Справа № 462/1/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

20 травня 2025 року Залізничний районний суд м. Львова в складі головуючого судді Боровкова Д.О., розглянувши у приміщенні суду у м. Львові у спрощеному позовному проваджені без виклику сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

Представник позивача через систему «Електронний суд» скерував до суду позов, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №22036 від 22.02.2021 року в розмірі 12500 грн. та судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що 22.02.2021 року між ТзОВ «ФК «АВІРА ГРУП» (первісний кредитор) та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №22036 про надання фінансового кредиту в розмірі 2000,00 грн. строком на 18 днів зі сплатою 912,5 % річних від суми кредиту в розрахунку 2,5 % на добу. 17.02.2022 року між ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №02-17/02/2022, відповідно до якого до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №22036 від 22.02.2021 року. Станом на 25.06.2024 року заборгованість відповідача складає 12500 грн., з яких 2000,00 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту; 10500 грн. прострочена заборгованість за процентами. Проте, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, заборгованість не сплачує. В зв`язку з наведеним, просить позов задовольнити.

29.01.2025 року ухвалою Залізничного районного суду м. Львова вказана справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а відповідачу було запропоновано подати до суду заяву із обґрунтованим запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов по вказаній справі.

Відповідач по справі належним чином повідомлялася судом про розгляд даного провадження у встановленому законом порядку, шляхом направлення поштової кореспонденції суду. Клопотань до суду про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надходило.

Згідно з вимогами частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У відповідності до частини 8 статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Оскільки відповідач у встановлений судом строк не надала до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі частини 8 статті 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи вимоги статей 279, 280 ЦПК України, суд вважав за можливе проводити заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22.02.2021 року між ТзОВ «ФК «АВІРА ГРУП» (первісний кредитор) та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №22036 про надання фінансового кредиту в розмірі 2000,00 грн. строком на 18 днів зі сплатою 912,5 % річних від суми кредиту в розрахунку 2,5 % на добу /а.с.13-15/.

Згідно з п.1.1 кредитного договору №22036 Товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 2000 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Відповідно до п. 1.2 кредитного договору №22036 строк кредиту становить 18 днів, тобто до 11.03.2021 року.

Відповідно до п. 1.3 кредитного договору №22036 за користування кредитом клієнт сплачує Товариству 912,5 % (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2,5 % (процентів) на добу. Тип процентної ставки фіксована. Без письмової згоди клієнта Товариство не має права збільшувати фіксовану процентну ставку за Договором.

Згідно з п. 2.3 кредитного договору №22036 обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариство) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. Без письмової згоди клієнта Товариство не має права збільшувати фіксовану процентну ставку за Договором.

Згідно з п. 6.7 кредитного договору №22036, відповідач ОСОБА_1 погодила своїм підписом, що вона ознайомлена, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства.

Відповідно до п. 6.1 кредитного договору №22036 цей Договір складений українською мовою, підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

Таким чином, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору позики, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

ТзОВ «ФК «АВІРА ГРУП» виконало свої зобов`язання перед ОСОБА_1 , перерахувавши їй 2000,00 грн. кредитних коштів на банківську картку, яку остання зазначила при укладенні кредитного договору. Факт перерахування відповідачу кредитних коштів на зазначену в договорі платіжну картку від ТзОВ «ФК «АВІРА ГРУП» підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі онлайн» від 21.05.2024 року про переказ та зарахування на платіжну картку ОСОБА_1 22.02.2021 коштів в сумі 2000,00 грн. /а.с. 25/.

17.02.2022 року між ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №02-17/02/2022, відповідно до якого ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» передає (відступає) ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» приймає належні ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників /а.с.16-19/.

Згідно з п.п. 6.2.3 Договору факторингу №02-17/02/2022, сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається після підписання сторонами цього Договору.

Згідно з п. 6.3 Договору факторингу №02-17/02/2022, з моменту переходу до Фактора прав вимоги, відповідно до умов п.6.2.3 цього Договору, Фактор набуває всіх прав ( в тому числі прав грошових вимог) клієнта за кредитними договорами, що входять до Портфеля заборгованості. Разом з правами вимог до Фактора переходять всі інші пов`язані з ними права, в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, зокрема, пред`явлення претензій боржникам щодо заборгованості, право на звернення до суду за місцем, визначеним чинним законодавством, право на всі суми, які Фактор одержить від боржників на виконання його вимог, включаючи права, які забезпечують зобов`язання боржника.

