Справа № 202/2009/25
Провадження № 2/202/2363/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2025 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Мариніна О.В.

за участю секретаря судового засідання Пєшкічевої А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі цивільну справу №202/2009/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 28 травня 2019 року між нею та ОСОБА_2 було укладено шлюб. Спільних дітей сторони не мають. Подружнє життя в останні роки поступово погіршувалось, у родині часто виникали сварки через різні погляди на сімейні цінності та обов`язки, з часом сторони стали зовсім чужі одне одному. Починаючи з травня 2022 року вони не проживають разом однією сім`єю та шлюб фактично припинено. Шлюб існує лише формально. Спільне господарство не ведеться та подружжя не живе однією сім`єю. Позивачка вважає, що подальше збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам подружжя, у зв`язку з чим просить розірвати шлюб.

Позивачка у судове засідання не з`явилась, в підсистемі електронний суд представником позивачки за ордером адвокатом Кісілевичем О.М. подано заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги позивачка підтримала, просила розірвати шлюб.

В підсистемі електронний суд, представником відповідача за ордером - адвокатом Сігало В.Л., був поданий відзив на позовну заяву, доводи якого зведено до того, що відповідач не заперечує проти позовних вимог, просив розірвати шлюб та здійснити розгляд справи у його відсутність.

Уточнив, що у родині майже не було сварок та значних непорозумінь, відносини були відкриті, жодних протиріч стосовно укладу сімейного життя та принципів щодо виховання дитини позивачки сторони не мали. Звернув увагу суду, що у 2022 році подружжя ухвалило спільне рішення та позивачка разом із своєю дитиною переїхали в якості біженців до Федеративної Республіки Німеччина, а Відповідач переїхав до Фінляндії до нового місця постійної роботи (на запрошення), у зв`язку з чим шлюб протягом останніх трьох років є дійсно формальним. Відповідач також вважає, що подальше спільне життя сторін та збереження даного шлюбу не відповідає інтересам обох сторін. Зазначив, що заходи досудового врегулювання спору, як про це зазначила позивачка не проводилися, однак він не заперечує проти розірвання шлюбу у судовому порядку.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані в силу ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 28 травня 2019 року, який зареєстрований Лиманським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 86.

Згідно наданим матеріалів від шлюбу сторони дітей не мають.

Шлюбні відносини сторони припинили та з травня 2022 року проживають окремо, обидва вважають, що подальше спільне життя та збереження даного шлюбу не відповідає їх інтересам.

Вирішуючи позов, суд бере до уваги, що відповідно до статті 51 Конституції України, а також статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Оскільки сторони припинили сімейно-шлюбні відносини і не мають наміру їх відновлювати, вважають, що їх сім`я фактично розпалась, її збереження є неможливим та не відповідає інтересам подружжя, суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, так як шлюбні відносини вже не підлягають збереженню.

Згідно ч. 2 ст.114, абз. 2 ч. 3 ст.115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Позивач, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, виявила бажання після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.104, 110, 112 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 200, 259, 263, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 28 травня 2019 року Лиманським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 86.

Після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище «ОСОБА_4 ».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О. В. Маринін