Провадження № 2/204/615/25
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА РІШЕННЯ
25 квітня 2025 Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючої судді Чудопалової С.В.
за участю секретаря судового засідання Корягіної Р.Р.
представник позивача Омельченко Г.Г.
представника відповідача Сєдих Ю.М.
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Дніпропетровської філії Держаного підприємства Українського державного інституту з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» - «Дніпродіпродор» в особі юридичної особи: Державне підприємство Український державний інститут з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» та з урахуванням уточнених позовних вимог просив суд стягнути заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки виплати, компенсації за дні невикористаної відпустки, лікарнянихта компенсації втрати частини доходів.В обґрунтуванні своїх позовних вимог посилався на те, що він з 04.05.2023 працював на посаді головного бухгалтера Дніпропетровської філії Державного підприємства - Українського державного інституту з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» - «Дніпродіпродор». 04.01.2024 ОСОБА_2 за власним бажанням звільнився з посади головного бухгалтера відповідно до ст.38 КЗпП України, на підставі наказу №1-к від 04.01.2024.Під час перебування у трудових правовідносинах, із боку відповідача була нарахована, але не виплачена заробітна плата за період із травня 2023 по січень 2024 включно.У день звільнення 04.01.2024 відповідач письмово не повідомив позивача про нараховані суми, належні при звільненні, та не здійснив виплату належних коштів, що є грубим порушенням ч.1 ст.116 КЗпП України.Так, відповідно до відомостей, що містяться в формі ОК-7, позивачу нараховано заробітну плату за період із травня 2023 по вересень 2023. Суми помісячних нарахувань становлять: травень 2023в розмірі 15 013,04 грн.; червень 2023 в розмірі 17 196,75 грн.; липень 2023 в розмірі 17 265,00 грн; серпень 2023 в розмірі 17 265,00 грн.; вересень 2023 в розмірі 17 165,00 грн.Оскільки форма ОК-7 містить суми нарахованого заробітку, в розрахунку суми позову обчислено та наведено суми, що підлягають фактичній виплаті за відрахуванням податків і зборів в загальному розмірі 19,5%: травень 2023 в розмірі 12 085,49 грн.; червень 2023 в розмірі 13 843,38 грн.; липень 2023 в розмірі 13 898,32 грн.; серпень 2023 в розмірі 13 898,32 грн.; вересень 2023 в розмірі 13 898,32 грн.За відпрацьовані позивачем місяці з жовтня 2023 по січень 2024 відомостіу даній формі відсутні. Також форма не містить відомостей щодо нарахованих позивачу лікарняних та суми компенсації за невикористану відпустку. За обставин відсутності довідки від відповідача, відомості про суми заборгованості, лікарняні та компенсаціїза невикористану відпустку, позивачем було здійснено самостійний розрахунок.Посилаючись на вказані обставини, з урахування уточненої позовної заяви, позивач просив суд стягнути з Державного підприємства Український державний інститут з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» на свою користь заборгованість у розмірі 253 002,02 грн., із якихзаборгованість по заробітній платі складає129 385,13 грн.;компенсація за дні невикористаної відпустки в сумі 9000,64 грн.;лікарняний у сумі 7065,36 грн.;середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 106 121,79 грн. та компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати в сумі 1429,10 грн.
Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28.10.2024 у справі відкрито спрощене позовне провадження, без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 28.10.2024, а також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками (а.с.33).
Ухвалою суду від 24.12.2024 здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін в розгляд справи порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та зобов`язання вчинити певні дії(а.с.36).
Представник відповідача 19.03.2025 надав до суду відзив, у якому заперечував стосовного заявлених сум та просив застосувати строк позовної давності.
В судове засідання позивач не з`явився про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, представник який діє в його інтересах адвокат Омельченко Г.Г. в судовому засіданні підтримала уточнені вимоги про стягнення з Дніпропетровської філії Держаного підприємства Українського державного інституту з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» - «Дніпродіпродор» в особі юридичної особи: Державне підприємство Український державний інститут з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» заборгованості у розмірі 253 002,02 грн., надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві та просила її задовольнити у повному обсязі.
Представник відповідача адвокат Сєдих Ю.М. проти позову заперечував в повному обсязі, посилаючись на те, що позивачем було пропущено строк для звернення до суду у справах щодо трудових правовідносин.
Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із наступних підстав.
Судом встановлено, що з 04.05.2023 ОСОБА_1 працював на посаді головного бухгалтера Дніпропетровської філії Державного підприємства - Українського державного інституту з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» - «Дніпродіпродор», що підтверджується копією наказу №59-к від 03.05.2023 та копією трудової книжки позивача (а.с.12,13).
Відповідно до наказу №1-К від 04.01.2024 ОСОБА_3 головного бухгалтера Дніпропетровської філії ДП «Укрдіпродор» «Дніпродіпродор» відповідно до ст.38 КЗпП звільнено за власним бажання (а.с.15).
У день звільнення позивачу не було виплачено належні суми заробітної плати та інші компенсаційні суми, що не заперечується представником відповідача.
Згідно з ч. 1ст. 115 КЗпП Українитаст. 24 Закону України "Про оплату праці", заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
Відповідно до ч. 1ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Згідно з відомостями, що містяться в формі ОК-7, ОСОБА_1 нараховано заробітну плату за період травня 2023 по вересень 2023 року. Суми помісячних нарахувань становлять:травень 2023 в розмірі 15 013,04 грн.; червень 2023 в розмірі 17 265,00 грн.; липень 2023 в розмірі 17 265,00 грн; серпень 2023 в розмірі 17 265,00 грн.; вересень 2023 в розмірі 17 7265,00 грн.(а.с.16-18).
За відпрацьовані позивачем місяці з жовтня 2023 по січень 2024 відомості у даній формі відсутні.
Відповідно до довідки, виданої В.о директора Дніпропетровської філії Держаного підприємства Українського державного інституту з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» - «Дніпродіпродор» в особі юридичної особи: Державне підприємство Український державний інститут з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор`від 11.09.2024 № 74, заборгованість підприємства по заробітній платі перед ОСОБА_1 за жовтень 2023 складає 17 265,00 грн.; за листопада 2023 -7 847,73 грн.; за грудень 2023 у розмірі 17 265,00 грн; за січень 2024 3002,61 грн. (а.с.23-24).
Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України,кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до вимог ст. 21 КЗпП України, трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Згідно з вимогами ч. 3 ст. 38 КЗпП України працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо роботодавець не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору, чинив мобінг (цькування) стосовно працівника або не вживав заходів щодо його припинення, що підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили.
Отже, за змістом ст.38КЗпПУкраїни працівник має право з власної ініціативи в будь-який час розірвати укладений з ним на невизначений строк трудовий договір. При цьому строк розірвання трудового договору і його правові підстави залежать від причин, які спонукають працівника до його розірвання і які працівник визначає самостійно.
Згідно з ч. 1 ст. 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.
Відповідно до вимог ч. ч. 1 та 2 ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.
Згідно з вимогами ч. ч. 1, 4, 5 ст. 24 ЗУ «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Виплата заробітної плати здійснюється за місцем роботи. Забороняється провадити виплату заробітної плати у магазинах роздрібної торгівлі, питних і розважальних закладах, за винятком тих випадків, коли заробітна плата виплачується працюючим у цих закладах особам. За особистою письмовою згодою працівника виплата заробітної плати може здійснюватися через установи банків, поштовими переказами на вказаний ними рахунок (адресу) з обов`язковою оплатою цих послуг за рахунок роботодавця.
Разом з тим, відповідно до частини першої статті 94 КЗпП України, приписи якої кореспондуються із частиною першою статті 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Натомість, відомість нарахування заробітної плати - це ключовий документ у нарахуванні заробітної плати, нарахувань та утримань пов`язаних з нею, вона є зведенням сум нарахованих по окладу, премій, а також відпускних та лікарняних, інших виплат. Затвердженої офіційно форми відомості нарахування зарплати не існує, тому підприємство може розробити її самостійно.
Однак, обов`язково мають бути враховані вимоги п.2ст.9 Закону "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.99 N 996-XIV(далі - Закон про бухоблік) щодо обов`язкових реквізитів, а саме на документі уданому випадку мають бути: назва ("Відомість по нарахуванню заробітної плати"); назва підприємства, від імені якого складається відомість; дата складання (у даному випадку не тільки дата, але й період (місяць) якого стосується відомість); зміст та обсяг господарських операцій (у даному випадку складові нарахованої зарплати, здійснені утримання з неї); одиниця виміру господарських операцій (гривня з копійками); посади і прізвища осіб, що відповідальні за здійснення господарської операції і правильність її оформлення (як правило, це бухгалтер, головний бухгалтер, керівник; ФОП указує себе, а також може вказати особу, яка веде для нього облік); особисті підписи та інші дані осіб, які брали участь у здійсненні господарської операції.
