ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 року

м. Київ

справа № 208/2900/23

провадження № 61-15261св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачка - ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, -Перша кам`янська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Іванченко Альона Леонідівна, на постанову Дніпровського апеляційного суду від 09 жовтня 2024 року у складі колегії суддів: Петешенкової М. Ю., Городничої В. С., Красвітної Т. П., і ухвалив таку постанову.

Зміст позовної заяви та її обґрунтування

1. У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до

ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Перша кам`янська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину, про скасування державної реєстрації.

2. На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3 . Він є єдиним сином та єдиним спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_3 .

3. Посилався на те, що 15 березня 2023 року він звернувся до державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті батька, проте постановою Першої кам`янської державної нотаріальної контори від 17 березня 2023 року йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з пропуском строку, встановленого законом для прийняття спадщини.

4. У постанові Першої кам`янської державної нотаріальної контори від 17 березня 2023 року зазначено, що спадкова справа відкрита 02 травня

2022 року № 390/2022 за заявами інших спадкоємців, а саме сестри померлого ОСОБА_4 , яка відмовилася від спадщини на користь своєї доньки (племінниці померлого) ОСОБА_2 , та самої ОСОБА_2 , яка 02 травня 2022 року подала заяву про прийняття спадщини. 27 січня 2023 року ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право на спадщину та стала власницею квартири за адресою: кв. АДРЕСА_1 . Право власності зареєстроване нотаріусом Главчевою Л. В., Перша кам`янська державна нотаріальна контора.

5. Зазначав, що він мав звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини до 25 січня 2023 року, однак звернувся лише 15 березня 2023 року. Пропущений строк звернення в межах півтора місяця вважає незначним та таким, що пропущений з поважних причин, оскільки він тривалий час перебував на лікуванні, в нього відбувалося погіршення стану здоров`я, проходив довготривале лікування у зв`язку із загостренням хронічних хвороб.

6. Враховуючи наведене, ОСОБА_1 просив суд: визначити йому додатковий строк тривалістю в один місяць, з часу набрання законної сили рішенням суду, для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті батька; визнати недійсним і скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька, який помер

ІНФОРМАЦІЯ_1 , серія та номер: 1-84, виданий ОСОБА_2 27 січня 2023 року; скасувати державну реєстрацію, проведену 27 січня 2023 року щодо права власності ОСОБА_2 на квартиру, загальною площею 42,2 кв. м, адреса:

кв. АДРЕСА_1 .

Стислий виклад позиції відповідачки

7. ОСОБА_2 заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на його безпідставність. Зазначала, що наведені позивачем підстави пропуску ним строку для подання заяви про прийняття спадщини не підтверджуються жодними доказами, зокрема, медичними документами. Сам по собі факт перебування позивача на стаціонарному лікуванні в закладі охорони здоров`я не може вважатися безумовною підставою для визначення додаткового строку, оскільки тривалість такого лікування не перешкоджала позивачу звернутися із заявою про прийняття спадщини після закінчення лікування.

8. Вважала, що дійсною причиною подання позивачем нотаріусу заяви про прийняття спадщини батька лише 15 березня 2023 року була його необізнаність про смерть батька, що не є підставою для встановлення додаткового строку на прийняття спадщини. Правові підстави для визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним та скасування державної реєстрації права власності на успадковане нерухоме майно на підставі виданого 27 січня 2023 року свідоцтва про право на спадщину відсутні.

Основний зміст та мотиви рішення суду першої інстанції

9. Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 03 квітня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

10. Визначено ОСОБА_1 додатковий строк тривалістю в один місяць з часу набрання законної сили рішенням суду для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після померлого батька ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

11. Визнано недійсним і скасовано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , серія та номер: 1-84, видане ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , видавник: Главчева Л. В., державний нотаріус Першої кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області. Скасовано державну реєстрацію, проведену 27 січня 2023 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо права власності ОСОБА_2 на квартиру, загальною площею 42,2 кв. м, адреса:

кв. АДРЕСА_1 .

12. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати зі сплати судового збору.

13. Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач довів, що пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини з поважних причин, а саме у зв`язку із станом свого здоров`я та періодичним перебуванням на лікуванні; недобросовісною поведінкою відповідача. Суд вважав, що пропущений позивачем строк є нетривалим, оскільки враховуючи постанову Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2022 року № 719 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату та державної реєстрації в умовах воєнного стану» такий строк закінчився 25 січня 2023 року, а із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1 звернувся до нотаріусу 15 березня 2023 року. За наявності підстав для визначення спадкоємцю першої черги додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, видане ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину підлягає визнанню недійсним, а державна реєстрація речового права на нерухоме майно - скасуванню.

Основний зміст та мотиви судового рішення суду апеляційної інстанції

14. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 09 жовтня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 03 квітня 2024 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні позову. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 5 635,50 грн.

15. Суд апеляційної інстанції вважав помилковими висновки суду першої інстанції про наявність правових підстав для визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини. Зауважено, що необізнаність позивача про смерть батька, систематичні його звернення до лікарів з приводу хронічних хвороб та їх загострення не є поважними причинами пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини. Для подання заяви про прийняття спадщини не обов`язково їхати до нотаріальної контори, оскільки законодавство не позбавляє спадкоємця права направити таку заяву за допомогою засобів поштового зв`язку.

Узагальнені доводи касаційної скарги

16. ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Іванченко А. Л., у поданій касаційній скарзі просить скасувати постанову Дніпровського апеляційного суду

від 09 жовтня 2024 року та залишити в силі рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 03 квітня 2024 року.

17. Підставами касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції заявник зазначає неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, посилаючись на те, що апеляційний суд застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду України від 06 лютого 2013 року у справі № 6?167цс12, від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17, у постановах Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 681/203/17, від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 23 серпня 2020 року у справі № 315/714/19, від 18 січня 2023 року у справі № 580/1300/22, від 16 серпня 2023 року у справі № 758/13293/18, від 10 квітня 2024 року у справі № 522/13476/23, від 27 травня 2024 року у справі № 358/904/22, від 14 серпня 2024 року у справі № 537/3556/22 (пункт 1 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України). Крім того заявник обґрунтовує необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду Українивід 04 листопада 2015 року у справі

№ 6-1486цс15, від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16, у постановах Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі № 381/4482/16-ц, від 13 грудня 2018 року у справі № 459/295/16-ц, від 25 квітня 2019 року у справі

№ 761/794/15-ц, від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20, від 17 березня 2021 року у справі № 638/17145/17, від 12 квітня 2021 року у справі

№ 589/1863/13-ц, від 21 квітня 2022 року у справі № 296/12109/18, від 01 червня 2022 року у справі № 148/1805/20 та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні (пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України), а також зазначає, що суд апеляційної інстанції не дослідив зібрані у справі докази та не надав їм належної правової оцінки (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

18. Касаційна скарга обґрунтована посиланням на те, що суд апеляційної інстанції не врахував, що він пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин: йому не було відомо про смерть батька через сімейні обставини - вони з батьком через непорозуміння майже рік не спілкувалися, проживали окремо; його затяжної хвороби, яка посилилася в умовах воєнних дій та регулярних обстрілів мирних міст України. Його відносини з батьком завжди були складними через різні погляди на життя і загострилися ще більше з початком збройної агресії проти України. Саме депресивний стан, погане самопочуття та непорозуміння між ними спонукали батька і сина обмежитись у спілкуванні та дистанціюватися один від одного. Цей період склав близько року, саме в цей період помер батько.

19. Заявник акцентує увагу на наявності доказів його тривалого лікування від захворювань, які супроводжуються постійним болем та неможливістю здійснювати нормальну життєдіяльність.

20. Зазначає про недобросовісні дії відповідачки та її матері, які приховали від нього хворобу та смерть батька, крім того не повідомили адресу його проживання нотаріусу. Більш того, нотаріусом не було вчинено жодних дій щодо розшуку інших спадкоємців ОСОБА_3 .

