Справа № 344/7244/23
Провадження № 22-ц/4808/810/25
Головуючий у 1 інстанції Мелещенко Л. В.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючої Пнівчук О.В.

суддів : Бойчука І.В., Томин О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Комунального підприємства «Івано-Франківськводоекотехпром» на рішення Івано-Франківського міського суду від 24 березня 2025 року, в складі судді Мелещенко Л.В., у справі за позовом Комунального підприємства «Івано-Франківськводоекотехпром» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення та плати з абонентське обслуговування,

в с т а н о в и в :

У квітні 2023 року позивач Комунальне підприємство «Івано-Франківськводоекотехпром» (надалі КП «Івано-Франківськводоекотехпром»)звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення та плати за абонентське обслуговування.

Позов обґрунтовано тим, що КП «Івано-Франківськводоекотехпром» надає житлово-комунальні послуги з водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 , нараховуючи плату за надані послуги за встановленими тарифами. Однак відповідач несвоєчасно та не у повному обсязі оплачує вартість наданих позивачем послуг, внаслідок чого виникла заборгованість за період з 01 квітня 2020 року по 31 березня 2023 року та станом на 01 квітня 2023 року становить у загальному розмірі 11 137,68 грн, що складається з заборгованості за послуги водопостачання у розмірі 5 005,56 грн, заборгованості за послуги водовідведення у розмірі 5889,48 грн та плати за абонентське обслуговування у розмірі 242,64 грн.

Виходячи з вищенаведеного позивач просив поновити термін позовної давності в період до 01 квітня 2020 року та стягнути з відповідача заборгованість за послуги централізованого водопостачання і водовідведення та плати за абонентське обслуговування у розмірі 11 137,68 грн, а також судові витрати по справі, що складаються з судового збору у розмірі 2684,00 грн.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 24 березня 2025 року у задоволенні позову КП «Івано-Франківськводоекотехпром» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення та плати з абонентське обслуговування відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, КП «Івано-Франківськводоекотехпром»подало апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм процесуального та матеріального права.

Апелянт зазначив, що відповідач є власником житлового будинку, розташованого за адресою по АДРЕСА_1 .

Відповідно, КП «Івано-Франківськводоекотехпром»відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 на ім' я власника, а саме: ОСОБА_1

КП «Івано-Франківськводоекотехпром»надавалися та надаються відповідачу послуги з водопостачання та водовідведення. В свою чергу відповідач від надання послуг не відмовлялася, однак своєчасної оплати за надані послуги не проводились.

Наявність послуг водопостачання та водовідведення у квартирі АДРЕСА_2 відповідачкою в судовому засіданні не заперечувалась. Відповідачка також підтвердила той факт, що відкриваючи кран з водою - послуга водопостачання в її квартирі наявна.

Зазначили, що лічильник холодної води в кв. АДРЕСА_2 на даний час відповідачкою не повірений, хоча періодичній повірці підлягав ще з 12.06.2009 року .

Відтак, засоби обліку води, які не пройшли періодичної повірки не можуть вважатися як такі, що відповідають встановленим вимогам, а тому не допускаються до експлуатації. Проводити розрахунки за отримані послуги згідно з показаннями лічильників води, у разі коли хоча б один з приладів обліку води не пройшов періодичної повірки, не має правових підстав. Тому, на виконання вимог Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», позивачем з 01.05.2019 року, розрахунки за послуги централізованого водопостачання та водовідведення по особовому рахунку № НОМЕР_1 проводяться згідно з встановлених нормативів споживання з урахуванням кількості зареєстрованих в помешканні осіб. Дані норми передбачено ч.2.п.2.ст 9 ЗУ «Про Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» (Постанова Верховного Суду від 21.08.2018р. №233/4620/17 №61- 1253св18).

Представник апелянта вважає, що судом першої інстанції при розгляді справи не застосовано норми матеріального права, а саме не досліджено ті факти та обставини, що відповідачка, на вимогу ЗУ «Про метрологію і метрологічну діяльність» - зобо?язана була здійснити повірку приладу обліку в кв. АДРЕСА_2 .

Між позивачем та відповідачем виникли правовідносини з приводу надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, які регулюються чинними нормами законодавства України.

