1Справа № 335/35/25 2/335/944/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2025 року м. Запоріжжя

Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючої судді Апаллонової Ю.В., за участю секретаря судового засідання: Шевченко К.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Інститут Титану» про стягнення заробітної плати невиплаченої при звільнені та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 в особі адвоката Коноваленка Олександра Юрійовича, звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Інститут Титану» про стягнення заробітної плати невиплаченої при звільнені та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Так, в обґрунтування позовних вимог, які було уточнено, зазначено, що у період з у період з 15 серпня 1979 року по 02 квітня 2024 року гр. ОСОБА_1 знаходилася у трудових відносинах з Акціонерним товариством «Інститут Титану» .

Під час знаходження у трудових правовідносинах з відповідачем, з боку останнього була нарахована, але не виплачена заробітна плата при звільненні в розмірі 42 251,56 грн. за посадою старшого архіваріуса та 1 834,05 грн. за посадою за сумісництвом бібліотекар

З 02 квітня 2024 року ОСОБА_1 була звільнена з посади старшого архіваріуса за основним місцем роботи та бібліотекара за сумісництвом за власним бажанням (ст. 38 КЗпП України), згідно наказу № 31/к/тр від 01.04.2024 року та № 32/к/тр від 01.04.2024 року. Вказаним наказом, була також передбачена перерахунок виплати компенсації за невикористані щорічні відпустки.Однак, в день звільнення, а саме 02.04.2024 року - Відповідачем не було зроблено остаточного розрахунку. Згідно розрахунку зробленого самостійно середньомісячна заробітна плата за два календарні місяці роботи за основним місцем роботи (на посаді старшого архіваріуса) склала: 8 790,48 грн. (7 100,00 грн. + 1 690,48 грн.).За таких обставин, середньоденна заробітна плата складає 209,30 грн.(8 790,48 грн. / 42 дні) на день (відповідно до пунктів 2, 3 та 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100).У зв`язку з тим, що Відповідачем не проведено повний розрахунок при звільненні та враховуючи те, що з моменту звільнення до моменту звернення до суду пройшов 132 робочих дні (з 03.04.2024 року по 03.10.2024 року, враховуючи шестимісячне обмеження стягнення середнього заробітку), з нього підлягає стягненню середній заробіток за час затримки в розрахунку, який на момент звернення до суду складає 27 627,60 (двадцять сім тисяч шістсот двадцять сім) грн. 60 коп. (132 дні * 209,30 грн.).Розрахунок зроблений самостійно за посадою бібліотекара (за сумісництвом) середньомісячна заробітна плата за два календарні місяці роботи за основним місцем роботи (на посаді старшого архіваріуса) склала: 4 556,64 грн. (2 278,32 грн. + 2 278,32 грн.).За таких обставин, середньоденна заробітна плата Позивачки складає 108,49 грн.(4 556,64 грн. / 42 дні) на день (відповідно до пунктів 2, 3 та 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100).У зв`язку з тим, що Відповідачем не проведено повний розрахунок при звільненні та враховуючи те, що з моменту звільнення до моменту звернення до суду пройшов 132 робочих дні (з 03.04.2024 року по 03.10.2024 року, враховуючи шестимісячне обмеження стягнення середнього заробітку), з нього підлягає стягненню середній заробіток за час затримки в розрахунку, який на момент звернення до суду складає 14 320,68 (чотирнадцять тисяч триста двадцять) грн. 68 коп. (132 дні * 108,49 грн.).Відповідач повинен виплатити Позивачці грошові кошти в розмірі 86 033,89 гривень.

Ухвалою від 06.01.2025 року відкрито провадження у справі, одночасно витребувано у Акціонерного товариства «ІНСТИТУТ ТИТАНУ» довідки про середню заробітну плату на ОСОБА_1 , за посадою старшого архіваріуса та бібліотекара за сумісництвом видану відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» за періоди двох останніх робочих місяців (за кожною посадою).

24.03.2025 року через канцелярію на виконання ухвали АТ «Інститут Титану» надало оригінал довідки про середню заробітну плату ОСОБА_1 за посадою старшого архіваріуса та бібліотекара за сумісництвом.

