Провадження №2-о/523/102/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" травня 2025 р. м.Одеса

Пересипський районний суд м. Одеси, в колегії у складі:

головуючого судді Малиновського О.М.

присяжних: Шурдова С.М., Богаченко Л.Г.

за участю секретаря Березніченко В.Є.

адвоката Паніна С.М. Риженка Д.О.

адвоката заявниці Кушнерик О.С. Попова М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №15, в м. Одеса, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення та призначення опікуна, за участю заінтересованих осіб: ОСОБА_2 , органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою в якій просить визнати недієздатним її батько, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 стверджуючи, що він страждає на психічне захворювання, внаслідок якого не може розуміти значення своїх дій та ними керувати. Визнання її батька недієздатним заявниці потрібно для оформлення над ним опіки. Просить визнати її опікуном.

ОСОБА_1 та її представник в судовому засіданні заяву підтримали, просять задовольнити.

Адвокат ОСОБА_2 Риженка Д.О. не заперечував проти задоволення заяви ОСОБА_1 , вважав, що її задоволення буде відповідати інтересам ОСОБА_2 .

Орган опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради направив до суду подання про призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 та клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи дійшов наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 295 Цивільного процесуального Кодексу України, заява про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, у тому числі неповнолітньої особи, чи визнання фізичної особи недієздатною подається до суду за місцем проживання цієї особи, а якщо вона перебуває на лікуванні у наркологічному або психіатричному закладі, за місцезнаходження цього закладу.

Статтею 30 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до частин першої, другої статті 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

Згідно із статтею 293 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про: обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи.

У відповідності до частини першої статті 298 ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу.

ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Домаха, Дмитрівського району Орловської області. З наданої копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 слідує, що ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 та її батьком є ОСОБА_2 . Після укладання шлюбу 21.04.1984р. ОСОБА_3 перейшла на прізвище чоловіка « ОСОБА_4 » (свідоцтво про укладання шлюбу серії НОМЕР_2 ) .

З представленої медичної документації вбачається, що ОСОБА_2 страждає психічним розладом і перебуває під наглядом психіатра.

Так, відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №851, який надійшов до суду 02.12.2024р., ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 страждає на хронічне стійке психічне захворювання у вигляді «Деменції альцгеймеровського типу», що відповідає діагностичним критеріям рубрики «F00.1» за Міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду», в зв`язку з чим він не усвідомлює значення своїх дій та не може ними керувати.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання недієздатним ОСОБА_2 .

Відповідно до статті 41 ЦК України правовими наслідками визнання особи недієздатною, є зокрема, відсутність у неї права вчинення самостійно будь-якого правочину. Такі дії від імені недієздатної особи вчиняє її опікун.

Отже призначення опікуна у разі визнання особи недієздатною є обов`язком суду за умови наявності відповідного подання органу опіки та піклування, оскільки в такому випадку у повному обсязі досягається мета цивільного судочинства захист порушених, невизнаних, або оспорюваних прав особи, а в даному конкретному випадку - забезпечення повноцінного здійснення своїх прав недієздатною особою.

Аналізуючи при цьому як норми ЦК України так і ЦПК України у даному питанні, слід дійти висновку, що законодавець, захищаючи недієздатну особу, покладає на суд обов`язок відразу у рішенні про визнання особи недієздатною вирішити питання захисту прав цієї особи шляхом призначення їй опікуна за поданням органу опіки та піклування. При цьому із змісту норм ЦК та ЦПК також вбачається вагома роль органу опіки та піклування, який зобов`язаний надати ґрунтовне подання суду щодо призначення опікуна, при цьому саме на вказаний орган покладається обов`язок знайти особу, яка за своїми якостями (стан здоров`я, родинні зв`язки тощо) найбільш ефективно для особи, визнаної недієздатною, може виконувати обов`язки опікуна.

Таким чином, призначення опікуна недієздатній особі на думку суду переслідує перш за все найважливішу ціль не залишити безправною особу, яка за своїм статусом позбавлена самостійно здійснювати свої права у суспільстві.

Опіка (піклування) є особливою формою державної турботи про неповнолітніх дітей, що залишились без піклування батьків, та повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів.

Порядок встановлення опіки над особою, яка визнана судом недієздатною, виконання опікуном своїх обов`язків та звільнення від повноважень опікуна визначений главою 6 ЦК України та Правилами опіки та піклування, затвердженими наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88 (далі - Правила).

Згідно із статтею 55 ЦК України та пункту 1.2 Правил опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Відповідно до частини першої статті 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.

Статтею 58 ЦК України визначено, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.

За вимогами частини першої статті 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

У відповідності до приписів статті 67 ЦК України та Розділу 4 Правил, опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного.

Відповідно до частин другої-четвертої статті 63 ЦК України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун та піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.

Заявляючи вимоги про визнання фізичної особи недієздатною, заявник просить призначити її опікуном за поданням органу опіки та піклування.

На теперішній час ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується актом обстеження житлових умов, проведеного представниками органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради від 10.05.2025р. Разом з нею проживає її батько, ОСОБА_2 .

Органом опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради внесено до суду подання № К-541 від 19.05.2025р. про призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 .

Судом встановлено, що ОСОБА_1 немає медичних протипоказань щодо призначення її опікуном, забезпечена житловими умовами та має можливість здійснювати обов`язки опікуна відносно недієздатного.

Інших осіб, у тому числі близьких родичів ОСОБА_2 , які мали б бажання та можливість здійснювати опіки над ним, судом не встановлено.

Отже, надані з боку заявника та заінтересованої особи органу опіки та піклування докази вказують на те, що ОСОБА_1 може бути призначена опікуном над недієздатним ОСОБА_2 оскільки може надати йому необхідні умови утримання, що буде відповідати інтересам недієздатного.

Суд вважає за необхідне наголосити, що в силу частини шостої статті 300 ЦПК України, рішення суду про визнання ОСОБА_2 недієздатним має строк дії на протязі двох років, тобто до 21.05.2027р.

Додатково, суд роз`яснює, що опікун, представник органу опіки та піклування, не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку дії рішення суду про визнання особи недієздатною, має право подати до суду клопотання про продовження строку дії рішення суду разом з відповідним висновком судово-психіатричної експертизи, що свідчить про продовження хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого особа продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Згідно частини другої статті 299 ЦПК України судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави.

Вартість експертного дослідження, проведеного Одеською філією судових експертиз ДУ «Інститут судової психіатрії», склала 6180,36грн., які підлягають стягненню на користь означеної установи за рахунок держави.

Керуючись ст.ст.39,60 ЦК України, ст.ст.12,13,76,82,259,263-265,268,300 ЦПК України,

ВИРІШИВ

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати недієздатним ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , строком до 21 травня 2027року.

Встановити над ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 опіку.

Призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , опікуном ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Витрати за проведення експертизи у розмірі 6180,36грн. стягнути за рахунок коштів державного бюджету України на користь Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» (, розрахунковий рахунок UA 01007077, банк отримувач ДКС України у Подільському районі м. Києва, призначення платежу: «Оплата за судово-психіатричну експертизу ОСОБА_2 , експерт ОСОБА_5 »).

Копію рішення після набрання законної сили надіслати Органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради та Органу ведення Державного реєстру виборців за місцем проживання фізичної особи, визнаної судом недієздатною.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення.

Повне рішення суду складено 21 травня 2025р.

Суддя

Присяжні: