Справа №345/1683/25
Провадження № 2/345/935/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.05.2025 р. м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Юрчака Л.Б., з участю секретаря судового засідання Баран В.В., розглянувши у відкритому підготовчому засіданні у порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Калуші цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 до Верхнянської сільської ради об`єднаної територіальної громади Калуського району Івано-Франківської області про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки в порядку спадкування за заповітом, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на завершення приватизації земельної ділянки площею 0,20 га, яка розташована в с. Збора Калуського району Івано-Франківської області, урочище «За Зборшорою», згідно рішення Зборянської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області від 17 серпня 2000 року «Про частковий вихід із паєм в натурі громадянам сіл Збора та ОСОБА_4 ».

Свої вимоги мотивує тим, що 0ІНФОРМАЦІЯ_2 померла матір позивачки, ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилася спадщина за заповітом, оскільки ОСОБА_3 на випадок своєї смерті склала заповіт, посвідчений 11.09.1996 секретарем Зборянської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області. Цим заповітом своїм спадкоємцем вона визначила ОСОБА_1 і заповіла їй все належне їй майно та майнові права. Позивачка прийняла спадщину та звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак отримала відмову у видачі даного документа у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів, а тому змушена звернутися в суд з даним позовом.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15.04.2025 р. відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

У підготовче судове засідання позивачка та її адвокат Бойко Р.Б. не з`явилися, однак адвокат Бойко Р.Б. подав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та не заперечує щодо ухвалення рішення у підготовчому засіданні.

У підготовче судове засідання представник Верхнянської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області також не з`явилися, однак подав заяву про розгляд справи без участі їхнього представника, позовні вимоги підтримує та просить суд задоволити їх у повному обсязі.

Відповідно до ч. 3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що 0ІНФОРМАЦІЯ_2 померла матір позивачки, ОСОБА_3 .

Після її смерті відкрилась спадщина за заповітом, оскільки ОСОБА_3 на випадок своєї смерті склала заповіт, посвідчений 11.09.1996 секретарем Зборянської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області. Цим заповітом своїм спадкоємцем вона визначила ОСОБА_1 і заповіла їй все належне їй майно та майнові права.

Позивачка прийняла спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 .

Зокрема, 12 липня 2011 року нотаріус видав позивачці свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,8231 га, кадастровий номер :02:001:0136, яка належала ОСОБА_3 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯЗ № 153307 від 17.12.2008.

Разом з тим листом від 13.02.2025 № 118/01-16 позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,20 га, розташовану в с. Збора Калуського району Івано-Франківської області, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Відповідно до ст. 116 ЗК України, громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

В силу ст. 80 ЗК України, суб`єктами права власності на землю є, зокрема, громадяни.

Згідно ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Відповідно до ч. 2 ст. 116 ЗК України,набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно ч. 3 ст. 116 ЗК України,безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі:

а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян;

б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 118 ЗК України, процедура приватизації розпочинається після надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органом державної влади або місцевого самоврядування, який надає відповідні дозволи.

04 листопада 1999 року Калуською районною державною адміністрацією на ім`я ОСОБА_3 видано сертифікат на право на земельну частку (пай), серія ІФ № 007805, який зареєстровано 04.11.1999 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 357, про право на земельну частку (пай) у Селянській спілці «Вільна земля» розміром 26,4 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

Пунктом 4 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10 листопада 1994 року N 666/94 було встановлено, що кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства має право безперешкодно вийти з нього та одержати безкоштовно у приватну власність свою частку землі (пай) у натурі (на місцевості), що засвідчується державним актом на право приватної власності на землю.

Згідно пункту 6 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08 серпня 1995 року № 720/95, у разі виходу власника земельної частки (паю) з колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства за його заявою здійснюється відведення земельної ділянки в натурі в установленому порядку і видається державний акт на право приватної власності на цю земельну ділянку. Після видачі громадянинові державного акта на право приватної власності на земельну ділянку сертифікат на право на земельну частку (пай) повертається до районної державної адміністрації.

17 грудня 2008 року ОСОБА_3 видано державний акт на право власності на земельну ділянку, серія ЯЗ № 153307, яким підтверджується право власності на земельну ділянку площею 0,8231 га в с. Збора, кадастровий номер :02:001:0136, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Цей державний акт на право власності на земельну ділянку видано на підставі розпорядження Калуської районної державної адміністрації від 15.09.2008 № 516.

Те, що державний акт видано на частину земельної частки (паю) розміром 0,8231 га (20,89 в умовних кадастрових гектарах), а залишок становить 5,51 в умовних кадастрових гектарах підтверджується листом Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області від 19.03.2025 № 29-9-0.10-1202/0/2-25.

Рішенням Зборянської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області від 17 серпня 2000 року «Про частковий вихід із паєм в натурі громадян сіл Збора та Кулинка» вирішено надати частково земельний пай в натурі ОСОБА_3 площею 0,20 га (ряд № 2, 13).

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ст.ст. 1216-2018 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Позивач є спадкоємцем за заповітом всього майна померлої ОСОБА_3 , в тому числі і спірної земельної ділянки, яка фактично належала спадкодавцю.

Будь-які інші особи, які мали б претензії до спадкового майна, відсутні, а позивач являється спадкоємцем за заповітом в розумінні ст. 1223 ЦК України.

Відповідно до приписів частини першої статті 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Також, встановлено, що позивачка звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак отримала відмову у видачі даного документа у звязку із відсутністю правовстановлюючого документа на земельну ділянку.

Положеннями ст. 152 ЗК України, передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013, № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено наступне. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Не підлягають задоволенню позовні вимоги спадкоємців про визнання права власності на земельну ділянку, щодо якої спадкодавцем розпочато, але не завершено процедуру приватизації.

Верховний Суд в Постанові від 21 березня 2018 року по справі № 623/633/17, провадження № 61-6243св18, зазначив, що якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України.

У Перехідних положеннях Земельного Кодексу України визначено, у разі коли спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно до ст. 125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено у завершені процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовом про визнання права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Таким чином, зібрані по справі докази та належна їх оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову.

На підставі наведеного ст.1220-1223,1268,1269 ЦК України, керуючись ст.206,258-259,263-265 ЦПК Українисуд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 до Верхнянської сільської ради об`єднаної територіальної громади Калуського району Івано-Франківської області про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки в порядку спадкування за заповітом - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на завершення приватизації земельної ділянки площею 0,20 га, яка розташована в с. Збора Калуського району Івано-Франківської області, урочище «За Зборшорою», згідно рішення Зборянської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області від 17 серпня 2000 року «Про частковий вихід із паєм в натурі громадянам сіл Збора та ОСОБА_4 ».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду , шляхом подачі апеляційної скарги через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Головуючий: