Доманівський районний суд Миколаївської області
Справа № 473/207/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

30.04.2025смт. Доманівка

Доманівський районний суд Миколаївської області

у складі головуючого судді Кащака А.Я.,

за участю секретаря судового засідання Куш О.П.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного проавдження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

14.01.2025 року представник позивача ТОВ «Юніт Капітал» - Тараненко А.І. звернулось до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором.

В обгрунтування позовних вимог сторона позивача покликається на те, що 19.02.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір №915623865 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідач підписав кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV74K4Q. Заповненням анкети заяви позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановлений законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. 19.02.2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» переказало грошові кошти в сумі 9000,00 грн. на його банківську карту № НОМЕР_1 , а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти в порядку та строки, що визначені договором. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» умови кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит, відповідач умов кредитного договору не виконав.

28.11.2018р. між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01 відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №915623865 від 19.02.2021 року.

05.08.2020р. між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінасова компанія «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу №05/0820-01, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №915623865 від 19.02.2021 року.

02.12.2024р. між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» було укладено договір факторингу № 02/12/24-У, згідно з яким до позивача перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 33043,00 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також судові витрати. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 17.02.2025р. у справі відкрито спрощене провадження у справі з викликом сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду письмові заяви про розгляд справи без його участі, проти заочного порядку розгляду справи не заперечував, позовні вимоги підтримував в повному обсязі.

Представник відповідача адвокат Вовчанська Г.С. в судове засідання не з`явилася, проте попередньо подала суду відповідну заяву про розгляд справи у її відсутності та відсутності відповідача ОСОБА_1 . Окрім того, подала суду письмові пояснення, згідно яких позовні вимоги не визнає з огляду на те, що сума кредиту була ним сплачена, що підтверджується розрахунком заборгованості наданому ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Окрім того, із розрахунку наданого ТОВ «Таліон плюс» видно, що 30.05.2023 року відповідачем було повернено тіло кредиту в розмірі 9000 грн. Таким чином зобов`язання щодо повернення тіла кредиту та відсотків відповідачем було виконано у повному обсязі. Окрім того зазначила, що відповідач ОСОБА_1 є військовослужбовцем, а тому на нього поширюються положення п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який передбачає, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язання перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами та проценти за користування кредитом не нараховуються. У зв`язку із чим у задоволенні позову просить відмовити.

За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі письмових доказів, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 19 лютого 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір №91563865 у формі електронного документа з використанням електронного підпису з одноразовим ідентифікатором MNV74K4Q.

За вказаним договором кредитодавець зобов`язався надати позичальникові кредит в розмірі 9000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі та додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (п.1.1 договору).

Згідно з п.1.2 договору, кредит надавався строком на 30 днів (з можливістю продовження строку).

Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в розмірі 438,00 процентів річних, що становить 1,2 процентів в день від суми кредиту за час користування ним (п. 1.4).

У правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зазначено: загальні положення, терміни та визначення, що використовуються у цих правилах, порядок надання кредиту та підписання електронного договору, порядок продовження дисконтного періоду, порядок погашення кредиту та сплати процентів, захист персональних даних, звільнення від відповідальності форс-мажор, порядок вирішення спорів, внесення змін та доповнень у правила та електронний договір, порядок доступу клієнта до електронних договорів, додаткових угод, додатків до електронних договорів та іншої інформації, заключні положення (а.с.18-23).

ОСОБА_1 подав до ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» заявку на отримання грошових коштів в кредит від 19.02.2021р. із зазначенням загальної інформації, персональних даних, адреси місця проживання, електронної пошти, номера телефону, номера картки (а.с.24).

З довідки щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» від 05.06.2023 року вбачається, що одноразовий ідентифікатор MNV74K4Q відправлено позичальнику 19.02.2021 о 10:57:40 год. на зазначений ним номер телефону НОМЕР_2 , ідентифікатор введено позичальником 19.02.2021 о 10:58:20 год., перерахування грошових коштів відбулося 19.02.2021 о 10:58:32 год. (а.с.25).

З Порядку дій споживача в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» з метою акцепту оферти та укладення електронного договору та Алгоритму дій ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» стосовно укладання кредитних договорів вбачається, що без ознайомлення з умовами надання та обслуговування кредитів та правилами про порядок надання коштів у позику, подальше укладення кредитного договору кредиту на сайті є неможливим.

Відповідно до довідки №20.1.0.0.0/7-250224/101241-БТ, виданої АТ КБ «ПриватБанк» 03.03.2025р., в АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_1 іметовано карту № НОМЕР_3 на яку 19.02.2021 року здійснено переказ коштів в сумі 9000 грн.

Згідно з платіжним дорученням ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» здійснено переказ коштів ОСОБА_1 у розмірі 9000,00 грн., відповідно до договору №915623865 від 19.02.2021 на платіжну карту № НОМЕР_1 .

Встановлено, що 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) укладено договір факторингу №28/1118-01, зі строком дії до 28.11.2019р.

