Справа № 685/231/25
Провадження № 2/685/195/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(З А О Ч Н Е)

20 травня 2025 року селище Теофіполь

Теофіпольський районний суд Хмельницької області у складі:

головуючої судді Турчин-Кукаріної І.В.,

за участю секретаря судового засідання Медун В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (ідентифікаційний код юридичної особи в ; місцезнаходження: вулиця Жабинського, будинок 13, місто Чернігів, 14017) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Представниця Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Таліон Плюс » Дорошенко Оксана Володимирівна звернулась до Теофіпольського районного суду Хмельницької області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором з ціною позову 86 710,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.08.2024 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» як кредитодавцем та ОСОБА_1 як позичальницею укладено договір кредитної лінії № 896146174, який підписано ОСОБА_1 з використанням електронного цифрового підпису, відтвореним шляхом використання відповідачкою одноразового ідентифікатора, за умовами якого товариство надало позичальниці грошові кошти в розмірі 27 000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальниця зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у договорі.

Позивач зазначив, що грошові кошти відповідачка отримала шляхом безготівкового перерахування коштів на банківську картку, вказаний відповідачкою при укладенні договору. Відтак, позивач вважає, що ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» свої зобов`язання за договором кредитної лінії № 896146174 виконало в повному обсязі.

Отримавши грошові кошти у позику від ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», відповідачка не виконала належним чином кредитні зобов`язання, чим порушила статті 509, 526 та 1054 Цивільного кодексу України, внаслідок чого, керуючись статтями 530, 1082, 1084 Цивільного кодексу України та на підставі договору факторингу № МВ-ТП/4 від 15.10.2024 ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» відступило право вимоги за кредитним договором на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (далі ТОВ «Таліон Плюс»), а ТОВ «Таліон Плюс» набуло право вимоги до відповідачки, на підставі чого ТОВ «ФК «Таліон Плюс» просить суд стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за договором кредитної лінії № 896146174 від 12.08.2024 у розмірі 86 710,00 грн, з яких: 27 000,00 грн становить заборгованість за основною сумою боргу (по тілу кредиту), 59 710,00 грн становить заборгованість за нарахованими процентами.

Ухвалою судді Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 26.03.2025 провадження у справі відкрито, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, справу призначено до розгляду по суті на 09:15 год 23.04.2025, встановлено учасникам строк для подання заяв по суті справи.

У судове засідання, призначене на 23.04.2025, сторони не прибули, заяв чи клопотань не подали. Надіслана відповідачці копія ухвали повернулась на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». На підставі положень п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, відповідачка вважається належним чином повідомленою про дату, час та місце слухання справи судом, проте з метою реалізації права відповідача на захист від позову, засідання відкладено на 07.05.2025.

07.05.2025 представниця позивача Дорошенко О.В. подала до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача, зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечує.

У судове засідання, призначене на 07.05.2025, сторони не прибули. Надіслана відповідачці судова повістка повернулась на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». На підставі положень п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, відповідачка вважається належним чином повідомленою про дату, час та місце слухання справи судом. У зв`язку з повторною неявкою учасників справи, судове засідання відкладено на 20.05.2025.

У судове засідання, призначене на 20.05.2025, сторони вчергове не прибули, від представниці позивача надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника позивача. Надіслана відповідачці судова повістка повернулась на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». На підставі положень п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, відповідачка вважається належним чином повідомленою про дату, час та місце слухання справи судом.

Із врахуванням позиції Верховного Суду у справі № 752/8103/13-ц від 24.10.2024, якщо сторони судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті.

Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (постанова Верховного Суду від 03.05.2022 у справі № 520/5386/15-ц).

Окрім цього, із урахуванням поданого у позовній заяві клопотання позивача про розгляд справи у відсутності представника позивача, а також заяви про відсутність заперечень проти заочного розгляду справи, на підставі положень ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу 20.05.2025 за наявними матеріалами на підставі поданих сторонами доказів та постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. За змістом ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. На підставі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

З урахуванням фактичних обставин справи, змісту позовних вимог, позицій сторін та їх представників, викладених у заявах по суті справи, наявних у матеріалах справи, суд доходить висновку про наявність такого, що підлягає судовому розгляду, спору між сторонами, що виник з відносин договору кредиту та договору факторингу.