21. Також зауважує про незначний пропуск строку, з огляду на те, що він закінчився 25 січня 2023 року.

22. Посилається на те, що незнання спадкоємцем про факт смерті спадкодавця, у тому числі через приховування цього факту від спадкоємця іншими спадкоємцями, може бути поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, якщо необізнаний спадкоємець діє добросовісно та з моменту отримання інформації про смерть спадкодавця у розумні строки (які не повинні перевищувати шести місяців) звертається до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, у зв`язку з чим вважає, що наявні підстави для відступу від відмінних висновків Верховного Суду.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

23. Ухвалою Верховного Суду від 29 листопада 2024 року поновлено ОСОБА_1 строк на касаційне оскарженняпостанови Дніпровського апеляційного суду від 09 жовтня 2024 року, відкрито касаційне провадження у справі № 208/2900/23, витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.

24. 02 травня 2025 року матеріали цивільної справи № 208/2900/23 надійшли до Верховного Суду.

25. Ухвалою Верховного Суду від 14 травня 2025 року справу призначено до судового розгляду колегією з п`яти суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду не надійшов

Фактичні обставини справи, встановлені судами

26. Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис № 793, зазначений ОСОБА_3 .

27. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

28. Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 , яка належала останньому на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 26 червня 2004 року приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Алексою Л. М., за реєстровим № 612, зареєстрованого в обласному

КП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» за номером 21366, у книзі 125.

29. Свідоцтво про поховання померлого ОСОБА_3 від 26 березня 2022 року видано на ім`я ОСОБА_2 , яка займалася його похованням.

30. 14 червня 2022 року ОСОБА_1 у зв`язку з погіршенням стану здоров`я, а саме у зв`язку зі скаргами на головний біль, запаморочення, нестабільність

АТ, безсоння, біль у шийному відділі хребта, проходив амбулаторне лікування у невропатолога, останньому було встановлено наступний діагноз: вертеброгена цервікобрахіалгія при ОХЗ шийного відділу хребта. Больовий, м`язево-тонічний синдром. Виражений астено-депресивний синдром.

31. На фоні загострення стану здоров`я, 22 червня 2022 року ОСОБА_1 знову звертався до невропатолога та отримав відповідні рекомендації та призначення щодо лікування.

32. 03 серпня 2023 року в результаті дослідження МРТ шийного відділу хребта лікарями зроблений наступний висновок: МР-ознаки грижі міжхребцевого диска с5-с6, протрузії міжхребцевих дисків с4-с5, с6-с7, остеохондроз, спондилоартроз, спондильоз, сколіоз шийного відділу хребта.

33. В результаті МРТ головного мозку, проведеного 03 серпня 2022 року, лікарями зроблений наступний висновок: МР-ознаки поодиноких судинних вогнищ у паренхімі головного мозку. Гипоплазія лівої хребетної артерії.

34. 09 серпня 2022 року ОСОБА_1 продовжив лікування у невропатолога з діагнозом: ВСД з вираженим астено-вегетативним синдромом. Цефалгія. Діссомнія.

35. ОСОБА_1 стверджував, що після довготривалого лікування у нього все одно залишався больовий синдром у голові, хребті, безсоння, погане загальне самопочуття, в тому числі у грудні 2022 року, січні 2023 року, у зв`язку із чим він змушений звертатися знову до невропатолога і знову проходити довготривале лікування, що підтверджується висновком лікаря від 01 лютого 2023 року, згідно з яким заявлено скарги на: головний біль, біль у шийному відділ хребта, біль у грудному відділі хребта; залишились.

36. Відповідно до виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, отриманої в лікарській амбулаторії загальної практики - сімейної медицини № 6 від 27 березня 2023 року у ОСОБА_1 наявні хронічні захворювання, а також супутні ускладнення, через які він перебував на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні з 17 листопада 2022 року по 23 листопада 2022 року, періодично перебував на амбулаторному лікуванні. Був на лікуванні гострого синуситу з 12 березня 2022 року по 21 березня 2022 року.