Утім, стороною відповідача не було надано до суду відомість про нарахування коштів (довідку про заробітну плату тощо), яка б відповідала вимогам вищезазначеного Закону, тому суд вважає, що зазначені у відзиві посилання представника відповідача не заслуговують на увагу.
Судом встановлено, що заборгованість підприємства по заробітній платі перед ОСОБА_1 за період з травня 2023 по січень 2024 становить у розмірі 129 385 грн. 13 коп., станом на дату розгляду справи заборгованість повністю не виплачена.
Враховуючи вищевикладене, дослідивши заяву позивача, перевіривши розрахунок заборгованості по заробітній платі, суд приходить до висновку про необхідність частково задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 129 385 грн. 13 коп., шляхом утримання з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті.
Відповідно до ч. 1ст. 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати"компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
За порушення термінів виплати заробітної плати згідно із ст. 2 та 3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати" позивач має право на компенсацію втрати частини заробітної плати.
Відповідно дост. 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку порушенням строків їх виплати" від 19 жовтня 2000 року N 2050-підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
Зазначені положення також викладені у Постанові Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 №159 "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати".
З аналізу вищезазначених законів вбачається, що основною умовою для виплати громадянину, передбаченоїстаттею 2 Закону № 2050-IIIта Порядком компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів. При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу не відповідає ознакам платежу, що має разовий характер, оскільки зумовлена порушенням строків сплати відповідачем заробітної плати, що носило триваючий характер. У зв`язку з цим виплата компенсації проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.
Аналогічні норми закріплені уст. 34 Закону України "Про оплату праці", якими передбачено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати, у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.
Приймаючи до уваги вказані положення Закону та факт несвоєчасної виплати заробітної плати, відповідач має також обов`язок здійснити компенсацію, передбачену Законом.
Статтею 3 Закону №2050-IIIпередбачено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Згідно із п. 4 Порядку №159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.
Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.
Згідно із наданим позивачем розрахунком, він має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати в сумі 1 429,10 грн., що підлягають стягненню із відповідачабез утримання з цієї суми обов`язкових податків та зборів.
Щодо заявленої вимоги позивача про стягнення з відповідача лікарняних в сумі 7065,36 грн. суд вважає зазначити наступне.
Так, абзацом 1ст. 46 Конституціїпередбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Крім того, встановлюючи принципи соціального страхування, п. 8 ч. 1ст. 2 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування"встановлює, що соціальне страхування здійснюється зокрема за принципом цільового використання коштів соціального страхування.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону, допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі страхових виплат, які повністю або частково компенсують втрату заробітної плати (доходу), у разі настання одного з таких страхових випадків.
Відповідно дост. 22 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування", страхова виплата у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності застрахованим особам, які працюють на умовах трудового договору (контракту), гіг-контракту, іншого цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених законом, призначається та здійснюється за основним місцем роботи (діяльності).
Допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах застрахованим особам (у тому числі тим, які здійснюють підприємницьку чи іншу діяльність та одночасно працюють на умовах трудового договору) надається за основним місцем роботи (діяльності) або за місцем роботи за сумісництвом (наймом) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Добровільно застрахованим особам страхові виплати за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності призначаються та здійснюються територіальним органом уповноваженого органу управління за місцем здійснення їх обліку як страхувальників.
Із вищенаведених нормЗакону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування"випливає, що виплата лікарняних є формою матеріального забезпечення хворого працівника, яка повинна повністю або частково компенсувати останньому втрату заробітної плати (доходу). У зв`язку із цим, цільовим використанням коштів соціального страхування буде лише таке їх використання, коли лікарняні витрати фактично компенсують працівникові, який хворіє втрату заробітної плати.
Відповідно до п. 1.1. Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затверджена Наказом Міністерства охорони здоров`я України №455 від 13.11.2001, тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1ст. 77 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1ст. 80 ЦПК України).
Відповідно до довідки, виданої В.о директора Дніпропетровської філії Держаного підприємства Українського державного інституту з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» - «Дніпродіпродор» в особі юридичної особи: Державне підприємство Український державний інститут з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор»від 11.09.2024 № 74, ЦарікуЮ.О. були нараховані лікарняні за рахунок підприємства за жовтень 2023 у розмірі 7 065,36 (а.с.24).
Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача лікарняного на час непрацездатності в сумі 7 065,36 грн. підлягає частковому задоволенню, шляхом утримання з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті.
Із приводу вимоги позивача про стягнення компенсації за невикористану щорічну відпустку у розмірі 9000,64 грн. грн., суд виходить із наступного.
