Справа №442/9256/21 Головуючий у 1 інстанції:Крамар О.В.
Провадження №22-ц/811/1423/25 Доповідач в 2-й інстанції:Левик Я. А.
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

13 травня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача: Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

перевіривши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 08 липня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , за участі третьої особи на стороні відповідачів приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Буднікової Юлії Сергіївни про витребування майна з чужого незаконного володіння, усунення перешкод у користуванні нерухомим майном та визнання недійсним договору іпотеки, -

в с т а н о в и л а:

рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 08 липня 2022 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , за участі третьої особи на стороні відповідачів приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Буднікової Юлії Сергіївни про витребування майна з чужого незаконного володіння, усунення перешкод у користуванні нерухомим майном та визнання недійсним договору іпотеки задоволено частково.

Вказане рішення в частині визнання недійсним договору іпотеки від 03.06.2020 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Будніковою Юлією Сергіївною, оскаржив ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу на нього 23 квітня 2025 року з пропуском строку на апеляційне оскарження.

В клопотанні пропуск строку на апеляційне оскарження пояснює тим, що ОСОБА_1 не був ініціатором судового провадження про визнання недійсною його іпотеки, не був повідомлений про розгляд справи, про судові засідання, про судове рішення суду першої інстанції. Зазначає, що рішення суду першої інстанції не вручалось апелянту після його проголошення та виготовлення повного тексту під особисту розписку і не направлялось рекомендованим листом поштою. Вказував, що за місцем реєстрації у місті Запоріжжя апелянт з початку війни не проживає.

Відповідно до ч. 2 ст. 358 ЦПК України, незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складання повного тексту судового рішення, крім випадків:

1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки;

2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Таким чином, для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції є лише дві підстави, які скаржником у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження зазначено не було.

З матеріалів справи вбачається, що повний текст рішення було складено 14 липня 2022 року, а апеляційна скарга подана 23 квітня 2025 року, тобто після спливу одного року з дня складання повного тексту судового рішення.

Відтак, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 отримував рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення зокрема з суду першої інстанції: т.1, а.с.182, т.2, а.с.48, 158; з суду апеляційної інстанції: т.4, а.с. 191; та з суду касаційної інстанції: т.5, а.с.208-209, т.6, а.с.89.

Окрім того, апелянт в суді першої інстанції заявляв клопотання про відвід судді (т.1, а.с.184-186), а представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_5 в суді апеляційної інстанції заявляв клопотання про відкладення розгляду справи (т.3, а.с.176-178).

З наведеного вбачається те, що ОСОБА_1 був обізнанаий про існування справи в суді та про оскаржуване рішення, проте, не скористався своїми процесуальними правами на подання апеляційної скарги в строк, визначений законодавством, хоча мав об`єктивну можливість це зробити, оскільки як вбачається з матеріалів справи та таке підтверджено належними доказами, апелянт отримував кореспонденцію з суду першої інстанції, апеляційної та касаційної інстанцій, заявляв клопотання та мав представника зокрема в суді апеляційної інстанції з яким пізніше розірвав договір про надання правової допомоги (т.3, а.с.188), а відтак доводи відповідача про те, що за місцем реєстрації у місті Запоріжжя апелянт з початку війни не проживає є необґрунтованими, оскільки кореспонденція яка надсилалась судами на адресу: АДРЕСА_1 отримувалась ОСОБА_1 особисто.

Враховуючи те, що апеляційна скарга подана після спливу більше ніж одного року з дня складення оскаржуваної ухвали, у матеріалах справи відсутні передбачені ч. 2 ст. 358 ЦПК України підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки ОСОБА_1 був обізнаний про розгляд справи та про оскаржуване рішення, що підтверджується матеріалами справи та відсутні докази виникнення обставин непереборної сили, - у відкритті апеляційного провадженняу справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 08 липня 2022 року слід відмовити.

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (справа «Перетяка та Шереметьев проти України» від 21 грудня 2010 року).

У справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Відомостей, що ОСОБА_1 пропустив строк на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин зазначених у статті 358 ЦПК України суду не надано.

ch.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_9947/ed_2020_02_13/pravo1/T04_1618.html?pravo=1#9947" title="Цивільний процесуальний кодекс України (ред. з 15.12.2017); нормативно-правовий акт № 1618-IV від 18.03.2004">Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, яке набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду та забезпечення принципу правової визначеності.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що у кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип остаточності судовогорішення.

Згідно зі статтею 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Чинний ЦПК України обмежує дискреційні повноваження апеляційного суду стосовно часу поновлення строків на оскарження судового рішення.

Згідно з частиною першою статті статтею 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановленні державами членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в ухвалі від 29 квітня 2020 року у справі №450/3537/17.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі №361/161/13-ц (провадження №61-37352сво18).

Керуючись ч.2 ст. 358 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 08 липня 2022 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцять днів з дня її складення.

Судове рішення складено 13 травня 2025 року.

Судді: Я.А. Левик

Н.П. Крайник

М.М. Шандра