Послуга з постачання централізованого водопостачання та водовідведення надавалася і надається відповідачці належним чином і у повному обсязі, що не спростовується останньою. Приєднання до умов публічного типового договору відбулось акцептом шляхом беззаперечного отримання послуги.

Відповідачка ОСОБА_1 стверджувала, що не проживала по АДРЕСА_3 в період, за який позивачем здійснювалися нарахування відповідно і не користувалася послугами водопостачання та водовідведення. Однак, відповідачка з моменту реєстрації права власності (з 31.05.2019року) жодним чином не повідомляла та не надала доказів позивачу, які б підтверджували факт тимчасового непроживання у квартирі АДРЕСА_2 , а тому такі дані відсутні.

Так, п.47 згаданих Правил чітко встановлено прямий обов?язок споживача інформування протягом місяця виконавця про зміну власника житла (іншого об?єкта нерухомого майна) шляхом надання виконавцю витягу або інформації з Реєстру речових прав на нерухоме майно та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором.

Такий обовя`зок споживачів послуг також і передбачено законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Суд, при винесенні рішення посилається на ті обставини справи що, в кв. АДРЕСА_2 за період з 15.12.2015 по 22.09.2023 спожито 67 куб. електричної енергії, що в свою чергу свідчить про те, що у даній квартирі відповідачка не проживала. Однак, позивач не погоджується з таким твердженням, оскільки для відкриття крану та користування послугами централізованого водопостачання в даній квартирі, відповідачці не потрібно використання електроенергії.

Таким чином, суд зробивши висновок про те, що відповідачка фактично не проживає за адресою, а тому не користувалася послугами, за якою стягується борг, не повно з`ясував обставини, що мають значення для справи, а тому не застосував жодних норм права та не вказав мотивів такого висновку.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов Договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

На подану апеляційну скаргу відповідачка ОСОБА_1 подала відзив, у якому посилається на необгрунтованість апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду від 24 березня 2025 року без змін.

Зазначила, що вона є співвласником вказаного житлового будинку, що підтверджується матеріалами справи, і як співвласник зобов`язана його утримувати. Однак з 28.10.2012 року проживає за іншою адресою, в іншому населеному пункті, а саме в с. Вовчинець, Івано-Франківської міської ради, що підтверджується відповідними довідками та квитанціями про оплату послуг.

Також підтвердження того факту, що вона не проживає у спірному будинку та не користується жодними комунальними послугами є довідка щодо споживання електричної енергії за період з 2015 року по даний час, з якої вбачається відсутність споживання електричної енергії і як наслідок відсутній факт отримання послуги з водопостачання та водовідведення. Також до матеріалів справи долучені ряд доказів на підтвердження того, що з 2012 року вона проживає в с. Вовчинець, Івано-Франківської міської ради, і жодними послугами у будинковолодінні по АДРЕСА_3 не користується.

Відповідач ОСОБА_1 також зазначила, що прилад обліку холодної води, який був встановлений у будинковолодінні знятий працівниками позивача ще у 2012-2013 році для проведення повірки, але так і не був повернутий.

Згідно з частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи категорію справи, ціну позову розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно з статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін, виходячи з наступного.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач, будучи співвласником нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , не отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб і, відповідно, не є індивідуальним споживачем за вказаною адресою, доказів користування комунальними послугами суду не надано, у зв`язку з чим позовні вимоги не підлягають до задоволення.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

Судом встановлено, що відповідач є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , розмір частки 26/100. Фактичне місце проживання відповідачки ОСОБА_1 у садовому будинку у с. Вовчинець у садівничому товаристві «Агрохімік», що підтверджується довідками старости Вовчинецького старостинського округу від 09 жовтня 2023 року № 63-у та Садового товариства «Агрохімік» від 05 жовтня 2023 року № 3.

Згідно розрахунку заборгованості та розрахунку нарахувань та оплат, за період з 01 квітня 2020 року по 31 березня 2023 року станом на 01 квітня 2023 року за адресою: АДРЕСА_1 заборгованість за послуги централізованого водопостачання і водовідведення та плата за абонентське обслуговування становить у загальному розмірі 11137,68 грн, що складається з заборгованості за послуги водопостачання у розмірі 5005,56 грн, заборгованості за послуги водовідведення у розмірі 5889,48 грн та плати за абонентське обслуговування у розмірі 242,64 грн (а.с. 6-7, 119-120, 155-159).

