Справа № 211/884/25
Провадження № 2/211/1080/25
РІШЕННЯ

іменем України

19 травня 2025 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Ніколенко Д.М.,

за участю секретаря судового засідання Данилової О.Д.,

представника позивача ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції), представника відповідача ОСОБА_2 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, -

встановив:

позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, а саме квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтування позовних вимог представник зазначив, що позивач та відповідач перебували у шлюбі з 15.04.2000 по 16.04.2021. 16.04.2021 шлюб розірваний на підставі рішення Дружківського міського суду Донецької області від 16.06.2021 № 229/5827/20. У період шлюбу за спільні кошти вони придбали квартиру за адресою АДРЕСА_1 , вартістю 80 000 (договір купівлі продажу № 1518 від 11.04.2019). Майно було оформлено на відповідача. Позивач надавав згоду на придбання дружиною об`єкта нерухомості. У період шлюбу позивач постійно працював, що підтверджується копією трудової книжки, служив за контрактом, що підтверджується відповідними документами з військової частини. Отримував гідну заробітну плату, що дало можливість придбати квартиру. Після розірвання шлюбу, сторони не проживають разом. Згодом відповідач стала не визнавати його права на спільне майно. Оскільки майно придбано сторонами в період шлюбу, за спільні кошти, воно належить їм, як подружжю, на праві спільної сумісної власності. Тому позивач має намір поділити квартиру шляхом визначення за ним 1/2 частки цієї квартири, в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Ухвалою суду від 29.01.2025 матеріали позову залишено без руху з пропозицією усунути недоліки. 07.02.2025 недоліки було усунуто.

Ухвалою суду від 10.02.2025 провадження у справі відкрито, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Панов С.К. на позовних вимогах наполягав та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові.

Представник відповідача Штукін В.А. у судовому засіданні суду пояснив, що обставини позову вони визнають, але заперечують проти задоволення позовних вимог з огляду на те, що спірна квартира придбана відповідачем за власні кошти, тому просив відмовити у задоволенні позову.

Позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином.

Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог з таких підстав.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 15.04.2000 перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 16.03.2021 шлюб між сторонами розірвано, рішення не оскаржене та набрало законної сили 16.04.2021 (а.с. 12 - копія рішення).

11.04.2019 за Договором купівлі-продажу ОСОБА_4 придбала квартиру загальною площею 65,40 м2, житловою площею 47,10 м2, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 5, 6 копія інформації з Державного реєстру речових прав).

У відповідності до ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно з п. 23 Постанову Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.

За положеннями ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами ст. ст. 69-72 СК України. Відповідно п. 23 зазначеної Постанови, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільного нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Відповідно до ст. 82 ч. 1 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Отже, судом достовірно встановлено, що позивач та відповідач визнають Договір купівлі-продажу, який був укладений відповідач 11.04.2019, відповідно до умов якого ОСОБА_4 придбала квартиру загальною площею 65,40 м2, житловою площею 47,10 м2, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Також судом достовірно встановлено, що спірна квартира була придбана за час перебування сторін у справі у зареєстрованому шлюбі. При цьому суд вважає, що стороною позивача доведено, що спірна квартира була придбана за спільні сумісні грошові кошти. Даний факт стороною відповідача не спростовано, жодного належного та допустимого доказу суду не надано, клопотань про витребування доказів суду не заявлялось. При цьому суд наголошує, що при ухваленні рішення у справі, суд не може покладатися лише на заяву представника відповідача, що спірна квартира придбана відповідачем за власні кошти, оскільки нічим даний факт не доведено.

Ураховуючи викладене, суд вважає, що належними та допустимими доказами, які були надані позивачем, встановлено, що спірна квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_5 .

Щодо визначення часток у спільній сумісній власності подружжя, суд вважає, що частки подружжя у спірному нерухомому майні мають бути відповідно до ст. 70 Сімейного кодексу України рівними. Наявність обставин, за яких можливе відступлення від засад рівності часток подружжя при поділі спірної квартири ані позивачем, ані відповідачем не доведено.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги позивача задовольнити та виходячи з приписів ст. 11 ЦПК України, відповідно до принципу пропорційності, особливості предмета спору, визначити, що частки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у праві власності на квартиру, є рівними, визнавши за позивачем та відповідачем, кожним окремо, право власності на 1/2 частку спірної квартири.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 1 211,20 грн. Оскільки позов підлягає задоволенню, суд з врахуванням положень статті 141 ЦПК України вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача заявлену суму судового збору.

Керуючись статтями 4, 11, 12, 13, 76-80, 82, 89, 141, 263-265, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ухвалив:

позов ОСОБА_3 - задовольнити.

У порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визначити, що частки ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) у праві власності на квартиру загальною площею 65,40 м2, житловою площею 47,10 м2, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , є рівними та встановити їх у розмірі по 1/2 частці за кожним.

Визнати за ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на 1/2 квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на 1/2 квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 20 травня 2025 р.

Суддя Д.М. Ніколенко