Справа № 161/3122/25
Провадження № 2/161/1961/25
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2025 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Пахолюка А.М.

при секретарі Мельник М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», про стягнення матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», про стягнення матеріальної шкоди.

Свій позов мотивує тим, що 05.11.2024 року в м. Луцьку по вул. Набережна, 4а сталася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участю транспортних засобів «Фольксваген Кадді», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу «Тойота Ленд Крузер 200», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 . В результаті ДТП транспортні засоби зазнали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Вказує, що постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.12.2024 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Зазначає, що згідно висновку судової авто товарознавчої експертизи, проведеного на його замовлення, вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «Toyota Land Cruiser», складає 624066,30 грн.

Вказує на те, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Фольксваген Кадді», д.н.з. НОМЕР_1 ,, тобто відповідача, перед третіми особами застрахована у ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АТ №5538318. Страхова сума 160000 грн., франшиза 2500 грн.

Посилається на те, що ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» сплатило йому страхове відшкодування в розмірі 157500 грн. в межах ліміту відповідальності за мінусом франшизи, та вважає, що має право вимоги до відповідача на залишок суми.

На підставі наведеного просить суд стягнути з відповідача 483566,30 грн. вартості відновлювального ремонту та судові витрати по справі.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказує, що він не погоджується з вимогою позивача про стягнення з нього 483566,30 грн. вартості відновлювального ремонту, оскільки, згідно наданого позивачем висновку експерта вартість матеріального збитку, заподіяного власнику пошкодженого транспортного засобу «Тойота Ленд Крузер 200» становить 288735 грн. Вказує, що зважаючи на те, що його цивільно-правова відповідальність була застрахована та відповідно страхова компанія сплатила позивачу суму страхового відшкодування, до стягнення з нього підлягає лише сума в розмірі франшизи. Крім того, зазначає, що на час звернення до суду, позивач повністю відремонтував свій транспортний засіб та не надав доказів, які б вказували на недостатність виплаченого страхового відшкодування для його відновлення, а тому вважає позовні вимоги безпідставними та не підтверджені належними доказами.

Ухвалою суду від 19 лютого 2025 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі та розпочато підготовче провадження у справі.

Ухвалою суду від 24 березня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача до судового засідання подав суду заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить суд позов задовольнити в повному обсязі. В минулому судовому засіданні позов підтримав, з підстав у ньому зазначених.

Представники відповідача до судового засідання також подали заяви про слухання справи без їх участі. Позовні вимоги не визнають. В минулому судовому засіданні позов заперечили, з підстав у зазначених у відзиві на позов.

Суд вважає за можливим слухати справу у відсутності учасників справи, що не з`явилися по наявним у справі доказам.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05.11.2024 року в м. Луцьку по вул. Набережна, 4а сталася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участю транспортних засобів «Фольксваген Кадді», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу «Тойота Ленд Крузер 200», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 . В результаті ДТП транспортні засоби зазнали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.12.2024 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП(а.с. 7).

Зазначена обставина, згідно вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України, доказуванню не підлягає.

На час скоєння ДТП, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Фольксваген Кадді», д.н.з. НОМЕР_1 , тобто відповідача, перед третіми особами застрахована у ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АТ №5538318 із лімітом відповідальності 160000 грн. за майнову шкоду та франшизою 2500 грн. (а.с. 99).

Із матеріалів справи вбачається, що на замовлення позивача ОСОБА_1 , було проведено судову транспортно-товарознавчу експертизу транспортного засобу «Тойота Ленд Крузер 200», д.н.з. НОМЕР_2 . Відповідно до висновку експерта за результатами експертного транспортно-товарознавчого дослідження № 21 від 25.11.2024 року (далі висновок експертизи) ринкова вартість колісного транспортного засобу «Тойота Ленд Крузер 200» на момент ДТП становила 1763129,36 грн.; вартість відновлювального ремонту з урахуванням ПДВ на вартість запасних частин та матеріалів 624066,30 грн.; вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу 288735 грн.; вартість матеріального збитку заподіяного власнику ОСОБА_1 , за пошкодження транспортного засобу в результаті ДТП 05.11.2024 року становить 288735 грн. (а.с. 8-34).

Суд бере до уваги вказаний висновок експерта, оскільки, він є чітким та конкретним, обґрунтованим, належно мотивованим та зрозумілим для суду.

Крім того, будь-яких заперечень щодо наданого позивачем висновку експерта від відповідача не надходило.

Судом встановлено, що ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», сплатило позивачу страхове відшкодування в розмірі 157500 грн. за завдану майнову шкоду в межах ліміту відповідальності відповідача за мінусом франшизи (а.с. 40).

Звертаючись до суду з даним позовом позивач вказує, що при розрахунку вартості матеріальної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача, слід брати вартість відновлювального ремонту з урахуванням ПДВ на вартість запасних частин та матеріалів, в розмірі 624066,30 грн. за мінусом виплаченого страхового відшкодування в розмірі 157500 грн. та становить 483566,30 грн.

З даного приводу суд зазначає наступне.

За змістом ст. 1187, 1188 ЦК України, в їх системному зв`язку, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, зокрема транспортним засобом, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, а шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV (що діяв на момент виникнення спірних правовідносин), у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Однак, спеціальні норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29).

Положеннями статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Отже, виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладено на страховика (винної особи), у межах, встановлених цим Законом, та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Разом із тим, порядок відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, встановлено статтею 1194 ЦК України, за змістом якої особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У постанові від 04 липня 2018 року Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/18006/15-ц зроблено правовий висновок про те, що відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 зазначила, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом № 1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом № 1961-IV випадках - МТСБУ), та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом № 1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто, внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).

У даному випадку, після настання страхового випадку ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» сплатило потерпілій стороні ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 157500 грн. за пошкоджений транспортний засіб «Тойота Ленд Крузер 200», д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок ДТП (а.с.40).

Відтак, позивач в силу вимог ст..1194 ЦК України має право на стягнення з відповідача різниці між виплаченою сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу.

Таким чином, згідно висновку судової транспортно-товарознавчої експертизи транспортного засобу «Тойота Ленд Крузер 200» вартість матеріального збитку, що завдана позивачу внаслідок пошкодження його автомобіля, становить 288735 грн., що складає собою суму відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та податку на додану вартість.

Суд не бере до уваги доводи позивача про стягнення з відповідача матеріальної шкоди, з розрахунку вартості відновлювального ремонту з урахуванням ПДВ на вартість запасних частин та матеріалів, що становить 624066,30 грн., оскільки, відповідно норм Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (чинного на час виникнення спірних правовідносин), до виплати потеплілій стороні належить вартість відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, що в даному випадку, згідно висновку судової транспортно-товарознавчої експертизи, становить 288735 грн.

Отже, відповідач ОСОБА_2 , як особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, що становить 131235 грн. з урахуванням франшизи у розмірі 2500 грн. (а.с.99).

Крім того, у відповідності до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», до стягнення з відповідача також підлягає вартість послуг перевезення автомобіля (евакуації транспортного засобу з місця ДТП) в розмірі 11000 грн. (а.с. 38-39).

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування завданих збитків внаслідок ДТП слід задовольнити частково та стягнути з відповідача суму в розмірі 144735 грн. (288735 грн. 157500 грн. + 11000 грн.+2500 грн.).

При цьому суд вважає безпідставними та не бере до уваги доводи сторони відповідача про відсутність фактично понесених позивачем витрат на ремонт майна у зв`язку із продажем ним в подальшому пошкодженого автомобіля, так як, відповідачем у порушення вимог ст.81 ЦПК України не спростовано наданий позивачем висновок експерта (а.с.8-34), що належним чином підтверджує факт заподіяння матеріальних збитків автомобілю внаслідок ДТП.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову, судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки відповідач являється інвалідом 2 групи (а.с.61) і звільнений сплати від судового збору відповідно до ст..5 ЗУ «Про судовий збір», то в силу вимог ч.6 ст.141 ЦПК України, понесений позивачем судовий збір не підлягає стягненню з відповідача.

Крім того, відповідно до ч. 1, 3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати пов`язані з залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи, витрати на правничу допомогу.

Судом встановлено, що позивачем сплачено 6000 грн. за експертне транспортно-товарознавче дослідження транспортного засобу «Тойота Ленд Крузер 200» від 25.11.2024 року до звернення до суду з даним позовом (а.с. 36-37).

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд ураховує не те, коли замовлено експертизу та отримано висновок експерта до чи після звернення позивача до суду з позовом, а те, чи пов`язані безпосередньо ці витрати з розглядом справи.

Відшкодування витрат за проведення експертизи не обмежується випадком її призначення та проведення після відкриття провадження у справі. Тому сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування витрат за експертизу, проведену до подання позову, якщо такі витрати пов`язані з розглядом справи, зокрема якщо суд урахував відповідний висновок експерта як доказ (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 листопада 2023 року у справі № 712/4126/22).

Оскільки, саме висновок експерта за результатами експертного транспортно-товарознавчого дослідження № 21 від 25.11.2024 року врахований судом при визначені розміру страхового відшкодування, то така вартість залучення експерта підлягає стягненню з відповідача.

Разом з тим, на підставі вимог ст.ст.137, 141 ЦПК України, з позивача слід стягнути на користь позивача понесені останнім витрати на професійну правничу допомогу.

Судом встановлено, що 07.02.2025 року позивач уклав договір №05/25 про надання правової (правничої) допомоги з адвокатом Войціховським А.В. відповідно до умов якого адвокат зобов`язується надати послуги клієнту за винагороду.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 понесено витрати за правничу допомогу адвоката у розмірі 16500 грн., на підтвердження розміру якої позивачем надано №05/25 про надання правової (правничої) допомоги від 07.02.2025 року, акт приймання-передачі послуг №1 від 16.04.2025 року, платіжну інструкцію №2.118920055.1 від 16.04.2025 року на суму 16500 грн. (а.с. 121-124).

Однак, на думку суду, з відповідача в користь позивача слід стягнути суму в розмірі 7000 грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу. При цьому, суд враховує принцип співмірності витрат на правничу допомогу адвокатата визначені у ч. 4 ст. 137 ЦПК України обставини, а саме, складність справи, характер та кількість підготовлених та поданих адвокатом документів, а також часткового задоволення позовних вимог.

Таким чином, загальна сума судових витрат, що підлягають стягненню з відповідача в користь позивача становить 13000 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 27, 77, 81, 141, 263-265, 354 ЦПК України, на підставі ст.ст. 23, 1166, 1167, 1187, 1188, 1192, 1194 Цивільного кодексу України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 суму майнової шкоди в розмірі 144735 (сто сорок чотири тисячі сімсот тридцять п`ять) грн. 00 коп.

В решті вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 13000 (тринадцять тисяч) грн.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_4 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Третя особа - Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», , адреса місцезнаходження: 02081, м. Київ вул. Здолбунівська, 7Д, корпус Г.

Повне судове рішення складено 15 травня 2025 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області А.М. Пахолюк