Справа № 127/3378/25
Провадження № 2-о/127/52/25
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 травня 2025 року м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області
у складі головуючого судді Антонюка В. В.,
при секретарі Бойчук Я. П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Вінниця, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Національний юридичний юніверситет імені Ярослава Мудрого, про встановлення факту, що має юридичне значення,-
ОСОБА_1 , звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт проходження ним військової служби у Збройних Силах України в період навчання на військово-юридичному факультеті Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого з 31 липня 2003 року, посилаючись на те, що згідно наказу ректора Національної юридичної академії ім. Ярослава Мудрого від 31.07.2003 року, він був зарахований для навчання на 1 курс військово-юридичного факультету № 6 зазначеної академії за денною формою навчання, а у відповідності до наказу ректора Національної юридичної академії ім. Ярослава Мудрого від 14.06.2008 року, його відраховано з академії у зв`язку з її закінченням та під час оформлення відповідних документів (особової справи), кадровим органом військово-юридичного факультету № 6 академії безпосередньо перед закінченням, був зроблений запис до послужного списку стосовно початку військової служби та зараховано до вислуги років на військовій службі тільки з 01.08.2007 року, вказаний факт дає йому право на перерахунок розрахунку вислуги років військової служби, у зв`язку з чим виникла необхідність його підтвердження в судовому порядку, оскільки іншого порядку підтвердження даного факту не існує, що й стало підставою для звернення заявником до суду із даною заявою.
Ухвалою суду від 03.02.2025 року, відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження та справу призначено до судового розгляду.
В судове засіданні заявник ОСОБА_1 не з`явивився, надав суду письмову заяву в якій зазначив, що підтримуєв заявлені вимоги з підстав, вказаних у заяві та просив їх задоволити. Справу просив розглядати за його відсутності.
Представник військово-юридичного інституту Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого у судове засідання не з`явився, надав відзив на заяву, заперечив проти задоволення заяви з викладених у відзиві підстав.
Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Так судом встановлено, що ОСОБА_1 , згідно наказу ректора Національної юридичної академії ім. Ярослава Мудрого від 31.07.2003 року за № 343-с, був зарахований для навчання на 1 курс військово - юридичного факультету № 6 зазначеної академії за денною формою навчання, а у відповідності до наказу ректора Національної юридичної академії ім. Ярослава Мудрого від 14.06.2008 року за № 311-с, його було відраховано з академії у зв`язку з закінченням навчання і отриманням повної вищої освіти за спеціальністю "Правознавство" та здобуттям кваліфікації юриста.
Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи, які містять копію послужного списку заявника (а.с.3); архівною довідкою Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого від 04.09.2015 року за № К-623/529 (а.с.9).
При розрахунку вислуги років військової служби ОСОБА_2 , не враховано період навчання в академії з 31.07.2003 року по 14.06.2008 року, що стало підставою для звернення позивачем до суду із даною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.
Однак, частиною першою статті 293 ЦПК України передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
В пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що при вирішенні питання про підвідомчість справи, суди мають право враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено не судовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду. Не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи до ветеранів чи інвалідів війни, проходження військової служби, перебування на фронті, у партизанських загонах, одержання поранень і контузій при виконанні обов`язків військової служби, про встановлення причин і ступеня втрати працездатності, групи інвалідності та часу її настання, про закінчення учбового закладу і одержання відповідної освіти, одержання урядових нагород. Відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду.
Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту початку перебування на військовій службі у Збройних Силах України, саме з 31 липня 2003 року, заявник обґрунтовує необхідність зарахування періоду навчання з 31 липня 2003 року по 31 липня 2007 року на військово-юридичному факультеті № 6 Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого до вислуги років та безперервної військової служби.
Зазначені обставини свідчать про те, що вимога заявника полягає у встановленні факту проходження військової служби в певний період, а тому не підлягає розгляду в порядку окремого провадження.
Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.
Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно п. 17 ч. 1 ст. 4 КАС України публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
Публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (п. 2 ч. 1ст. 4 КАС України).
Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1ст. 4 КАС України).
За приписами п. 1, 2 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.
Згідно з ч. 2 ст. 2 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» ( в редакції, чинній на час зарахування заявника на навчання до академії), порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, положеннями про проходження військової служби відповідними категоріями військовослужбовців, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» військова служба у Збройних Силах України та інших військових формуваннях є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній з захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам до загального стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Відповідно до п. «в» ч. 1 ст. 24 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» (в редакції, чинній на час зарахування заявника на навчання до академії), початком перебування на військовій службі вважається, зокрема, день призначення на посаду курсанта (слухача) вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу - для громадян, які добровільно вступають на військову службу.
Законом України від 04 квітня 2006 року № 3597-IV внесено зміни до Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» та викладено його в редакції Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Відповідно до преамбули Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» цей Закон здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Аналіз зазначених норм права свідчить про те, що військова служба є публічною службою.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 509/823/16-ц, постанові від 01 листопада 2021 року у справі № 415/932/21.
З огляду на суть заявлених ОСОБА_1 вимог та суб`єктний склад правовідносин, суд вважає, що вказана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Крім того, слід зазначити, що у випадку відмови суб`єкта владних повноважень зарахувати до періоду військової служби час навчання заявника з 31.07.2003 року по 14.06.2008 року включно на військово-юридичному факультеті № 6 Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого, то останній має право оскаржити такі дії в порядку адміністративного судочинства.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
З огляду на встановлені факти, суд вважає, що заяви про встановлення факту не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, а тому необхідно роз`яснити заявнику право звернутися з відповідним позовом до суду адміністративної юрисдикції.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 263-265, 255 ЦПК України, суд -
Провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Національний юридичний юніверситете імені Ярослава Мудрого про встановлення факту, що має юридичне значення - закрити.
Роз`яснити ОСОБА_1 право звернутися з відповідним позовом до суду адміністративної юрисдикції.
Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана потягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Повний текст ухвали виготовлено 20.05.2025 року.
Суддя: