Справа № 456/4463/21 Головуючий у 1 інстанції: Бучківська В.Л.
Провадження № 22-ц/811/275/23 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Цяцяк Р.П.,

судді Ванівський О.М. та Шеремета Н.О.,

за участю: секретаря Цьони С.Ю.;

адвоката Василишина К.В.

представника позивача ОСОБА_1 ;

адвоката Железняк Н.М.

представника відповідачки Карпінської І.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23 листопада 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2021 року адвокат Вальчук Мирослава Миколаївна в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в кінцевій редакції позовних вимог якого просила суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 :

-заборгованість в розмірі 107 000 Євро, що еквівалентно станом на день звернення з позовом до суду за офіційним курсом НБУ 3 371 570 грн.;

- 3% річних від простроченої суми в розмірі 303 441 грн. 30 коп.;

-завдану моральну шкоду в розмірі 100 000 грн.;

- понесені судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що 19.06.2018 року за договором позики ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 107 000 євро, а остання зобов`язувалася їх повернути до 01.09.2018 року, написавши власноручно про це розписку (надалі «Договір позики»). В подальшому ОСОБА_2 грошові кошти не повернула, що підтверджується наявністю у позивача оригіналу її розписки. У зв`язку із перенесеним стресом та погіршенням стосунків з оточуючими, нервовістю та дратівливістю у позивача значно погіршилося самопочуття та здоров`я, він змушений був докладати додаткових зусиль для заробітку коштів для оплати навчання та комунальні платежі, в результаті чого йому було завдано моральної шкоди, яку він оцінює в 100 000 грн. (том 1, а.с. 1-4, 20-23).

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг в сумі 107 000 євро /основна сума заборгованості/; 303 441 грн. 30 коп. / 3% річних за прострочення повернення позики/; 5 000 грн. моральної шкоди; 13 620 грн. судового збору та 15 444 грн. 90 коп. витрат за проведення судово-технічної експертизи.

В задоволенні решти позовних вимог про стягнення моральної шкоди відмовлено(том 1, а.с. 216-224).

Вищезгадане рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23 листопада 2022 року оскаржила відповідачка ОСОБА_2 .

Апелянт просить згадане рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, покликаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та на порушення і неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Вважає, що судом не було враховано «фіктивність (її) розписки вчиненої за умов здійснення психологічного тиску та погроз насильства».

Вважає, що суд безпідставно відмовив їй в призначенні почеркознавчої експертизи «з мотивів встановлення психологічного тиску під час написання спірної розписки», а також у проведенні поліграфічного дослідження (том 2, а.с. 86-90).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представниці апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони представника позивача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що:

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (статті 12 і 81);

- суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13);

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);

- належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77);

- обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82);

- обставини, встановленні рішенням суду у (зокрема) цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина 4 статті 82).

В ході апеляційного розгляду справи апелянт (відповідачка) ОСОБА_2 подала до суду клопотання про зупинення провадження у даній справі, оскільки нею подано до суду позов до ОСОБА_1 про визнання недійсним Договору позики від 19.06.2018 року, який слугував правовою підставою для звернення ОСОБА_1 до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за цим Договором позики (том 2, а.с. 220-221).

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 05 квітня 2023 року клопотання ОСОБА_2 було задоволено та зупинено апеляційне провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням у вищезгаданій справі № 465/5503/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним Договору позики (том 2, а.с. 225-228).

Рішенням Берегівського районного суду Закарпатської області від 01 серпня 2023 року (залишеним без змін постановою Закарпатського апеляційного суду від 23 травня 2024 року) у справі № 465/5503/22 ОСОБА_2 було відмовлено у задоволенні її позову до ОСОБА_1 про визнання недійсним Договору позики (том 3, а.с. 63-66).

19 липня 2024 року до Львівського апеляційного суду від представника апелянта ОСОБА_2 поступили письмові Заперечення проти поновлення апеляційного провадження по справі № 456/4463/21 (даній справі) з посиланням на те, що в провадженні Закарпатського апеляційного суду перебуває ще одна цивільна справа (№297/2275/23): також за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання Договору позики неукладеним та визнання відсутнім у ОСОБА_1 права вимоги до ОСОБА_2 за цим Договором позики (том 3, а.с. 200-204), у зв`язку з чим апеляційне провадження у даній (№ 456/4463/21) справі поновлено не було.

Рішенням Берегівського районного суду Закарпатської області від 26 березня 2024 року у справі № 297/2275/23 ОСОБА_2 було відмовлено у задоволенні її позову до ОСОБА_1 про визнання Договору позики неукладеним та визнання відсутнім у ОСОБА_1 права вимоги до ОСОБА_2 за цим Договором позики.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 04 лютого 2025 року мотивувальну частину вищезгаданого рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 26 березня 2024 року було змінено (на мотивувальну частину в редакції цієї постанови), однак його резолютивну частину залишено без змін (том 4, а.с. 102-108).

Вищезгаданими судовими рішеннями, ухваленими судами першої та апеляційної інстанцій Закарпатської області у цивільних справах № 465/5503/22 та № 297/2275/23 за участі тих самих осіб, що і в даній (№ 456/4463/21) справі ( ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ), які набрали законної сили, встановлено, що Договір позики у формі розписки було написано ОСОБА_2 «власноруч та факт отримання грошей в борг було засвідчено нею особисто із проставленням дати, підпису та власних даних»; «факт укладення договору під впливом насильства не знайшов свого підтвердження», так само, як позивачем ( ОСОБА_2 ) «не було доведено ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог, підстав, з якими закон пов`язує можливість визнання недійсним спірного договору судом не встановлено», а відтак ці обставини (у відповідності до частини 4 статті 82 ЦПК України) доказуванню не підлягають.

Крім цього, 31 грудня 2024 року постановою старшого слідчого СВ Стрийського РУП ГУНП у Львівській області закрито кримінальне провадження, яке було відкрите за заявою ОСОБА_2 від 07.10.2024 року (тобто написаною через більш, ніж 6 (шість) років після написання нею 19.06.2018 року розписки про отримання нею 107 000 євро), - у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 190 КК України (том 4, а.с. 202-205).

Відтак, Договір позики у формі написаної ОСОБА_2 розписки, датованої 19.06.2018 року, залишається чинним, а тому (у відповідності до статті 629 ЦК України) є обов`язковим для виконання ОСОБА_2 .

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування (та, відповідно, для відмови у задоволенні позовних вимог) відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23 листопада 2022 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 19 травня 2025 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.