Єдиний унікальний номер 728/3147/24
Номер провадження 2/728/135/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2025 року місто Бахмач

Бахмацький районний суд у складі

головуючого судді Сороколіта Є.М.,

за участі:

секретаря Кирути Л.І.,

а також

позивача не з`явилася,

відповідача не з`явився,

третьої особи без самостійних вимог не з`явилася,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Бахмачі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, буд. 83-А, м. Чернігів, 14005, ), тертя особа без самостійних вимог Бахмацький відділ державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вул. Соборності, буд. 42, м. Бахмач, 16500, ), про звільнення майна з-під арешту, негайно після закінчення судового розгляду ухвалив рішення про таке.

І. Рух справи.

1. До Бахмацького районного суду (далі також Суд) 20.12.2024 звернулася ОСОБА_1 (далі також Позивач) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі також Відповідач), тертя особа без самостійних вимог (далі також Третя особа) Бахмацький відділ державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, за змістом якого Позивач просить зняти арешт зі всього належного Позивачу, рухомого та нерухомого майна, накладений на підставі постанови про накладення арешту на майно органом примусового виконання рішень.

2. Ухвалою Суду від 23.12.2024 № 728/3147/24 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено проведення підготовчого судового засідання на 08.01.2025 о 10 год 30 хв.

3. Ухвалою Суду від 08.01.2025 № 728/3147/24 відкладено проведення підготовчого судового засідання до 12.02.2025 о 10 год 30 хв, у зв`язку із необхідністю надання відомостей, за яким саме виконавчим документом і у межах якого виконавчого провадження державним виконавцем було накладено арешт.

4. Ухвалою Суду від 12.02.2025 № 728/3147/24 закрито підготовче провадження у справі, призначено проведення судового засідання на 19.03.2025 о 10 год 30 хв.

5. У призначене судове засідання з розгляду справи по суті належним чином повідомлені учасники справи не з`явилися, явку уповноважених представників не забезпечили.

6. Однак від Позивача надійшли заяви, зокрема від 09.01.2025, за змістом яких остання просила судовий розгляд здійснювати без її участі.

7. Відповідач направив до Суду відзив на позовну заяву від 03.01.2025 № 2500-0802-7/311, за змістом якої просив розгляд справи здійснювати без його участі.

8. Також тертя особа без самостійних вимог направила до Суду низку заяв, зокрема від 12.02.2025 б/н, за змістом яких остання просили судовий розгляд здійснювати без її участі.

9. У зв`язку із неявкою в судове засідання усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі також ЦПК України).

ІІ. Позиції учасників справи.

10. За змістом позовної заяви Позивач просить зняти арешт зі всього належного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , рухомого та нерухомого майна, накладений на підставі постанови про накладення арешту на майно боржника від 12.11.2009 серії АН № 434898.

11. Зазначає, що згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 10.12.2024, у реєстрі міститься запис про обтяження у вигляді арешту всього майна, здійсненого на підставі постанови Третьої особи від 12.11.2009 № АН434898.

12. При цьому у відповідності до відомостей, отриманих Позивачем від органу примусового виконання рішень, виконавче провадження, у рамках якого було накладено арешт на все майно і у якому здійснювалося стягнення на користь органів Пенсійного фонду України, вже є давно закінченим і арешт, відповідно, має бути знятим.

13. Акцентує увагу Суду на тому, що тривале існування арешту майна Позивача за відсутності відкритого виконавчого провадження є втручанням у право на мирне володіння своїм майном, яке гарантоване статтею першою Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

14. Як на правову підставу своїх вимог посилається на положення статті 40 Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016 № 1404-VІІІ (далі також Закон № 1404-VІІІ), згідно з якою у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа виконавець зазначає про зняття арешту з майна (коштів) та в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

15. Також посилається на положення статей 39 і 59 Закону № 1404-VІІІ, у відповідності до яких підставою для закінчення виконавчого провадження є фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, а однією з підстав для зняття арешту виконавцем є відповідне рішення суду.

16. Окрім того, Позивач просить стягнути судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

17. У заявах, згаданих у пункті 6 цього рішення, Позивач вказувала про підтримання своїх позовних вимог у повному обсязі.

18. Відповідач у поданому відзиві на позовну заяву вимоги Позивача не визнав у повному обсязі та вказав, що, на його думку, Позивачем було обрано неналежний спосіб захисту і заявлено позовні вимоги до неналежного відповідача, внаслідок чого у їх задоволенні має бути відмовлено.

19. Зазначав, що між сторонами відсутній спір про право у розумінні статті 391 Цивільного кодексу України.

20. Більш того, наголошував, що Позивач не є боржником Відповідача за виконавчими документами, а також не була боржником у відповідному виконавчому провадженні на час реорганізації Бахмацького об`єднаного управління Пенсійного фонду України шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області.

21. При цьому акцентував увагу Суду на тому, що оскільки арешт на майно Позивача було накладено як на майно боржника у виконавчому провадженні, то його вимоги не можуть бути розглянутими у порядку позовного провадження, а мають розглядатися за правилами, визначеними положеннями розділу VII ЦПК України.

22. Третя особа також надала свої пояснення, у відповідності до яких вказала, що на примусовому виконанні перебували виконавчі провадження про стягнення з Позивача грошових коштів на користь органів Пенсійного фонду України.

