши доводи та аргументи сторін, обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, дослідивши зібрані у справі докази, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що сторони по справі є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.12)

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 10.11.2014 розірвано шлюб між сторонами, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишено на проживання з матір`ю, стягнуто з ОСОБА_1 на утримання сина аліменти в розмірі 1/3 частки від всіх видів його заробітку (доходів), щомісячно.

Як вбачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виданої державним виконавцем 26.02.2025 за №36119, заборгованість зі сплати аліментів відсутня.

Також з розрахунку заборгованості вбачається, що розмір аліментів, які стягувалися з позивача становлять, за вересень 2024 року 16295 грн, за жовтень 2024 року 16295 грн, за листопад 2024 року 16295 грн., за грудень 2024 року 16295 грн, за січень 2025 16252,25 грн.

Розпорядженням Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 12.06.2024 за №388, неповнолітньому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, тимчасово влаштовано в сім`ю ОСОБА_8 .

Розпорядженням Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 17.06.2024 за №402, призначено ОСОБА_1 , піклувальником над неповнолітнім ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Роз`яснення пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" вказують, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1,2 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Частиною 1 ст.89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог статті 182 СК України обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів є стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Також даною статтею визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Разом з тим, статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» передбачено, що для дітей віком до 6 років з 1 січня року прожитковий мінімум становить 2563 грн. Для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня року прожитковий мінімум становить 3196 грн.

Батько зобов`язаний вживати всіх необхідних заходів із метою отримання законних джерел для забезпечення гідних умов проживання й розвитку дитини.

Відповідно до п. 4 ст. 3 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», допомога на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, є одним із видів державної допомоги сім`ям з дітьми.

Згідно зі ст. 16 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», допомога на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, призначається особам, призначеним в установленому законом порядку опікунами чи піклувальниками дітей, які позбавлені батьківського піклування. Така допомога вважається власністю дитини.

Допомога на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, призначається на підставі рішення про встановлення опіки чи піклування. (ст. 17 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми»).

Щодо покликання позивача на те, що він є єдиною особою, хто утримує неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , останній перебуває на утриманні позивача, то слід зазначити, що розпорядженням Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 17.06.2024 за №402, п.2 доручено піклувальнику ОСОБА_1 отримувати матеріальну допомогу, захищати житлові, майнові права та інтереси підопічного. п.3. Управлінню соціального захисту населення Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації доручено забезпечити призначення ОСОБА_1 державної соціальної допомоги на дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому, суд критично оцінює доводи позивача.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства ,материнства та стягнення аліментів" судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

У постанові Верховного Суду від 03 липня 2024 року у справі №552/2073/23 зазначено, що зменшення розміру аліментів у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні дитину, яка народилась в іншому шлюбі, та дружину, яка перебуває у декретній відпустці, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини від попереднього шлюбу з та суперечитиме її інтересам. Також судом зазначено про відсутність підстав для задоволення позову про зменшення розміру аліментів без підтвердження позивачем належними та допустимими доказами погіршення його майнового стану, а зміна сімейного стану позивача народження другої дитини у іншому шлюбі, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Аналогічний за змістом висновок викладено у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2024 року у справі № 591/6388/22, від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20, від 16.09.2020 року у справі №565/2071/19, від 28 травня 2021 року у справі №715/2073/20. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Крім того, зміна сімейного стану позивача, а саме народження у нього іншої дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів (ВС/КЦС у справі № 565/2071/19 від 16 вересня 2020 р.)

Позивачем не подано будь-яких доказів, які б свідчили про його матеріальне становище, його погіршення та неспроможність його сплачувати аліменти у визначеному рішенням суду розмірі.

Також матеріали справи не містять жодних даних про те, в якому саме матеріальному становищі знаходився позивач на час прийняття рішення про стягнення аліментів, що унеможливлює встановлення факту погіршення майнового стану в порівнянні з тим, який існує на тепер.

Наведені вище та проаналізовані судом докази по справі не вказують на те, що матеріальний стан позивача за час стягнення з нього аліментів погіршився, або ж покращився.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Справедливість, добросовісність та розумність згідно із пунктом 6 ст. 3 ЦК України є одними із загальних засад цивільного законодавства.

Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст.10,12,81,141,263,264,265,268,273,354 ЦПК України суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Рівненського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1

відповідач - ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст судового рішення складено 22.05.2025.

Суддя І.О.Гордійчук