01 березня 2022 року Комунальним підприємством «Івано-Франківськводоекотехпром», що діє на підставі статуту, Виконавцем, розміщено на офіційному сайті Комунального підприємства «Івано-Франківськводоекотехпром» www.vodokanal.if.ua Типовий індивідуальний договір про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, що є публічним договором приєднання, що укладається з метою надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення індивідуальному споживачу, відповідно до пункту 6 якого виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачу послуги відповідної якості, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надані послуги за тарифами, встановленими відповідно до законодавства, в строки і на умовах, визначених цим договором (а.с.8-14).

Згідно довідки Відділу з питань реєстрації місця проживання, зняття з реєстрації місця проживання та ведення реєстру територіальної громади м. Івано-Франківська Управління реєстраційних процедур Івано-Франківської міської ради інформації від 16 травня 2023 року та відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Івано-Франківській області від 19 травня 2023 року, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 24-25).

09 червня 2021 року між Приватним акціонерним товариством «Автотранспортне підприємство 0928», Виконавцем, та ОСОБА_1 , Споживачем, укладений договір про надання послуг з поводження з побутовими відходами за адресою: АДРЕСА_4 (а.с. 56-58).

Згідно довідки старости Вовчинецького старостинського округу від 09 жовтня 2023 року № 63-у, ОСОБА_1 дійсно фактично проживає без реєстрації з 28 жовтня 2012 року по даний час у с. Вовчинець у садівничому товаристві «Агрохімік» (а.с. 59, 99).

Як зазначено у довідці Садового товариства «Агрохімік» від 05 жовтня 2023 року № 3, ОСОБА_1 проживає у садовому будинку, що знаходиться в садово-огородньому товаристві «Агрохімік» з 28 жовтня 2012 року по даний час (а.с.60, 106).

Відповідно до довідки про обсяги розподіленої електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 15 грудня 2015 року по 22 вересня 2023 року спожито 67 кубів електричної енергії (а.с.65-66, 98, 104).

Відповідачу ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_3 , розмір частки 26/100, на підставі рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 квітня 2004 року, що набрало законної сили 18 січня 2005 року (а.с. 73-78, 100-101).

ОСОБА_1 є власником садового будинку, що знаходиться в садівничому товаристві «Агрохімік», АДРЕСА_4 (а.с.96-97).

На підставі державного акту на право власності на земельну ділянку відповідачу належить земельна ділянка № НОМЕР_2 в садівничому товаристві «Агрохімік», с. Вовчинець Івано-Франківської міської ради (а.с. 102, 105).

За адресою: АДРЕСА_4 відповідачем здійснювалася оплата за інтернет (а.с. 103).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи в забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

У частині першій та другій Закону передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу; виконавцем відповідно до Закону є суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

Згідно із частиною п`ятою статті 19 Закону виконавцем послуг із централізованого постачання холодної води та послуг із водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність із централізованого водопостачання та водовідведення.

Статті 20, 21 цього Закону визначають обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Пунктом 1 частиною третьою статті 20 Закону передбачений обов`язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Цей обов`язок відповідає зустрічному обов`язку виконавця, визначеному пунктом 3 частини другої статті 21 цього Закону, підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг із визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Виконавець зобов`язаний підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Закон передбачає істотні (обов`язкові) умови договору на надання житлово-комунальних послуг між виконавцем/виробником та споживачем. Істотними умовами договору є ті умови, без погодження яких договір взагалі не вважається укладеним.

Так, істотними умовами договору на надання житлово-комунальних послуг є: найменування сторін; предмет договору; вичерпний перелік житлово-комунальних послуг, тарифи та їхні складники на кожну з цих послуг, загальна вартість послуг; порядок оплати за спожиті житлово-комунальні послуги; порядок перерахунків розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їхнього ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їхньої якості; права та обов`язки сторін; порядок контролю та звіту сторін; порядок вимірювання обсягів та визначення якості наданих послуг; визначення точок розподілу, в яких відбувається передача послуг від виконавця/виробника споживачу; порядок обслуговування мереж та розподіл повноважень щодо їх експлуатації та відновлення (ремонту); умови доступу у квартиру, будинок, приміщення, на земельну ділянку для усунення аварій, неполадок, огляду мереж, зняття контрольних показників засобів обліку; порядок здійснення ремонту; відповідальність сторін та штрафні санкції за невиконання умов договору; порядок вирішення спорів; перелік форс-мажорних обставин; строк дії договору; умови зміни, пролонгації, припинення дії договору; дата й місце укладення договору.