При вирішенні питання про наявність підстав для стягнення з відповідачки грошових коштів, зазначених у позові, суд, оглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши правову позицію сторін, висловлену у наявних у справі заявах по суті справи (у позові), виходячи із змісту спірних правовідносин, встановив такі фактичні обставини справи.

1.Факт укладення договору кредиту.

Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері регламентує Закону України «Про споживче кредитування» від 15.11.2017, який набрав чинності 10.06.2017.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» від 15.11.2017, договір про споживчий кредит вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

За змістом ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» від 15.11.2017, договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця.

Судом встановлено, що 12.08.2024 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та позичальницею ОСОБА_1 в електронній формі був укладений договір кредитної лінії № 896146174 (а.с. 32-54), який було підписано позичальницею ОСОБА_1 з використанням електронного цифрового підпису позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора.

Згідно з умовами розділу 2 договору, кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії в сумі кредитного ліміту у розмірі 27 000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (далі «Правила»). Сума кредитного ліміту, вказана в п. 2.1 договору, є загальною сумою кредиту за цим договором, і є максимальною сумою грошових коштів на умовах кредиту, яка протягом строку дії Договору одночасно може бути у розпорядженні Позичальника.

Сторонами договору у п. 2.1. обумовлена сума кредиту 27 000,00 грн, рекомендована дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є дата закінчення дисконтного періоду кредитування 11.09.2024 (п. 7.1. договору), кінцева дата повернення кредиту 11.09.2029 (п. 7.3. договору), дисконтна процентна ставка 0,5% за кожний день користування кредитом (п.п. 8.5.1. договору), базова процентна ставка за користування кредитом становить 1,50% в день від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п. 8.3. договору); кожен окремий транш надається позичальнику шляхом ініціювання кредитового переказу грошових коштів з рахунку кредитодавця на рахунок позичальника, використовуючи рекізити платіжної картки НОМЕР_2 (п. 5.1. договору).

Кредитодавець надає перший транш за договором в сумі 8050,00 грн 12.08.2024 (що є датою надання кредиту). Другий та решта траншів за договором надаються позичальнику протягом дисконтного періоду кредитування на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до п. 4.1. договору з метою укладення цього договору позичальник, ознайомившись з правилами, заповнив заявку, вказавши всі дані, визначені в заявці як обов?язкові. При подачі заявки позичальник вказав суму грошових коштів, яку він бажає отримати одразу після укладення договору (перший Транш) та строк оплати обов`язкового платежу по процентам за користування кредитом. Протягом обраного строку застосуються спеціальні умови користування кредитом - Дисконтний період. Позичальник підтверджує, що вказав в заявці повні, точні та достовірні особисті дані, які необхідні кредитодавцю для прийняття рішення про надання чи ненадання кредиту, а також бажаний спосіб отримання кредиту. (п. 4.2. договору).

Договір кредитної лінії № 896146174 підписаний відповідачкою ОСОБА_1 12.08.2024 електронним підписом з одноразовим ідентифікатором PXRP (а.с. 54).

За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Особливості укладання договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно зі ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про належне укладення договору кредитної лінії № 896146174 від 12.08.2024 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та позичальницею ОСОБА_1 .

2.Факт отримання грошових коштів у позику.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про споживче кредитування», споживач має право протягом 14 календарних днів з дня укладення договору про споживчий кредит відмовитися від договору про споживчий кредит без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів. Про намір відмовитися від договору про споживчий кредит споживач повідомляє кредитодавця у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг») до закінчення строку, встановленого частиною першою цієї статті.

У матеріалах справи відсутні відомості про відмову споживача від договору про споживчий кредит.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення § 1 Глави 71 ЦК України (позика), якщо інше не встановлено § 2 Глави 71 ЦК України (кредит) і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

На вимогу ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Як вбачається із листа ТОВ «ПрофітГід» про підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів (а.с. 63), в рамках договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів № ПГ-757 від 06.09.2023, укладеного між ТОВ «ПрофітГід» та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», було здійснено наступний успішний переказ грошових коштів на рахунок отримувача: номер замовлення/код платіжної інструкції 3F9A46EE-CA94-436A-AEDD-3A76C8B5F06E; відправник ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», код 38569246; номер транзакції 42344-52634-25084; дата проведення 2024-08-12, 00:00:00; сума переказу, грн 8050,00; номер платіжної картки НОМЕР_2 ; емітент платіжної картки PRIVAT BANK; код авторизації 03426; опис Credit transaction ІНН ОСОБА_1 , договір (оферта): 896146174 від 12.08.2024.

Відповідно до листа ТОВ «ПрофітГід» про підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів (а.с. 64), в рамках договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів № ПГ-757 від 06.09.2023, укладеного між ТОВ «ПрофітГід» та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», було здійснено наступний успішний переказ грошових коштів на рахунок отримувача: номер замовлення/код платіжної інструкції 4C27D1E2-60DC-497A-B7FD-6830CE896483; відправник ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», код 38569246; номер транзакції 42344-68673-78404; дата проведення 2024-08-12, 00:00:00; сума переказу, грн 18 950,00; номер платіжної картки НОМЕР_2 ; емітент платіжної картки PRIVAT BANK; код авторизації 722742; опис Credit transaction ІНН ОСОБА_1 , договір (оферта): 896146174 від 12.08.2024.

Крім цього, перерахування коштів кредитодавцем на рахунок ОСОБА_1 підтверджується довідками, виданими ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (а.с. 65-66).

У цивільному процесі кожна сторона спору доводить ті обставини, про які стверджує. Правом подати відзив відповідач не скористався, хоча позовну заяву з додатками та ухвалу суду про призначення справи до розгляду отримав. У матеріалах справи відсутні належні, достовірні, допустимі, достатні докази, які б спростовували отримання відповідачкою грошових коштів за договором кредитної лінії № 896146174 від 12.08.2024.

Відтак, матеріалами справи підтверджено, що первісний кредитор ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» зобов`язання перед ОСОБА_1 , взяті на себе за договором кредитної лінії № 896146174 від 12.08.2024 виконав у повному обсязі, грошові кошти у сумі 27 000,00 грн, було передано відповідачці у власність шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідачки.

З огляду на вказане, суд вважає факт виконання кредитодавцем умов договору з передачі грошових коштів доведеним, та на цій підставі, виниклим обов`язок відповідача повернути позичені грошові кошти в порядку та на умовах, визначених договором кредитування.

3.Факт невиконання позичальником обов`язку з повернення кредиту.

Порядок та строки повернення кредиту визначено у договорі (розділ 7) та надано у вигляді паспорта споживчого кредиту продукту «СМАРТ» до договору № 896146174 від 12.08.2024 (а.с. 28-31), який є невід`ємною частиною договору, підписаного відповідачкою з використанням електронного цифрового підпису, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора.

Відповідачка підписанням кредитного договору підтвердила отримання та ознайомлення з інформацію про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи з обраних нею умов кредитування, разом з тим, у матеріалах справи відсутні докази того, що отримавши грошові кошти у позику в сумі 27 000,00 грн, відповідачка повернула їх ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» повністю або частково.

За змістом ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За змістом ст. 13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Суд зауважує, що обрана відповідачкою процесуальна поведінка, у тому числі неявки в судові засідання, неподання заяв по суті справи, неподання у встановлені процесуальні строки доказів унеможливлюють формування у справі висновків про повну або часткову безпідставність позовних вимог.

Належні і допустимі докази виконання позичальницею ОСОБА_1 взятих на себе за договором кредитної лінії № 896146174 від 12.08.2024 обов`язків з повернення позичених грошових коштів та процентів, у матеріалах справи відсутні.

4.Факт переходу права вимоги від клієнта до фактора.