07.04.2025 року на адресу суду надійшла заява від представника позивача адвоката Коноваленко О.А. про зменшення позовних вимог в якій зазначає, що в зв`язку частковою виплатою (27.01.2025 року) заборгованості по заробітній платі Відповідачем в розмірі - 5059,00 грн. за вересень 2023 року та 2 393,00 грн. за жовтень 2023 року, а всього - 7452,00 грн., виникла потреба прохати суд зменшити суму позовної вимоги викладеної в п. 3 прохальної частини позову на вказану суму. Таким чином просив стягнути з АТ «Інститут Титану» заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі (за основною посадою старшого архіваріуса та за сумісництвом бібліотекара) - 36 633,61 грн. (тридцять шість тисяч шістсот тридцять три) грн. 61 коп.. В іншій частині позовних вимог в т.ч. п. 4 та 5 прохальної частини Позову задовільнити в повному обсязі.

14.04.2025 року на адресу суду надійшла від представника позивача про зменшення збільшення позовних вимог. В заяві зазначає, що в зв`язку з частковою виплатою (27.01.2025 року) заборгованості по заробітній платі Відповідачем в розмірі - 5 059,00 грн. за вересень 2023 року та 2 393,00 грн. за жовтень 2023 року, а всього - 7 452,00 грн., зменшити суму позовної вимоги викладеної в п. 3 прохальної частини Позову на вказану суму. Таким чином, стягнути з АТ «Інститут Титану» заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі (за основною посадою старшого архіваріуса та за сумісництвом бібліотекара) - 36 633,61 грн. грн. 61 коп. Також, в зв`язку з надходженням до матеріалів справи довідок про середній заробіток за обома посадами Позивачки - здійснити перерахунок заявленого до стягнення середнього заробітку з Відповідача на користь Позивачки за час затримки розрахунку при звільненні.

Середньоденна заробітна плата позивача за посадою старшого архіваріуса складає 338,10 грн. на день (відповідно до довідки № 2103/25 від 21.03.2025 року. У зв`язку з тим, що Відповідачем не проведено повний розрахунок при звільненні Позивачки та враховуючи те, що з моменту звільнення до моменту звернення до суду пройшов 132 робочих дні (з 03.04.2024 року по 03.10.2024 року, враховуючи шестимісячне обмеження стягнення середнього заробітку), з нього підлягає стягненню середній заробіток за час затримки в розрахунку, який складає 44 629,20 (сорок чотири тисячі шістсот двадцять дев`ять) грн. 20 коп. (132 дні * 338,10 грн.).Середньоденна заробітна плата Позивачки за посадою бібліотекара (за сумісництвом) складає 140,00 грн. на день. У зв`язку з тим, що Відповідачем не проведено повний розрахунок при звільненні Позивачки та враховуючи те, що з моменту звільнення до моменту звернення до суду пройшов 132 робочих дні (з 03.04.2024 року по 03.10.2024 року, враховуючи шестимісячне обмеження стягнення середнього заробітку), з нього підлягає стягненню середній заробіток за час затримки в розрахунку, який на момент звернення до суду складає 18 480,00 (вісімнадцять тисяч чотириста вісімдесят) грн. 00 коп. (132 дні х 140,00 грн.). Зменшити розмір позовних вимог в п. 3 прохальної частини позовної заяви та збільшити розмір позовних вимог в п. 4 прохальної частини позову.

На підтвердження понесення Позивачкою витрат на правничу допомогу долучити Договір про надання правничої допомоги № б/н від 06.12.2024 року укладений між гр. ОСОБА_1 та адвокатом Коноваленко Олександром Юрійовичем. Акт наданих правничих послуг № 1 від 12.04.2025 року (Додаток № 1 до Договору) укладений між гр. ОСОБА_1 та адвокатом Коноваленко Олександром Юрійовичем ;Додаток № 2 до Договір про надання правничої допомоги № б/н від 06.12.2024 року укладений між гр. ОСОБА_1 та адвокатом Коноваленко Олександром Юрійовичем на 1 арк.;Квитанція до прибуткового касового ордера № 2025/01-13 від 13.01.2025 року на суму - 6 400,00 (шість тисяч чотириста) грн..; Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЗП № 001317 виданого на ім`я Коноваленко Олександр Юрійович" на 1 арк. У заяві просив зменшити розмір позовних вимог в частині стягнення з АТ «Інститут Титану» заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі (за основною посадою старшого архіваріуса та за сумісництвом бібліотекара) - з 44 085,61 грн. (сорок чотири тисячі вісімдесят п`ять) грн. 61 коп. на 36 633,61 грн. (тридцять шість тисяч шістсот тридцять три) грн. 61 коп. Збільшити розмір позовних вимог в частині стягнення з АТ «Інститут Титану» середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (за основною посадою старшого архіваріуса та за сумісництвом бібліотекара) в загальній сумі 41 948 грн. 28 коп.. Стягнути з АТ«Інститут Титану» судові витрати на правничу допомогу, які Позивачка понесла та очікує понести в загальному розмірі - 9 100,00 грн.

20.05.2025 року року на адресу суду надійшла заява від представника позивача адвоката Коноваленко О.А. про зменшення позовних вимог в якій зазначає, що взв`язку з повідомленням Позивачки про часткову виплату (27.01.2025 року) заборгованості по заробітній платі Відповідачем в розмірі - 5 059,00 грн. за вересень 2023 року та 2 393,00 грн. за жовтень 2023 року, а всього - 7 452,00 грн., виникла зменшити суму позовної вимоги викладеної в п. 3 прохальної частини Позову на вказану суму.

Таким чином, просить суд стягнути з Акціонерного товариства «ІНСТИТУТ ТИТАНУ» на користь гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 заборгованість по нарахованій,але не виплаченій заробітній платі (за основною посадою старшого архіваріуса та за сумісництвом бібліотекара) - 36 633,61 грн. 61 коп.. Також, в зв`язку з надходженням до матеріалів справи довідок про середній заробіток за обома посадами Позивачки вважає за необхідне здійснити перерахунок заявленого до стягнення середнього заробітку з Відповідача на користь Позивачки і просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у загальній сумі 63 109,20 грн.. Стягнути з АТ«Інститут Титану» судові витрати на правничу допомогу- 9 100,00 грн

Позивач, який про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялася належним чином, в судове засідання не з`явилася. На адресу суду надійшла заява представника позивача, згідно якої адвокат Коноваленко О.Ю. просив розглядати справу у їх відсутності без фіксації судового процесу.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Будь-яких та клопотань на адресу суду додатково не надходило ,відзиву на позов не подано.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, перевіривши матеріали справи, дійшов такого висновку.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст.ст. 4, 5 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 у період з 15 серпня 1979 року по 02 квітня 2024 року, перебувала в трудових відносинах з Акціонерним товариством «Інститут Титану», зазначене підтверджується записами у трудовій книжці.

Наказом №31к/тр від 01.04.2024 звільнено ОСОБА_1 з посади старшого архіваріуса ВІЗАПр 02.04.2024 року за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. Бухгалтерії провести остаточний розрахунок та виплатити компенсацію за 42 календарних днів невикористаних щорічних відпусток за період роботи з 25.11.2021 по 02.04.2024 року .

Наказом № 32к/тр від 01.04.2024 звільнено ОСОБА_1 з посади бібліотекара за сумісництвом 02.04.2024 року за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. Бухгалтерії провести остаточний розрахунок та виплатити компенсацію за 42 календарних днів невикористаних щорічних відпоусток за період роботи з 26.03.2021 по 31.05.2024 року

Під час перебування ОСОБА_1 у трудових правовідносинах з Відповідачем, з боку останнього була нарахована, але не виплачена заробітна плата при звільненні позивача в розмірі 42 251,56 грн. за посадою старшого архіваріуса та 1 834,05 грн. за посадою за сумісництвом бібліотекар.