Відповідно до Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №02-17/02/2022 від 17.02.2022 року, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №22036 в сумі 12500 гривень /а.с.9/.

Відповідно до виписки з особового рахунку відповідача за кредитним договором № 22036 від 22.02.2021 року загальна заборгованість відповідача станом на 25.06.2024 року становить 12500 грн., з яких 2000,00 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту; 10500 грн. прострочена заборгованість за процентами /а.с. 8/.

З метою досудового врегулювання спору ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» 22.05.2024 року було направлено на адресу відповідача досудову вимогу про виконання зобов`язання за кредитним договором, однак відповідачем не було вчинено жодних дій для погашення заборгованості /а.с.7/.

Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Статтею 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Згідно зі статтею 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.

Стаття 1049 ЦК України зобов`язує позичальника повернути позику у строк та в порядку, що встановлені законом.

Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частки позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позичальник ОСОБА_1 взяті не себе зобов`язання не виконала, у передбачений в договорі строк грошові кошти та нараховані проценти за користування кредитом не повернула, внаслідок чого виникла заборгованість за основним зобов`язанням, яка складається із суми позики - 2000,00 грн. та процентів за користування позикою в межах строку кредитування за період з 22.02.2021 року по 11.03.2021 року в сумі 900 грн.

Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені статтями 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплати суму боргу кредитору.

Таким чином, вимога позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за основним зобов`язанням, яка складається із суми кредиту - 2000,00 грн. та процентів за користування кредитом в межах строку кредитування за період з 22.02.2021 року по 11.03.2021 року в сумі 900,00 грн. є доведеною та підлягає задоволенню.

Разом з тим, вимога позивача про стягнення з відповідача простроченої заборгованості за процентами в період з 11.03.2021 року по 25.06.2024 року на загальну суму 9600 грн. (10500,00 грн. 900 грн.) задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Відповідно до п. 2.3 Договору про надання фінансового кредиту, обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. У випадку прострочення погашення кредиту проценти нараховуються і за період прострочення, але не більше 180 календарних днів поспіль з моменту виникнення такої прострочки.

За умовами укладеного між сторонами договору кредиту відповідач отримала кошти, та зобов`язувалася повернути надані кошти у повному обсязі у визначений договором строк, а саме з 22.02.2021 року по 11.03.2021 року, строк кредитування визначено 18 днів.

Разом з тим, позивач просить стягнути заборгованість по кредиту за період з 22.02.2021 року по 25.06.2024 року.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року (справа № 910/4518/16) сформувала наступні правові висновки:

- Велика Палата Верховного Суду також звертає увагу на аналогічне правове регулювання можливості стягнення процентів поза межами встановленого договором строку повернення вкладу в спорах, в яких банки, на порушення умов договору банківського вкладу, не повертають вкладникам банківські вклади та нараховані за ними проценти. Проценти за банківським вкладом нараховуються лише в межах строку, визначеного у договорі банківського вкладу, тобто за правомірне користування цими коштами. Інакше кажучи, так само як банк не може нараховувати проценти за користування позичальником кредитом після спливу визначеного у договорі строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050ЦК України (пункт 54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.03.2018 у справі № 444/9519/12),так само і вкладник за договором банківського вкладу після закінчення строку, на який зроблений вклад, позбавлений права вимагати стягнення процентів за правомірне користування банком цими коштами (п. 88);

- отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України (п. 91).

- у разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за "користування кредитом" (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором (п. 141);

- отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за "користування кредитом"). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав) (п. 128).

Щодо можливості нарахування процентів поза межами стоку кредитування на підставі умов договору, Велика Палата Верховного Суду зауважила: «сторони не можуть з посиланням на принцип свободи договору домовитись про те, що їхні відносини будуть регулюватися певною нормою закону за їхнім вибором, а не тією нормою, яка регулює їхні відносини виходячи з правової природи останніх». Натомість Велика Палата Верховного Суду вважає, що у цивільних відносинах, які регулює глава 71 ЦК України, важливо дотримати баланс інтересів позичальника та позикодавця в межах кредитних відносин.

Також Велика Палата Верховного Суду акцентувала увагу на сталості підходу до вирішення питання щодо нарахування процентів за "користування кредитом", сформульованого у постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 та підтвердженого у постанові від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (п. 146).