У ході дослідження факту права на позов у контексті переходу права вимоги щодо боржника ОСОБА_1 від ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» до ТОВ «Таліон Плюс» у кредитних правовідносинах, що виникли на підставі договору кредитної лінії № 896146174 від 12.08.2024, укладеного між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 , суд встановив таке.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (ст. 1079 ЦК України).

Виконання боржником грошової вимоги факторові звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом (ст. 1082 ЦК України). За змістом ст. 1084 ЦК України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові.

Матеріалами справи підтверджено наявність у позивача статусу фінансової установи (а.с. 69).

Відповідно до договору факторингу № МВ-ТП/4 від 15.10.2024 (а.с. 13-18), ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», діючи як клієнт, з однієї сторони, та ТОВ «Таліон Плюс», як фактор, з іншої сторони, уклали договір факторингу, відповідно до пункту 2.1. в порядку та на умовах даного договору, клієнт зобов?язується відступити фактору права вимоги за переліком в реєстрі прав вимоги, а фактор зобов?язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.

Сторони розуміють та погоджуються з тим, що відступлення прав вимоги за цим договором проводиться не з метою забезпечення виконання зобов?язання клієнта перед фактором. Фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідатиме перед фактором, якщо одержані ним суми будуть меншими від суми, сплаченої фактором клієнту, та меншими від загальної суми зобов?язання боржника. Розмір оплати послуг фактора за надання фінансування клієнту за цим договором становить 100,00 грн. (сто гривень 00 копійок), що сплачуються клієнтом протягом 5 (п?яти) банківських днів з дати підписання сторонами реєстру прав вимог (п. 2.2., 2.3. договору факторингу).

Згідно з п. 4.1. договору факторингу № МВ-ТП/4 від 15.10.2024 наявне право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання реєстру прав вимоги. Майбутнє право вимоги вважається переданим з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує.

Цей договір набуває чинності з дати його підписання сторонами та діє до кінця календарного року (до 31 грудня включно), в якому його було укладено, але у будь-якому разі до моменту повного виконання сторонами всіх взятих на себе зобов?язань за ним (п. 8.1. договору факторингу).

Як вбачається з п. 12 договору факторингу № МВ-ТП/4, зазначений договір підписаний представниками ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «Таліон Плюс» у сервісі Вчасно 15.10.2024 (а.с. 17-18).

У матеріалах справи наявний витяг з реєстру прав вимоги до договору факторингу № МВ-ТП/4 від 15.10.2024 із зазначенням персональних даних ОСОБА_1 як позичальника за кредитним договором, датою укладення договору кредиту, суми заборгованості (а.с. 20).

Як вбачається з листа ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (а.с. 67), первісний кредитор повідомив ОСОБА_1 про перехід права вимоги погашення заборгованості за договором № 896146174 від 12.08.2024 до ТОВ «Таліон Плюс» з 15.10.2024, згідно з укладеним договором факторингу.

Електронним листом (а.с. 68) ТОВ «Таліон Плюс» повідомило ОСОБА_1 про дострокове розірвання кредитного договору № 896146174 від 12.08.2024 з 09.01.2025, про необхідність оплати всієї суми заборгованості в розмірі 100 210,00 грн, а також про відступлення права вимоги на підставі договору факторингу № МВ-ТП/4 від 15.10.2024.

Відтак, суд вважає доведеною обставиною перехід на підставі договору факторингу № МВ-ТП/4 від 15.10.2024 прав вимоги щодо боржника ОСОБА_1 від ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» до ТОВ «Таліон Плюс» у кредитних правовідносинах, що виникли на підставі договору кредитної лінії № 896146174 від 12.08.2024, укладеного між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 .