Як вбачається з наданої позивачем довідки №37 від 03.06.2024 станом на 03.06.2024 року заборгованість АТ «Інститут Титану» перед співробітником ОСОБА_1 (посада бібліотекар) складає 1834,05 грн.

Відповідно до довідки №38 від 03.06.2024 станом на 03.06.2024 року заборгованість АТ «Інститут Титану» перед співробітником ОСОБА_1 (посада старший архіваріус )складає 42251,56 грн.

В день звільнення позивача АТ «Інститут титану» не виплатило належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст.116 КЗпП України.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Згідно з ст. 2 КЗпП України працівники реалізують право на працю шляхом укладення Трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Працівники мають право на відпочинок відповідно до законів про обмеження робочого дня та робочого тижня і про щорічні оплачувані відпустки, право на здорові і безпечні умови праці, на об`єднання в професійні спілки та на вирішення колективних трудових конфліктів (спорів) у встановленому законом порядку, на участь в управлінні підприємством, установою, організацією, на матеріальне забезпечення в порядку соціального страхування в старості, а також у разі хвороби, повної або часткової втрати працездатності, на матеріальну допомогу в разі безробіття, на право звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади, крім випадків, передбачених законодавством, та інші права, встановлені законодавством.

Згідно із ст. 7 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права, ратифікованого Указом Президії Верховної Ради Української РСР № 2148-VIII від 19.10.1973, держави, які беруть участь у цьому Пакті, визнають право кожного на справедливі і сприятливі умови праці.

Згідно з ст. 94 КЗпП та ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Таким чином, заробітною платою є винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець (власник або уповноважений ним орган підприємства, установи, організації) виплачує працівникові за виконану ним роботу виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору відповідно до державних гарантій).

Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника, що встановлено ч.1 ст. 47 КЗпП України.

Статтею 116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя.

Законодавство України не передбачає обов`язок працівника звернутись до роботодавця з вимогою про виплату йому належних платежів при звільненні. Водночас у трудових правовідносинах працівник має діяти добросовісно, реалізуючи його права, що, зокрема, вимагає частина третя статті 13 ЦК України, не допускаючи дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Якщо відповідальність роботодавця перед колишнім працівником за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку при звільненні не обмежена в часі та не залежить від простроченої заборгованості, то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо роботодавця, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання роботодавцем певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати іншим працівникам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків.

Вищенаведене зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року (справа № 761/9584/15-ц, провадження № 14-623цс18), в якій також йдеться про відсутність чітких критеріїв оцінки пропорційності щодо врахування справедливого та розумного балансу між інтересами працівника і роботодавця у механізмі компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Велика Палата Верховного Суду вказала, що слід мати на увазі, що працівник є слабшою, ніж роботодавець стороною у трудових правовідносинах. Водночас, звернула увагу, що у вказаних відносинах і працівник має діяти добросовісно щодо реалізації своїх прав, а інтереси роботодавця також мають бути враховані. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами працівника та роботодавця.

Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Відповідно до частини 1 статті 9 ЦК України така спрямованість притаманна і заходу відповідальності роботодавця, передбаченому статтею 117 КЗпП України.

Встановлено, що під час знаходження у трудових правовідносинах з відповідачем, з боку останнього була нарахована, але не виплачена заробітна плата при звільненні в розмірі 42 251,56 грн. за посадою старшого архіваріуса та 1 834,05 грн. за посадою за сумісництвом бібліотекар.

Факт існування даної заборгованості відповідачем не заперечується, як і не заперечується безпосередньо сума заборгованості.

У зв`язку з частковою виплатою (27.01.2025 року) заборгованості по заробітній платі Відповідачем в розмірі - 5 059,00 грн. за вересень 2023 року та 2 393,00 грн. за жовтень 2023 року, а всього - 7 452,00 грн., позивачем зменшено суму заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі (за основною посадою старшого архіваріуса та за сумісництвом бібліотекара) - 36 633,61 грн.