Зважаючи на викладене, нарахування процентів після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту не відповідає суті кредитного договору та поняттю «користування кредитом». Умова кредитного договору (п.2.3) про те, що у разі прострочення погашення кредиту проценти нараховуються і за період прострочення, не підлягає застосуванню, оскільки по суті не є платою за правомірне користування кредитом, а є платою в разі прострочення виконання зобов`язання.

При цьому, суд зауважує, що після визначення строку дії договору 18 днів, умова кредитного договору про те, що в будь-якому випадку договір діє до повного його виконання (п.1.2), по суті не визначає строк дії договору, а тому застосуванню не підлягає.

Таким чином, стягненню підлягають проценти за користування кредитом у період з 22.02.2021 року по 11.03.2021 року у розмірі 900,00 гривень. Після закінчення строку, на який укладався договір, у первісного кредитора виникло право на отримання від позичальника інфляційних втрат та 3% річних, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України, а не процентів, передбачених договором, як плату за користування кредитом.

Таким чином, обґрунтованим є нарахування процентів за користування кредитом за договором № 22036 від 22.02.2021 року за період з 22.02.2021 року по 11.03.2021 року в розмірі 900 грн за процентною ставкою 2,5% на добу (2000 грн.*2,5%:100%*18 =900,00, де 2000 грн. сума боргу, 2,5% процентна ставка на добу, 18 кількість днів).

Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази по справі в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, і тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 2900 грн. боргу за кредитним договором (2000 грн. + 900 грн.).

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи встановлено, що при поданні позову ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» сплачено 2422,40 грн. судового збору /Т-2 а.с.24/.

Беручи до уваги, що позовні вимоги в розмірі 12500 грн. були задоволені частково на суму 2900 грн., що становить 23% від ціни позову, суд вважає, що відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи у суді в сумі 557 грн., тобто, пропорційно до задоволених позовних вимог (2422,40 грн. : 100% х 23% = 557 грн.).

Щодо стягнення з відповідача судових витрат у розмірі 10500 грн., які понесені у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу, то суд зазначає наступне.

З матеріалів справи убачається, що 29.12.2023 року між адвокатом Пархомчуком С.В. та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір про надання правової допомоги, за умовами якого адвокат прийняв на себе зобов`язання надати юридичну допомогу в обсязі та на умовах договору /а.с. 11-12/.

Відповідно до п. 3.3. договору про надання правової допомоги від 29.12.2023 року, факт надання адвокатом правової допомоги клієнту підтверджується актом приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг), який містить детальний опис виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та здійснених ним витрат.

Згідно з Актом про отримання правової допомоги від 10.02.2025 року адвокатом Пархомчуком С.В. надані юридичні послуги на суму 10500 грн. / а.с. 42/.

ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» 10.02.2025 року сплатило адвокату Пархомчуку С.В. 10500 грн. за надання правничої допомоги за Договором про надання правової допомоги від 29.12.2023 року, що підтверджується платіжною інструкцією №35152 /а.с.43/.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За правилом п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до ч. 1 п. 1, ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Верховний Суд у своїх рішеннях зазначив, що для визначення суми відшкодування необхідно керуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (постанови КГС ВС від 10.10.2018 у справі № 910/21570/17, від 14 листопада 2018 року у справі № 921/2/18, додаткова постанова КГС ВС від 11 грудня 2018 року у справі № 910/2170/18, від 10 жовтня 2019 у справі № 909/116/19, від 18 листопада 2021 року у справі № 910/15621/19, постанова ВП ВС від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Враховуючи категорію справи, а також обсяг фактичних витрат, понесених стороною позивача, обсягу наданих адвокатом послуг, їх необхідність та доцільність, керуючись принципом законності, співмірності та справедливості вважаю необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на правову допомогу у розмірі 6000 грн.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн.

Керуючись статтями 81,89,141,263-265,280-284 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» заборгованість за кредитним договором №22036 від 22.02.2021 року в розмірі 2900 (дві тисячі дев`ятсот) гривень.

У решті вимог позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» витрати по сплаті судового збору в розмірі 557 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 6000 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Львівського апеляційного суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 82, офіс 7; ).

Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКП: НОМЕР_1 ).

Суддя:

Оригінал рішення.