Справа №: 398/2797/24
провадження №: 2/398/321/25
"06" травня 2025 р. м.Олександрія
Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді Подоляк Я.М.,
за участі секретаря судового засідання Буличової Н.В.,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Олександрія Кіровоградської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник адвокат Ісмайлова Анна Вікторівна, до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Олександрійського міського нотаріального округу Ніколаєнко Наталія Миколаївна про розірвання договору дарування,
Адвокат Ісмайлова А.В., яка діє від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 , звернулася до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом, відповідно до якого просить розірвати договір дарування будинку АДРЕСА_1 , укладений в 2008 році між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Позов обґрунтовує тим, що відповідно до вказаного договору дарування позивач подарувала відповідачу будинок АДРЕСА_1 . Однак відповідач, який фактично проживає на території РФ і у зв`язку з повномасштабним вторгненням РФ на територію України не має можливості повернутись, не проживає в подарованому будинку та не бажає здійснювати його утримання, а отже має місце ризик втрати дарунку. Наразі саме позивач займається утриманням будинку, оскільки він має для неї велику немайнову цінність після смерті її матері.
Ухвалою суду від 24.07.2024 року відкрито провадження в справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 25.11.2024 року закрито підготовче провадження по цивільній справі та призначено її судовий розгляд по суті.
Позивач та її представник у судовому засіданні 13.03.2025 пояснили, що позивачка в 2008 році подарувала своєму братові ОСОБА_2 спадковий будинок після смерті матері, який їй подарувала їх мати. Брат на похорон не з`явився, але приїхавши на річницю маминої смерті наполягав, щоб позивачка подарувала йому спадкову хату, обґрунтовуючи це тим, що він бажає щоб йому також залишилось батьківщина. Вона в свою чергу щоб не погіршувати відносини з братом вирішила подарувати йому будинок. Після цього брат вже не приїздив. В подальшому їй стало відомо, що брат вже три роки як паралізований, і після воєнного вторгнення рф на територію України вона з братом не спілкується. Чи живий він станом на сьогодні їй не відомо. В подальшому від позивача та представника позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягають.
Відповідач немає зареєстрованого, у передбаченому законом порядку, місця проживання в Україні. Відповідно до копії договору дарування є іноземцем, оскільки є громадянином РФ та проживає: АДРЕСА_2 .
Згідно з положеннями Закону України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року» від 01.12.2022, який набрав чинності 23.12.2022, зупинено у відносинах з російською федерацією та Республікою Білорусь дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчинену від імені України у м. Мінську 22.01.1993, та Протоколу до вказаної Конвенції від 28.03.1997. Україна вийшла із вказаної Конвенції та протоколу до неї.
Отже виклик відповідача у судові засідання призначені на 26.09.2024, 25.11.2024, 16.01.2025, 13.03.2025 та 06.05.2025 здійснювався у відповідності до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Відповідач у призначені судові засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, будь-яких заяв та клопотань не подав, відзив на позов від нього на адресу суду не надходив.
Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно зі ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити по справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши позовну заяву, заслухавши позивача та його представника, допитавши свідків та дослідивши письмові докази у справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що відповідно до договору дарування житлового будинку від 18.03.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Олександрійського районного нотаріального округу Ніколаєнко Н.М., зареєстрованого в реєстрі за №597, ОСОБА_1 передала у власність ОСОБА_2 , а ОСОБА_2 прийняв в дар житловий будинок АДРЕСА_1 . Вказаний будинок належав дарувальнику на праві приватної власності на підставі договору дарування, посвідченого 08.06.1993 року секретарем виконавчого комітету Андріївської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області за р№13 та зареєстрованого Олександрійським МБТІ 18.06.1993 року за №219/2.
Згідно копії довідки виконавчого комітету Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області від 29.04.2022 року №126, ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , не зареєстрований і не проживає з 2008 року. За будинком фактично доглядає ОСОБА_1 .
Відповідно до копії технічного паспорта на житловий будинок АДРЕСА_1 власником будинку була ОСОБА_3 , а потім ОСОБА_1 .
Згідно з копією свідоцтва серія НОМЕР_1 про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , її матір`ю є ОСОБА_3 .
Відповідно до копії свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
У судовому засіданні 13.03.2025 року були допитані свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Свідок ОСОБА_5 пояснила, що вона є троюрідною сестрою позивача та відповідача, які є рідними братом та сестрою по матері. Коли їх мати була жива, то разом з нею проживав та доглядав за нею син позивача - ОСОБА_7 . Коли мати померла, то організацією її похованням займалась позивач, відповідач навіть на похорон не приїхав. Він приїздив через рік після смерті матері, чи приїжджав він ще після того, свідок, не знає. У спірному будинку він не проживав, догляд за ним не здійснював. Наразі за будинком доглядає позивач.
Свідок ОСОБА_6 пояснила, що вона є далекою родичкою сторін у справі та проживає неподалік спірного будинку. Коли була жива мати позивача та відповідача, то разом з нею проживав син позивача - ОСОБА_7 . Вона жодного разу не бачила щоб відповідач приїжджав до своєї матері, коли та була жива, він приїхав лише через рік після її смерті. Зараз в будинку ніхто не проживає, позивач навесні та восени приїжджає та наводить лад.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори.