Отже, з`ясувавши обставини справи та оцінивши надані докази, суд приходить висновку, що в порушення вимог ст. 43 Конституції України, ст. ст. 115, 116 КЗпП України, ст. ст. 21, 24 Закону України "Про оплату праці" відповідач АТ» Інститут Титану»" з квітня 2024 і до теперішнього часу не виплатив позивачу ОСОБА_1 нараховану заробітну плату, та враховуючий той факт, що позивач зменшила позовні вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі, суд вважає, що в цій частині позов є обґрунтованим і задовольняє його та стягує на користь позивача суму заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі (за основною посадою старшого архіваріуса та за сумісництвом бібліотекара) - 36 633,61 грн. 61 коп.

Вирішуючи позов у частині вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати, суд виходить з такого.

Згідно частини 1 статті 117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті (частина 2 статті 117 КЗпП України).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.02.2022 року у своїх висновках щодо застосування норм права про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні вказала на наступне. Середній заробіток за статтею 117 КЗпП України за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується у розмірі середнього заробітку і спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій) та є своєрідною санкцією для роботодавця за винні дії щодо порушення трудових прав найманого працівника. Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати (справа № 755/12623/19).

Судом встановлено, що відповідач АТ "Інститут Титану" як роботодавець своєчасно не здійснив із працівником ОСОБА_1 (позивачем) розрахунок при звільненні, а тому з відповідача відповідно до статті 117 КЗпП України слід стягнути середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Відшкодування, яке сплачується за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до ст. 117 КЗпП України не відповідає ознакам заробітної плати, оскільки виплачується не за виконану роботу, а за затримку розрахунків при звільненні. Тому відшкодування, передбачене ст. 117 КЗпП України, хоча і розраховується, виходячи з середнього заробітку працівника, однак не є заробітною платою.

Згідно абзацу 5 пункту 6 Постанови Пленуму ВСУ "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" № 13 від 24.12.1999 року у відповідності до яких, задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Положеннями абзацу 3 пункту 2 розділу ІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 визначено, що середня заробітна плата для визначення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні (ст. 117 КЗпП України) обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата

Згідно пункту 8 розділу IV Порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, на число календарних днів за цей період.

Визначаючи розмір відшкодування, який підлягає стягненню з АТ "Інститут Титану" на користь ОСОБА_1 суд враховує постанову Верховного Суду України від 01 березня 2017 року по справі № 635/2084/16-ц прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 визначив, що середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України "Про оплату праці" за правилами, передбаченими положеннями Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно з абзацом першим пункту 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (середньогодинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.

З огляду на викладене, при обчисленні розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні, виходячи із середньоденного заробітку, обчисленого відповідно до положень Порядку.

Так, позивач звільнилася 02.04.2024 року, а фактичний розрахунок станом на день звернення до суду (прийняття рішення) не проведений, таким чином, враховуючи ст. 117 КЗпП України, період стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні становить з 03.04.2024 (перший робочий день після звільнення позивача) по 03.10.2024 по день фактичного розрахунку, але не більше як за шість місяців),що становить 132 робочі дні затримки.

Середньоденна заробітна плата Позивачки за посадою старшого архіваріуса складає 338,10 грн. на день відповідно до довідки № 2103/25 від 21.03.2025 року.

Враховуючи те, що з моменту звільнення до моменту звернення до суду пройшов 132 робочих дні (з 03.04.2024 року по 03.10.2024 року, враховуючи шестимісячне обмеження стягнення середнього заробітку), з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки в розрахунку, який складає 44 629,20 (грн. 20 коп. (132 дні * 338,10 грн.).

Середньоденна заробітна плата Позивачки за посадою бібліотекара (за сумісництвом)складає 140,00 грн. на день (відповідно до довідки № 2103/25-1 від 21.03.2025 року.

У зв`язку з тим, що Відповідачем не проведено повний розрахунок при звільненні Позивачки та враховуючи те, що з моменту звільнення до моменту звернення до судупройшов 132 робочих дні (з 03.04.2024 року по 03.10.2024 року, враховуючи шестимісячне обмеження стягнення середнього заробітку), з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки в розрахунку, який на момент звернення до суду складає 18 480,00 (вісімнадцять тисяч чотириста вісімдесят) грн. 00 коп. (132 дні * 140,00 грн.).