37. Відповідно до медичної карти стаціонарного хворого №8782/1427 КНП Кам`янської міської ради «Міська лікарня № 7» у ОСОБА_1 наявні наступні захворювання: ГЕРХ з езофагітом, загострення. Недостатність кардії ІІ ст. Виразкова хвороба ДПК н/фаза загострення (21/11/22р. ЕФГДС - рубцові зміни ЦДПК). Хр. гастродуоденіт, загострення. Хр. панкреатит, загострення. Реактивний гепатит.

38. Згідно зі спадковою справою № 390/2022, відкритою Першою кам`янською державною нотаріальною конторою 02 травня 2022 року після померлого

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 - сестра ОСОБА_3 , яка є матір`ю відповідача ОСОБА_2 , звернулася до нотаріуса із заявою, якою відмовилася від належної їй за законом частки у спадщині на користь племінниці померлого - ОСОБА_2 .

39. 02 травня 2022 року ОСОБА_2 звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, у якій зазначила, що крім неї іншим спадкоємцем за законом у спадкодавця є сестра - ОСОБА_4 .

40. 27 січня 2023 року Першою кам`янською державною нотаріальною конторою було оформлено свідоцтво про право на спадщину за законом на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , на ім`я ОСОБА_2 , про що були внесені відомості до спадкового реєстру, та право власності було зареєстровано за нею у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

41. 03 березня 2023 року Першою кам`янською державною нотаріальною конторою було оформлено свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові вклади з нарахованими процентами та компенсаційними сертифікатами, нарахованими компенсаціями та індексаціями, що знаходяться в АТ КБ «ПриватБанк», на ім`я ОСОБА_2 , про що були внесені відомості до спадкового реєстру. Вартість спадкового майна 4 716,92 грн.

42. 15 березня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

43. Постановою Першої кам`янської державної нотаріальної контори

від 17 березня 2023 року ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька - ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з пропуском строку, встановленого законом для прийняття спадщини.

44. Свідок ОСОБА_5 пояснила суду, що з позивачем не знайома, знає тільки відповідачку. Зазначила, що ОСОБА_1 не хотів спілкуватись з батьком ОСОБА_3 . Тоді як ОСОБА_2 приходила до ОСОБА_3 . Про смерть батька ОСОБА_1 дізнався лише коли прийшов його вітати з днем народження, через рік після його смерті.

45. Свідок ОСОБА_6 пояснила суду, що ОСОБА_2 є племінницею ОСОБА_3 , його сина ОСОБА_1 вона не бачила. Зазначила, що

ОСОБА_3 казав, що з сином він не спілкується. Одного разу ОСОБА_1 прийшов та стукав до неї у двері, вона повідомила, що батько помер.

46. Свідок ОСОБА_7 пояснила суду, що вона ОСОБА_1 не знає, ніколи не бачила. З ОСОБА_3 спілкувались як сусіди, він казав, що з сином не спілкується.

Позиція Верховного Суду

47. Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

48. Відповідно до пунктів 1, 2, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

49. Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

50. Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

51. Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

52. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

53. Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

54. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

55. Відповідно до частини першої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

56. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (частина третя статті 1223 ЦК України).

57. Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

58. Відповідно до частин першої, другої статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

59. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

60. За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

61. Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

62. Подання заяви про прийняття спадщини є дією, яку повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, коли такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем.

63. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

64. Верховний Суд зауважував, що правила щодо строку на прийняття спадщини (початок перебігу, наслідки спливу) регулюються ЦК України, який прийнятий Верховною Радою України і є основним актом цивільного законодавства України.

65. Законодавець як у статті 1270 ЦК України, так і в інших нормах ЦК України, не передбачає допустимості існування такої конструкції як «зупинення перебігу строку на прийняття спадщини» та можливості постановою Кабінету Міністрів України визначати інші правила щодо регулювання строку на прийняття спадщини.