Отже, судом встановлено факти укладення договору кредитної лінії № 896146174 від 12.08.2024 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та позичальницею ОСОБА_1 ; виконання ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» зобов`язань перед ОСОБА_1 , взятих на себе за договором кредитної лінії № 896146174 від 12.08.2024 у повному обсязі; передання грошових коштів у сумі 27 000,00 грн відповідачці у власність шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідачки; невиконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за договором кредитної лінії № 896146174 від 12.08.2024; переходу на підставі договору факторингу № МВ-ТП/4 від 15.10.2024 прав вимоги щодо боржника ОСОБА_1 від ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» до ТОВ «Таліон Плюс» у кредитних правовідносинах, що виникли на підставі договору кредитної лінії № 896146174 від 12.08.2024, укладеного між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 .

Як вбачається із долучених позивачем ТОВ «Таліон Плюс» детальних розрахунків заборгованості ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , за договором кредитної лінії № 896146174 від 12.08.2024, сума загальної заборгованості позичальника перед кредитодавцем становить 100 210,00 грн, з них 27 000,00 грн заборгованості по тілу кредиту, 59 710,00 грн заборгованості за процентами за користування кредитом, 13 500,00 грн неустойка (а.с. 22-26).

На підставі ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

На підставі положень ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Стосовно суми заявленого до стягнення основного зобов`язання (тіла кредиту) в розмірі 27 000,00 грн суд виходить із відсутності у справі доказів виконання позичальницею її обов`язків щодо повернення позичених коштів, разом з тим, з урахуванням принципу диспозитивності, вважає за можливе на підставі наявних у матеріалах справи розрахунків заборгованості, здійснених первісним кредитором ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «Таліон Плюс» (а.с. 22-26), врахувати їх при вирішенні питання про обґрунтованість позовних вимог, відтак, зазначені грошові кошти підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача у заявленому розмірі.

Вирішуючи спір в частині стягнення заборгованості за нарахованими процентами, суд зауважує, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX від 22.11.2023, внесено зміни, зокрема до Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 цієї статті, не може перевищувати 1% (зміни, внесені п. 5 розділу І Закону України № 3498-IX від 22.11.2023).

Пунктом 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» установлено, максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5 %; протягом наступних 120 днів 1,5%.

Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту.

Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» №3498-IX від 22.11.2023 набрав чинності 24.12.2023.

Відтак, максимальний розмір денної процентної ставки з 24.12.2023 не повинен перевищувати 1%, а щодо договорів, які укладені до набрання Законом України № 3498-IX: протягом перших 120 днів - 2,5% (до 22.04.2024 включно); протягом наступних 120 днів1,5% (до 20.08.2024 включно); починаючи з 241 дня 1% (з 21.08.2024).

Договір кредитної лінії № 896146174 укладений між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 12.08.2024, тобто, після набрання чинності відповідних положень Закону України «Про споживче кредитування», а тому умови договору щодо встановлення денної процентної ставки на рівні 1,5% є нікчемними в силу положень ч. 5 ст. 8 та ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».

З урахуванням наведеного, суд відхиляє наданий позивачем розрахунок заборгованості у частині нарахованих відповідачці процентів, оскільки вважає, що при нарахування процентів за користування відповідачкою кредитом слід ураховувати обмеження максимального розміру денної процентної ставки до 1% відповідно до вимог ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування».

Перевіряючи правильність розрахунку заявленої до стягнення суми у розмірі 59 710,00 грн заборгованості за нарахованими процентами, враховуючи частково сплачену відповідачкою заборгованість в розмірі 635,00 грн, положення п. 2.1., 3.1., 3.2., 7.1., 8.5.1, договору кредитної лінії № 896146174 від 12.08.2024, а також зміни, внесені до Закону України «Про споживче кредитування», а саме: протягом 30 днів дисконтного періоду з 12.08.2024 по 11.09.2024, застосувавши до договору процентну ставку у розмірі 0,5% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, а також протягом 119 днів користування кредитом з 12.09.2024 по 08.01.2025, застосувавши до договору процентну ставку у розмірі 1% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, суд здійснив відповідні перерахунки за формулою: сума процентів за користування кредитом = (27 000/100х0,5х30 + 27 000/100х1х119) - 635 = (4050 + 32 130) - 635 = 36 180 - 635 = 35 545,00 грн.