Згідно з ч.1 ст.83КЗпП України уразі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.
Аналогічна норма закріплена у ч. 1 ст. 24Закону України "Про відпустки".
Згідно з ч. 5, 6ст. 10 цього Закону право працівника на щорічні основну та додаткові відпустки повної тривалості у перший рік роботи настає після закінчення шести місяців безперервної роботи на даному підприємстві. У разі надання працівникові зазначених щорічних відпусток до закінчення шестимісячного терміну безперервної роботи їх тривалість визначається пропорційно до відпрацьованого часу, за винятком випадків, передбачених частиною сьомою цієї статті.
Відповідно до довідки, виданої В.о директора Дніпропетровської філії Держаного підприємства Українського державного інституту з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» - «Дніпродіпродор» в особі юридичної особи: Державне підприємство Український державний інститут з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор»від 11.09.2024 № 74 вбачається, що підприємством ЦарікуЮ.О. була нарахована компенсація за невикористану відпустку розмірі 9000,65 грн. (а.с.24),станом на дату розгляду справи вказана заборгованість не виплачена.
Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача компенсації за дні невикористаної відпустки розмірі 9000,65 грн. підлягає частковому задоволеннюз утриманням з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті.
Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки в розрахунку в сумі 106 121,79 грн., суд вважає зазначити наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.
Відшкодування, передбачене ст. 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця.
У такому випадку відповідальність роботодавця на підставі ст. 117 КЗпП України наступає після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок та невиплати після пред`явлення цієї вимоги роботодавцем всіх сум, які йому належать.
Відшкодування, передбачене ст. 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.
У позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, оскільки розрахунок з позивачем так і не проведений.
Позивач дійсно має право на стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 05.01.2024, тобто з дня, наступного за днем звільнення, по 05.07.2024.
Відповідно до пункту 8 «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 10, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.
Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
Отже, середньоденна заробітна плата позивача за листопад 2023 становить 7847,73 грн., грудень 2023 17 265,00 грн., що разом складає (7 847,73грн. + 17 265,00грн. = 25 112,73 грн.) поділеної на кількість робочих днів за ці два місяці - 131 = 810,09 грн.
У зв`язку з викладеним кількість робочих днів за період з 05.01.2024 по 05.07.2024 включно складає 131 день.
Таким чином, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а саме за період з 05.01.2024 по 05.07.2024 включно складає 106 121,79 грн. (810,09грн. х 131день = 106 121,79грн.).
З огляду на викладене, враховуючи встановлені судом обставини справи, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 106 121,79грн., з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті, а отже позовні вимоги ОСОБА_2 в цій частині підлягають частковому задоволенню.
Враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, шляхом стягнення із Державного підприємства Український державний інститут з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» на користь ОСОБА_2 заборгованість по заробітній платі у розмірі 129 385,13 грн.; компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки у розмірі 9000,64 грн.; середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 106 121,79 грн. грн.; нараховану лікарняні в сумі 7065,36 грн.утриманням з цих сум обов`язкових податків та зборів та стягнути компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати в сумі 1429,10 грн.без утримання з цієї суми обов`язкових податків та зборів.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає стягнути з відповідача на користь держави судові витрати у розмірі 2422 грн. 40 коп.
Відповідно дост.430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення у межах виплати заробітної плати за один місяць.
Керуючись ст.ст. 47, 115-117, 231, 232, 235, 237-1, 238 КЗпП України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -
Стягнути з Дніпровської філії Державного підприємства Українського державного інституту з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор», в особі Державного підприємства Український державний інститут з проектування дорожнього господарства «Укрдіпродор» на користь держави судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп.
В іншій частині вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, суд вважає необхідним зазначити у резолютивній частині рішення наступні дані:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , (адреса місці проживання: АДРЕСА_1 );

Представник позивача - адвокат Омельченко Ганна Георгіївна (адреса місця знаходження: м. Дніпро, вул. Холодноярська, буд. 21) ;

Відповідач Дніпровська філія Державного підприємства Українського державного інституту з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор», , (адреса місця знаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Воскресенська, буд. 24);

Відповідач - Державне підприємство Український державний інститут з проектування дорожнього господарства «Укрдіпродор»,, (місцезнаходження: 03680, м. Київ, пр. Повітрофлотський, буд. 39/1);

Представник відповідача Сєдих Юлій Миколайович, (адреса місця знаходження: АДРЕСА_2 ).

Суддя: С.В.Чудопалова