66. Таким чином, пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» суперечить статтям 1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню.

67. Зазначені правові висновки викладені у постановах Верховного Суду

від 25 січня 2023 року у справі № 676/47/21, від 21 червня 2023 року у справі № 175/1404/19, від 16 серпня 2023 року у справі № 520/15620/17, від 23 жовтня 2024 року у справі № 212/3555/23.

68. Враховуючи наведене, строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 закінчився 25 вересня 2022 року. ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини лише

15 березня 2023 року.

69. Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

70. Отже, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд оцінює поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця для вчинення цих дій.

71. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України тощо.

72. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

73. Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі № 381/4482/16-ц, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18, від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18, від 14 лютого 2024 року у справі

№ 357/8183/22.

74. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду (постанови Верховного Суду

від 11 липня 2022 року у справі № 650/48/20, від 27 квітня 2023 року у справі

№ 750/13008/21, від 14 лютого 2024 року у справі № 754/3327/22).

75. На обґрунтування підстав поважності пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини ОСОБА_1 посилався на наявність хронічних хвороб, які у період з моменту смерті батька та до його звернення до нотаріуса перебували у стадії загострення, а також недобросовісну поведінку відповідачки, яка не повідомила нотаріуса про наявність спадкоємця першої черги, а також нездійснення нотаріусом його виклику. В суді апеляційної інстанції та у доводах касаційної скарги ОСОБА_1 додатково послався на його неповідомлення відповідачкою та її матір`ю про смерть батька.

76. У постанові Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі

№ 750/262/20 суд дійшов висновку, що неспілкування позивача зі спадкодавцем внаслідок неприязних відносин між ними, а також необізнаність спадкоємця про факт смерті батька не є об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини.

77. Саме по собі незнання про смерть спадкодавця без встановлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку.

78. Таким чином, необізнаність про смерть спадкодавця не є поважною причиною для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

79. Подібний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15 та, а також у постановах Верховного Суду від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18,

від 27 травня 2020 року у справі № 336/1127/17, від 30 червня 2020 року у справі № 431/5782/17, від 20 вересня 2023 року у справі № 638/16540/20, від 30 вересня 2020 року у справі № 635/4551/18, від 03 березня 2021 року у справі № 145/148/20, від 21 квітня 2022 року у справі № 296/12109/18, від 07 грудня 2022 року у справі № 399/570/21, від 13 квітня 2023 року у справі № 522/17537/18, від 14 лютого

2024 року у справі № 357/8183/22, від 08 квітня 2024 року у справі № 334/2358/23, від 25 лютого 2025 року у справі № 344/584/24, від 09 квітня 2025 року у справі

№ 522/953/23, від 07 травня 2025 року у справі № 760/18418/23. Правозастосовча практика Верховного Суду у подібних правовідносинах є усталеною.

80. Крім того, у пункті 111 постанови Великої Палати Верховного Суду

від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23 зауважено, що положення статті 63 Закону України «Про нотаріат» та підпункту 2.2 пункту 2 та підпункту 3.2 пункту 3 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 282/20595, не передбачають для нотаріуса обов`язку у всіх випадках подавати оголошення у пресі про відкриття спадщини та закликання до спадкування. Нотаріус не повинен здійснювати розшук спадкоємців, місце проживання яких йому не є відомим.

81. Колегія суддів зауважує, що законодавство не встановлює конкретний перелік поважних причин пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини. Тобто суд, розглядаючи такі позови встановлює саму по собі наявність причин, що унеможливили своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини, та оцінює їх з точки зору поважності. Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини, суд повинен враховувати, що такі причини визначаються у кожному конкретному випадку, з огляду на обставини кожної справи. Визначення поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, входить до предмета доказування у справі, тобто стосується оцінки доказів на предмет належності, допустимості, достатності доказів.

82. Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

83. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

84. Надавши належну правову оцінку поданим ОСОБА_1 доказам на підтвердження причин значного пропуску ним шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька у їх сукупності, врахувавши періодичність звернення позивача до лікарів за медичною допомогою та характер такої допомоги, наявність у нього можливості направити відповідну заяву засобами поштового зв`язку, суд апеляційної інстанції дійшов загалом обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для визначення ОСОБА_1 додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Інші позовні вимоги є похідними, а тому правильно були відхилені апеляційним судом.

85. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23 зауважувала, що суди мають враховувати, що безпідставне надання додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності та є незаконним втручанням у права спадкоємців, які прийняли спадщину.

86. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника по суті спору та їх відображення в оскарженому судовому рішенні, питання вмотивованості висновків суду апеляційної інстанції, Верховний Суд виходить з того, що у справі, яка розглядається сторонам надано мотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків апеляційного суду, в основному зводяться до переоцінки доказів.

87. Слід зазначити, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палата Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).

88. Висновки суду апеляційної інстанції, з урахуванням встановлених у цій справі фактичних обставин та характеру спірних правовідносин, не суперечать висновкам Верховного Суду, на які містяться посилання у касаційній скарзі.

89. Верховний Суд неодноразово зауважував, що зважаючи на різноманітність правовідносин та обставин, які стають підставою для виникнення спорів у судах, ураховуючи фактичні обставини, які встановлюються судами на підставі наданих сторонами доказів у кожній конкретній справі, суди повинні самостійно здійснювати аналіз правовідносин та оцінку релевантності і необхідності застосування правових висновків Верховного Суду в кожній конкретній справі (постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 лютого 2022 року у справі

№ 201/16373/16-ц, від 08 серпня 2023 року у справі № 910/8115/19 (910/13492/21)).

90. Доводи касаційної скарги щодо наявності правових підстав для відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду, зокрема, що не може бути визнана поважною така причина пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як необізнаність особи про відкриття спадщини - відсутність інформації про смерть спадкодавця, колегія суддів відхиляє.

91. На обґрунтування підстав для відступу від зазначеного висновку Верховного Суду ОСОБА_1 посилається на окрему думку судді Верховного Суду, висловлену у справі № 638/16540/20.

92. Відповідно до частини першої статті 415 ЦПК України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги ухвалює постанову відповідно до правил, встановлених статтею 35 та главою 9 розділу III цього Кодексу, з особливостями, зазначеними в статті 416 цього Кодексу.

93. Частинами першою, третьою статті 35 ЦПК України передбачено, що питання, що виникають під час колегіального розгляду справи судом, вирішуються більшістю голосів суддів. Головуючий голосує останнім. Суддя, не згодний з рішенням, може письмово викласти свою окрему думку. Про наявність окремої думки повідомляються учасники справи без оголошення її змісту в судовому засіданні. Окрема думка приєднується до справи і є відкритою для ознайомлення.

94. Окрема думка судді є одним із засобів реалізації принципів незалежності суддів, їхнього вільного волевиявлення та рівноправ`я, повного та всебічного розгляду справи. Окрема думка є висловленням власної позиції судді, який не погодився з думкою більшості, є похідною від правової позиції, яка покладена в основу рішення суду і жодним чином не змінює та не впливає на набуття законної сили судовим рішенням.

95. Як вбачається зі змісту ухваленого Верховним Судом судового рішення у справі № 638/16540/20, судом вирішувалося питання про наявність підстав для відступу від правового висновку, викладеного у наведених ОСОБА_1 постановах Верховного Суду, з аналогічних підстав. Нових підстав, які б свідчили про необхідність відступлення від такого висновку, заявником не наведено. Доводи касаційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

96. Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

97. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

98. З урахуванням доводів касаційної скарги ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Іванченко А. Л., які стали підставою для відкриття касаційного провадження у справі, меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 400 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскарженого судового рішення суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 402, 409, 410, 415, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Іванченко Альона Леонідівна, залишити без задоволення.

2. Постанову Дніпровського апеляційного суду від 09 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

В. В. Шипович