Загальна сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні становить - 63 109,20 грн..

Суд вважає, що з відповідача слід стягнути суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (по день фактичного розрахунку, але не більше як за шість місяців) за період з 03.04.2024 по 03.10.2024 у розмірі 63109,20грн,, а отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі в розмірі 36 633,61 грн. та середній заробіток за час затримки по розрахунку у розмірі 63109,20грн.. Отже, позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягають задоволенню.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 9100,00 грн. суд зазначає наступне.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно зі ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно ч. 5 ст. 135 ЦПК України сума забезпечення витрат на професійну правничу допомогу визначається судом з урахуванням приписів ч. 4 ст. 137, ч. 7 ст. 139, ч. 3 ст. 141 ЦПК України, а також їх документального обґрунтування.

На підтвердження понесених судових витрат позивачем надано Договір про надання правничої допомоги № б/н від 06.12.2024 року укладений між гр. ОСОБА_1 та адвокатом Коноваленко Олександром Юрійовичем. Акт наданих правничих послуг № 1 від 12.04.2025 року (Додаток № 1 до Договору) укладений між гр. ОСОБА_1 та адвокатом Коноваленко Олександром Юрійовичем. Додаток № 2 до Договір про надання правничої допомоги № б/н від 06.12.2024 року укладений між гр. ОСОБА_1 та адвокатом Коноваленко Олександром Юрійовичем. Квитанція до прибуткового касового ордера № 2025/01-13 від 13.01.2025 року на суму - 6 400,00 (шість тисяч чотириста) грн. Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЗП № 001317 виданого на ім`я Коноваленко Олександр Юрійович на Отже, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9100,00 грн.

При цьому, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19).

Саме сторона, яка зацікавлена у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу, повинна вжити необхідних заходів для їх стягнення з іншої сторони.

Водночас інша сторона має право висловлювати заперечення проти таких вимог, що виключає можливість ініціативи суду щодо відшкодування витрат без відповідних дій з боку зацікавленої сторони.

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт.Суд, керуючись принципами диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу з власної ініціативи. На це вказав Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року по справі №275/150/22.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Отже, з урахуванням вищенаведених норм, у зв`язку з тим, що вимоги позивача в задоволені в повному обсязі, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст. ст.2,3,10-12,13,81,82,141,263-265,430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Інститут Титану» про стягнення заробітної плати невиплаченої при звільнені та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства «ІНСТИТУТ ТИТАНУ» (, місцезнаходження: 69035, Запорізька область, м. Запоріжжя, просп. Соборний, буд. 180) на користь гр. ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 .) заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі (за основною посадою старшого архіваріуса та за сумісництвом бібліотекара) у розмірі 36 633,61 грн. (тридцять шість тисяч шістсот тридцять три) грн. 61 коп.

Стягнути з Акціонерного товариства «ІНСТИТУТ ТИТАНУ» (, місцезнаходження: 69035, Запорізька область, м. Запоріжжя, просп. Соборний, буд. 180) на користь гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 .) середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (за основною посадою старшого архіваріуса та за сумісництвом бібліотекара) в загальній сумі 63 109,20(шістдесят три тисячі сто дев`ять) грн. 20 коп..

Стягнути з Акціонерного товариства «ІНСТИТУТ ТИТАНУ» (, місцезнаходження: 69035, Запорізька область, м. Запоріжжя, просп. Соборний, буд. 180) на користь гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 .) судові витрати на правничу допомогу в загальному розмірі - 9 100,00 (дев`ять тисяч сто) грн. 00 коп.

Стягнути з Акціонерного товариства «ІНСТИТУТ ТИТАНУ» (, місцезнаходження: 69035, Запорізька область, м. Запоріжжя, просп. Соборний, буд. 180) на користь держави судовий збір 1211,20 грн.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.В. Апаллонова