Крім істотних договір може містити інші умови за згодою сторін. Договір на надання житлово-комунальних послуг набирає чинності з моменту його укладення. Процедура погодження договору відбувається протягом одного місяця з дня внесення проекту договору однією зі сторін.

Зміст договору про надання житлово-комунальних послуг не може суттєво відрізнятися від змісту типового договору.

Правила надання послуг із централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, яка регулює відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавець), і фізичною та юридичною особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Пунктом 8 Правил передбачено, що послуги надаються споживачеві згідно з договором, який оформляється на основі типового договору про надання послуг із централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Споживач, який отримує житлово-комунальні послуги, зобов`язаний укласти договір на їхнє надання, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Цей обов`язок відповідає зустрічному обов`язку виконавця, визначеному пунктом 3 частиною другою статті 21 Закону, підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Відповідач ОСОБА_1 пропозицію від позивача щодо укладення договору про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення не отримувала.

Зняття показань вузлів комерційного та розподільного обліку послуги здійснюється відповідно до статті 11 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та умов договору.

У разі недопущення споживачем (його представником) виконавця або іншої особи, яка здійснює розподіл обсягів послуг, до відповідного вузла обліку для зняття показань або в разі ненадання у визначений договором строк споживачем виконавцю або іншій особі, яка здійснює розподіл обсягів послуг, показань відповідного вузла обліку, якщо такі показання згідно із законом або договором зобов`язаний знімати споживач, для цілей комерційного або розподільного обліку виконавцем протягом трьох місяців приймається середньодобове споживання таким споживачем послуг за попередні 12 місяців, а у разі відсутності такої інформації - за фактичний час споживання послуг, але не менше 15 діб.

У разі відсутності інформації про показання вузлів обліку та/або недопущення споживачем виконавця або іншої особи, яка здійснює розподіл обсягів послуг, до відповідного вузла обліку для зняття показань після закінчення тримісячного строку з дня недопуску виконавець зобов`язаний здійснювати розрахунки з такими споживачами як із споживачами, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку

Факт недопущення споживачем (його представником) виконавця або іншої особи, яка здійснює розподіл обсягів послуг, до вузла обліку послуги для зняття показань фіксується шляхом складення акта у довільній формі (пункти 29-31 Правил).

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які на посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За ч.ч.5, 6 статті 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивач зазначав, що відповідачу надавалися і надаються послуги з водопостачання та водовідведення. В свою чергу відповідачка від надання послуг не відмовлялась, однак своєчасної оплати за надані їй послуги не проводила, завдаючи тим самим шкоди інтересам позивача.

Проте в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які належним чином засвідчують факт контрольного зняття показників лічильника водопостачання у присутності відповідача та відповідно і не підтверджена сума заборгованості за послуги. Також відсутні акти, що фіксують факт недопущення споживачем працівників позивача для контрольного зняття показників.

Тобто розрахована заборгованість ґрунтується на показниках, які не підтверджені належними та допустимими доказами, що призводить до формування висновків на основі припущень.

Зібраними доказами в справі підтверджено, що відповідачка ОСОБА_1 з 28 жовтня 2012 року по даний час проживає у с. Вовчинець у садівничому товаристві «Агрохімік», являється власником садового будинку за адресою АДРЕСА_5 та земельної ділянки за вказаною адресою, здійснює оплату наданих їй послуг за вказаною адресою.

Натомість за адресою АДРЕСА_1 , не проживає з кінця 2012 року, про що свідчать також довідки про обсяги розподіленої електричної енергії за період з 15 грудня 2015 року по 22 вересня 2023 року, згідно яких за вказаною адресою спожито 67 кубів електричної енергії.

Таким чином факт споживання відповідачкою послуг водопостачання та водовідведення за адресою АДРЕСА_1 свого підтвердження не знайшов.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржуване рішення суду постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381- 382, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Івано-Франківськводоекотехпром» залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду від 24 березня 2025 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2. ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуюча: О.В. Пнівчук

Судді: І.В. Бойчук

О.О. Томин