Відтак, з урахуванням змін, внесених до Закону України «Про споживче кредитування», розмір нарахованих процентів за користування кредитом в межах строку дії договору кредитної лінії № 896146174 від 12.08.2024 становить 35 545,00 грн.

За змістом ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 527, ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у строк (термін), встановлений у зобов`язанні. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Стаття 525 ЦК України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми позичених коштів в будь-який час.

На підставі ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частинами 1, 2, 3, 4 та пунктом 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Частини 1, 5 ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи, підтверджені належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами, дослідженими в судовому засіданні, оціненими кожен по окремості, а також у сукупності та взаємозв`язку, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального права, з дотриманням вимог процесуального права, суд дійшов висновку про те, що майнові права позивача підлягають захисту в судовому порядку, позов підлягає частковому задоволенню, а порушене право відновленню шляхом стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за договором кредитної лінії № 896146174 від 12.08.2024, укладеним між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 у розмірі 62 545 (шістдесят дві тисячі п`ятсот сорок п`ять) гривень 00 (нуль) копійок, з яких: 27 000 (двадцять сім тисяч) гривень 00 (нуль) копійок становить заборгованість за основною сумою боргу (по тілу кредиту), 35 545 (тридцять п`ять тисяч п`ятсот сорок п`ять) гривень 00 (нуль) копійок становить заборгованість за нарахованими процентами.

Щодо питання про розподіл судових витрат, яке підлягає вирішенню відповідно ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення, то на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 1745,91 грн, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (62 545,00 / 86 710,00 х 2422,40 = 1747,31 грн).

Окрім цього, згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Такий висновок викладений Верховним Судом в постановах від 20 травня 2020 року у справі № 154/1435/18-ц та від 17 березня 2021 року у справі № 712/1720/19.

Як вбачається із долучених до позову письмових доказів, у зв`язку зі зверненням до суду позивач поніс витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн, що підтверджено копією платіжної інструкції кредитового переказу коштів № 1084 від 30.12.2024, копією договору про надання правової допомоги № 5 від 02.12.2024, укладеного між ТОВ «Таліон Плюс» та адвокатським об`єднанням «Ліга юридичних технологій та інновацій» (а.с. 62-64), копією додаткової угоди № 184 від 30.12.2024 про надання правової допомоги до договору № 5 від 02.12.2024, копією акта приймання-передачі наданих послуг від 30.12.2024 відповідно до договору про надання правової допомоги № 5 від 02.12.2024, відповідно до яких вартість наданих послуг становить 5000 грн.

Відтак, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Таліон Плюс» підлягають стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 (нуль) копійок.

На підставі наведеного та керуючись статтями 41, 55 Конституції України, статтями 15, 16, 205, 207, 525-530, 610, 626, 628, 629, 638, 639, 1054-1056-1, 1077-1086 Цивільного кодексу України, статтями 1, 13-15, 19 Закону України «Про споживче кредитування», статтями 2, 4, 5, 12, 13, 76-84, 89, 141, 247, 258, 259, 263-268, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» заборгованість за договором кредитної лінії № 896146174 від 12.08.2024 у розмірі 62 545 (шістдесят дві тисячі п`ятсот сорок п`ять) гривень 00 (нуль) копійок, з яких: 27 000 (двадцять сім тисяч) гривень 00 (нуль) копійок становить заборгованість за основною сумою боргу (по тілу кредиту), 35 545 (тридцять п`ять тисяч п`ятсот сорок п`ять) гривень 00 (нуль) копійок становить заборгованість за нарахованими процентами.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» сплачений при поданні позову судовий збір у розмірі 1747,31 (одна тисяча сімсот сорок сім) гривень 31 (тридцять одна) копійка.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 (нуль) копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте Теофіпольським районним судом Хмельницької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути поновлений в разі пропуску з поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про перегляд заочного рішення або апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо заяву про перегляд заочного рішення або апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (ІКЮО в ; місцезнаходження: вулиця Жабинського, будинок 13, місто Чернігів, 14017).

Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Повне рішення суду складено 20.05.2025.

Головуюча суддя Турчин-Кукаріна І.В.