За змістом статей 15,16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року в справі №925/642/19 зазначено, що порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. Позивач самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.
Частиною 1 статті 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.
У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до змісту статті 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.
Законом встановлені правові підстави розірвання договору дарування, які передбачені, зокрема, статтею 727 ЦК України.
Відповідно до частин першої-третьої статті 727 ЦК України дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування нерухомих речей чи іншого особливо цінного майна, якщо обдаровуваний умисно вчинив кримінальне правопорушення проти життя, здоров`я, власності дарувальника, його батьків, дружини (чоловіка) або дітей; якщо обдаровуваний створює загрозу безповоротної втрати дарунка, що має для дарувальника велику немайнову цінність; якщо внаслідок недбалого ставлення обдаровуваного до речі, що становить культурну цінність, ця річ може бути знищена або істотно пошкоджена.
Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 727 ЦК України дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування, якщо на момент пред`явлення вимоги дарунок є збереженим. У разі розірвання договору дарування обдаровуваний зобов`язаний повернути дарунок у натурі.
Відповідно до п.9 договору дарування житлового будинку від 18.03.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Олександрійського районного нотаріального округу Ніколаєнко Н.М., зареєстрованого в реєстрі за №597, сторони договору своїми підписами підтвердили, що цей договір не носить характеру уявного та удаваного правочину, він не приховує іншу угоду і відповідає їх дійсним намірам створити для себе юридичні наслідки. Дарувальник стверджувала, що дарування здійснено за її доброю волею, без будь-яких погроз, примусу чи насильства, як фізичного, так і морального. Сторони засвідчили, що укладання цього договору не пов`язане з виконанням обдаровуванню будь-яких дій майнового або немайнового характеру на користь дарувальника зараз або в майбутньому.
Отже, позивач добровільно, усвідомлюючи правові наслідки договору дарування, уклала оспорюваний договір.
Як на підставу розірвання договору дарування позивач посилається на те, що відповідач створює загрозу безповоротної втрати дарунка, що має для дарувальника велику немайнову цінність, що є підставою для розірвання договору дарування відповідно до ч.2 ст.727 ЦК України.
Надаючи оцінку вказаним доводам, слід зазначити, що позивачем не доведено що належна їй нерухомість, яку вона подарувала відповідачу, становить для неї велику немайнову цінність, а саме не доведено, в чому полягає така цінність, оскільки своїми діями, щодо відчуження (дарування) отриманого у дар від матері будинку, вона спростовує свою позицію щодо цінності для неї такого майна, оскільки добровільно, за власною волею, подарувала відповідачу належну їй нерухомість, чим наділила його всіма повноваженнями щодо розпорядження зазначеною власністю, не включивши в договори дарування особливих умов щодо користування та розпорядження відповідачем зазначеною нерухомістю.
Позивач зазначає, що подарила будинок братові з метою не допустити погіршення відносин з братом, однак доказів родинного зв`язку з обдарованим, суду не надає.
Також позивачем не доведено належними та достатніми доказами, що відповідачем допущена бездіяльність та недбайливе ставлення до предмета дарування, що створює загрозу безповоротної втрати дарунка, шляхом його руйнації, оскільки доказів технічного стану вказаного будинку до та після укладення договору дарування, які б свідчили про загрозу його втрати суду не надано, як і не надано доказів понесення позивачем будь-яких витрат на його утримання.
Судом під час розгляду справи встановлено, що оспорюваний договір дарування спірного будинку укладено у встановленому законом порядку, і підстав для його розірвання немає. Підстав вважати, що угода була укладена внаслідок обману, насилля, погрози, а також, що позивач був змушений вчиняти цю угоду на вкрай невигідних для себе умовах внаслідок збігу тяжких обставин у суду також не має.
Таким чином, доводи позову щодо втрати дарунка належними та допустимими доказами не підтверджені, у зв`язку із чим посилання позивача на обставини, які охоплюються вимогами ч.2 ст.727 ЦК України, є безпідставними.
Допитані в судовому засіданні свідки не надали жодних пояснень (свідчень), які б стосувалися саме змісту, предмету, умов укладеного договору, а також не свідчили про ті обставини, які викладені в змісті ст. 727 ЦК України.
За правилами ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
З огляду на вищевказане, суд приходить до висновку, що правові підстави, передбачені ст.727 ЦК України для розірвання договору дарування відсутні, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Враховуючи, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача понесених нею витрат на оплату судового збору.
На підставі ст. 727 ЦК України, ст.ст. 141,263-265 ЦПК України , суд,
У задоволені позову ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник адвокат Ісмайлова Анна Вікторівна, до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Олександрійського міського нотаріального округу Ніколаєнко Наталія Миколаївна про розірвання договору дарування, відмовити.
Судові витрати залишити по фактично понесеним.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд-якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення може бути оскаржено повністю або частково учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та(або) обов`язки, до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 16.05.2025 року.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Представник позивача: адвокат Ісмайлова Анна Вікторівна, яка діє на підставі Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №00507 від 17.07.2020, адреса місцезнаходження: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , остання відома адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Третя особа: приватний нотаріус Олександрійського міського нотаріального округу Ніколаєнко Наталія Миколаївна, адреса місцезнаходження: АДРЕСА_5 .

Суддя Я.М.Подоляк