У межах згаданих виконавчих проваджень, під час їх примусового виконання, державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та відповідні відомості щодо арешту внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта.

За виконавчими документами, в межах яких накладено обтяження на майно, винесені постанови про повернення виконавчого документу стягувачу, тобто підстави для зняття арешту з майна, в межах виконавчого провадження, в якому було накладено арешт відсутні.

23. Зазначала, що відповідно до пункту 2 розділу XI Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 07.06.2017 № 1829/5, строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік.

24. На сьогоднішній день у Бахмацькому відділі державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції матеріали виконавчого провадження, в межах якого було накладено арешт на майно відсутні.

ІІІ. Фактичні обставини встановлені Судом та докази на їх підтвердження.

25. У Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявний запис за № 9239624 про обтяження всього нерухомого майна Позивача, внесений на підставі постанови про накладення арешту на майно боржника від 12.11.2009 серії АН № 434898, винесеної Відділом державної виконавчої служби Бахмацького районного управління юстиції, про що свідчить інформаційна довідка від 10.12.2024 № 407363340 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (а.с. 17-19).

26. Згідно з копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, Позивачу на підставі договору дарування належить будинок за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 22).

27. Згідно з листом Третьої особи від 16.12.2024 б/н на примусовому виконанні перебували виконавчі провадження про стягнення з Позивача заборгованості, однак у зв`язку із закінченням строку зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, останні були знищені. Інформаційні довідки про дані виконавчі провадження містяться у спецрозділі Автоматизованої системи виконавчого провадження (а.с. 13).

28. На примусовому виконанні Третьої особи з 30.04.2012 по 27.07.2012 перебувало виконавче провадження № 32440202, в межах якого у примусовому порядку виконувалася вимога органу Пенсійного фонду України від 01.03.2012 № Ф-163У. Виконавче провадження було завершене на підставі положень пункту 1 частини першої статті 47 Закону України Про виконавче провадження від 21.04.1999 № 606-ХІV (в редакції Закону України Про внесення змін до Закону України Про виконавче провадження та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) від 04.11.2011 № 2677-VІ), а саме виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо є письмова заява стягувача (а.с. 16).

29. Також на примусовому виконанні Третьої особи з 15.05.2009 по 18.05.2009 перебувало виконавче провадження № 12760362, в межах якого у примусовому порядку виконувалася постанова органу Пенсійного фонду України від 08.04.2009 № 001818. Виконавче провадження було завершене на підставі положень пункту 1 частини першої статті 40 Закону України Про виконавче провадження від 21.04.1999 № 606-ХІV, а саме виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо є письмова заява стягувача (а.с. 14).

30. Окрім того, на примусовому виконанні Третьої особи з 25.09.2009 по 30.09.2009 перебувало виконавче провадження № 14916777, в межах якого у примусовому порядку виконувалося рішення органу Пенсійного фонду України від 21.08.2009 № 569. Виконавче провадження було завершене на підставі положень пункту 1 частини першої статті 40 Закону України Про виконавче провадження від 21.04.1999 № 606-ХІV, а саме виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо є письмова заява стягувача (а.с. 15).

ІV. Оцінка Суду та релевантне законодавство.

31. Перш за все Суд наголошує, що розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

32. За змістом частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

33. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

34. Суд звертає увагу, що обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати Суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі № 904/1017/20).

35. Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі № 904/2104/19, провадження № 12-57гс21).

36. Оцінюючи доводи сторін Суд зазначає, що відповідно до статті 1 Закону № 1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

37. Відповідно до частини першої статті 59 Закону № 1404-VІІІ особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

38. При цьому у порядку цивільного судочинства захист майнових прав може здійснюватися як у позовному провадженні, так і у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

39. Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

40. Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

41. Так, відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

42. Виходячи з вищевикладеного, Суд частково погоджується з доводами Відповідача щодо обрання Позивачем неналежного способу захисту своїх прав, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

43. Відповідно, Суд відхиляє доводи і аргументи Позивача щодо необхідності застосування механізмів, передбачених положеннями статті 59 Закону № 1404-VІІІ, та доходить висновку про можливість захисту ймовірно порушеного права Позивача у порядку, визначеному положеннями статті 447 ЦПК України.

V. Розподіл судових витрат.

44. Суд наголошує, що згідно положеннями статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

45. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України розподіл судових витрат здійснюється пропорційно задоволених позовних вимог.

46. Підсумовуючи наведене, враховуючи висновки Суду щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог, судові витрати слід залишити за Позивачем.

47. Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 247, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України Суд,

У Х В А Л И В:

1. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, тертя особа без самостійних вимог Бахмацький відділ державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про зняття арешту з усього рухомого та нерухомого майна, накладеного на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 12.11.2009 серії АН № 434898 відмовити у повному обсязі.

2. Судові витрати залишити за Позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути може бути оскаржене у порядку та строки, передбачені Главою 1 Розділу V Цивільного процесуального кодексу України, а саме шляхом подачі апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення цього рішення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, адреса місцезнаходження: вул. П`ятницька, буд. 83-А, м. Чернігів, 14005, .

Третя особа без самостійних вимог: Бахмацький відділ державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, адреса місцезнаходження: вул. Соборності, буд. 42, м. Бахмач, 16500, .

Повний текст рішення складено 28.03.2025.

Суддя Є.М. Сороколіт