ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/25443/23

Провадження № 22-ц/820/1101/25

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Спірідонової Т.В. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Костенка А.М.,

секретар судового засідання Кошельник В.М.,

за участю: представника апелянта прокурора Ленчика В.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №686/25443/23 за апеляційною скаргою заступника керівника Хмельницької обласної прокуратури на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 березня 2025 року, в складі судді Продана Б.Г., у справі за позовом керівника Хмельницької обласної прокуратури до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виселення із службової квартири,

встановив:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В березні 2025 року Хмельницька обласна прокуратура звернулась до суду із заявою, в якій просила ухвалити додаткове рішення про розподіл судових витрат, понесених обласною прокуратурою у справі №686/25443/23 у зв`язку з переглядом справи в касаційній інстанції, стягнувши з відповідачів на користь обласної прокуратури судовий збір в сумі 5368 грн.

В обґрунтування поданої заяви зазначив, що заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 29 січня 2024 року, залишеним без змін постановою Хмельницького апеляційного суду 13 лютого 2025 року, позовну заяву керівника Хмельницької обласної прокуратури задоволено та виселено ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 із службової квартири без надання їм іншого житлового приміщення. Разом з тим, судом не вирішено питання про розподіл судових витрат, понесених обласною прокуратурою у зв`язку із переглядом справи в суді касаційної інстанції.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 березня 2025 року заяву Хмельницької обласної прокуратури залишено без задоволення.

Ухвала суду мотивована тим, що питання про повернення сплаченого судового збору за подання касаційної скарги не може бути вирішене судом першої інстанції, оскільки остаточне судове рішення ухвалено Хмельницьким апеляційним судом.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі Хмельницька обласна прокуратура, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви.

Узагальнення доводів апеляційної скарги

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції при вирішенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення неправильно застосовано норму частини 13 статті 141 ЦПК України, якою передбачено, що якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Зазначає, що після скасування постановою Верховного Суду від 11 грудня 2024 року постанови Хмельницького апеляційного суду від 05 вересня 2024 року та направлення справи для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції, Хмельницьким апеляційним судом нове рішення не приймалось, а було залишено в силі заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 січня 2024 року. Тому, рішення про розподіл судових витрат в даному випадку має приймати суд першої інстанції, як такий, що ухвалив остаточне рішення у справі.

Процесуальні дії апеляційного суду

Ухвалами Хмельницького апеляційного суду від 25 квітня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Хмельницької обласної прокуратури та призначено справу до розгляду.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В судовому засіданні представник апелянта прокурор Ленчик В.М. вимоги апеляційної скарги підтримав, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про дату, час і місце слухання справи належним чином повідомлені, в судове засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили.

Заслухавши пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Мотивувальна частина

Встановлені фактичні обставини справи

Встановлено, що заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 29 січня 2024 року позовну заяву керівника Хмельницької обласної прокуратури задоволено. Виселено ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 із службового житлового приміщення квартири АДРЕСА_1 без надання їм іншого житлового приміщення. Стягнуто з відповідачів на користь Хмельницької обласної прокуратури сплачений судовий збір в розмірі 2684 грн.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 05 вересня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 січня 2024 року скасовано, а провадження у справі закрито. Повідомлено Хмельницьку обласну прокуратуру, що розгляд справи віднесено до адміністративної юрисдикції.

Постановою Верховного Суду від 11 грудня 2024 року касаційну скаргу Хмельницької обласної прокуратури задоволено, постанову Хмельницького апеляційного суду від 05 вересня 2024 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції. У пункті 52 вказаної постанови визначено, що судові витрати підлягають розподілу за результатами вирішення спору по суті.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 13 лютого 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду від 29 січня 2024 року залишено без змін.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 ЦПК України).

Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із пунктом 3 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове рішення може бути ухвалене судом лише після прийняття рішення по суті спору за наявності підстав, перелічених у частині першій статті 270 ЦПК України. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 18 квітня 2019 року у справі №464/944/17.

Частинами 3, 4 статті 270 ЦПК України встановлено що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими статтями 141-142 ЦПК України. Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. У випадку, якщо суд касаційної інстанції скасовує судове рішення з передачею справи на розгляд до суду першої або апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового її розгляду, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року у справі №530/1731/16-ц, постановах Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі №465/646/11, від 06 лютого 2019 року у справі №202/26885/13-ц, від 19 лютого 2020 року у справі №570/1472/19.

Враховуючи, що після касаційного перегляду дана справа була передана касаційною інстанцією на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, остаточне судове рішення у цій справі ухвалено Хмельницьким апеляційним судом від 13 лютого 2025 року, то саме апеляційний суд вирішує питання розподілу судових витрат, керуючись загальними правилами їх розподілу.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, з яким погоджується колегія суддів, про відсутність підстав для ухвалення Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області додаткового судового рішення про стягнення судових витрат за подання касаційної скарги.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною і обґрунтованою, постановлена з додержанням норм процесуального права, а тому підстав для її скасування в межах доводів апеляційної скарги немає.

Отже, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Висновки суду апеляційної інстанції

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, ухвала суду постановлена відповідно до норм матеріального та процесуального права і підстав для її скасування немає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу заступника керівника Хмельницької обласної прокуратури залишити без задоволення.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21 травня 2025 року.

Судді Т.В. Спірідонова

Р.С. Гринчук

А.М. Костенко