Згідно укладених між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» додаткових угод №19 від 28.11.2019р., №26 від 31.12.2020р., №27 від 31.12.2021р., №31 від 31.12.2022р. та №32 від 31.12.2023р. було продовжено строк дії договору факторингу до 31.12.2024 року.

Предметом договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 є відступлення права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги.

Пунктом 1.2 договору факторингу визначено, що «кредитний договір» - кредитний договір, укладений між клієнтом і боржником, права вимоги за яким відступаються, та який відповідає наступним кртеріям: боржником за кредтним договором виступає фізична особа та кредит не забезечується заставою. Прелік кредитних договорів наводиться у відповідних додатках до договору, а саме в реєстрах прав вимог.

Під правом вимоги розуміються всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому (п.1.3 договору факторингу).

У пункті 1.5 договору факторингу зазначено, що реєстр прав вимоги означає перелік прав вимоги до боржників, що відступається за цим договором. Форма реєстру прав вимоги наведена в додатку №1 до цього договору.

Пунктом 4.1 договору встановлено, що право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі, встановленій у відповідному додатку.

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №135 від 25.05.2021 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до ОСОБА_1 (зазначений під номером 1676) за кредитним договором №915623865 від 19.02.2021р. на загальну суму 22279,00 грн. (а.с.55-56).

У довідці, виданій первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» №915623865/ФК від 02.12.2024р. зазначено, що 25.05.2021 було здійснено відступлення права вимоги за кредитним договором №915623865 від 19.02.2021, укладеного з ОСОБА_1 , ТОВ «Таліон Плюс», згідно укладеного договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 (а.с.85).

05.08.2020 року між ТзОВ «Таліон Плюс» та ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу №05/0820-01, згідно умов якого TзOB «Таліон Плюс» зобов`язується відступити ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження TзOB «Таліон Плюс» за плату на умовах, визначених цим Договором (п. 2.1 Договору).

Право вимоги переходить від TзOB «Таліон Плюс» до ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» з моменту підписання ними реєстру прав вимоги, по формі встановленій у відповідному додатку (п. 4.1 Договору).

Згідно укладених між ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Таліон Плюс» додаткових угод до Договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020, за №2 від 03.08.2021р., №3 від 30.12.2022р. було продовжено строк дії договору факторингу до 30.12.2024 року включно.

На підтвердження переходу від ТзОВ «Таліон Плюс» до ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №915623865 від 19.02.2021р. в сумі 33043,00 грн. позивачем надано витяг з реєстру прав вимоги №9 від 30.05.2023року до договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 (а.с.64-65).

02.12.2024 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТзОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу №02/12/24-У, згідно умов якого TзOB «Юніт Капітал» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження TзOB «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (ціна продажу) за плату, а TзOB «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» відступити TзOB «Юніт Капітал» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язання за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику, пеню за порушення грошового зобов`язання та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту) (п.1.1 Договору).

Відповідно до п. 1.2 Договору факторингу перехід від TзOB «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» до TзOB «Юніт Капітал» прав вимоги заборгованості боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком № 2, після чого TзOB «Юніт Капітал» стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги.

На підтвердження переходу від ТзОВ «Онлайн Фінанс» до ТзОВ «Юніт Капітал» права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №915623865 від 19.02.2021 в сумі 33043,00 грн. позивачем надано витяг з реєстру боржників до договору факторингу №02/12/24-У від 02.12.2024 (а.с.71-72).

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Висновки за результатами розгляду справи

Вивчивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд приходить переконання про розгляд справи за наявними доказами та про відмову у задоволенні позову з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

При цьому слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ТОВ «Юніт Капітал» посилається на те, що право вимоги від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», перейшло до нових кредиторів, кінцевим з яких є позивач ТОВ «Юніт Капітал», на підставі договорів факторингу, які були укладені 28.11.2018 року, 05.08.2020 року та 02.12.2024 року. Сам кредитний договір №915623865 від 19.02.2021 укладений після укладення договору факторингу від 28.11.2018 року.

За змістом статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Згідно зі статтею 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Тлумачення наведених норм свідчить, що права вимоги (майнові права) можуть бути відступлені (продані) лише за існуючим зобов`язанням; первісний кредитор може відступити (продати) тільки ті права вимоги (майнові права), які дійсно існують та йому належать; відступлення (продаж) прав вимоги (майнових прав) здійснюється виключно в межах того обсягу прав, який має в такому зобов`язанні кредитор.

Тобто відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору (висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі № 752/8842/14-ц, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.01.2019 у справі № 909/1411/13, від 13.10.2021 у справі № 910/11177/20).

Законодавцем передбачено можливість відступлення первісним кредитором новому кредитору як повного обсягу прав та обов`язків, належних йому на момент відступлення (універсальне правонаступництво), так і можливість відступлення прав лише у певній частині, що обумовлюється сторонами в договорі відступлення права вимоги (сингулярне правонаступництво). Оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права "nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet", який означає, що "ніхто не може передати більше прав, ніж має сам".

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постановах від 16.10.2018 у справі №914/2567/17, від 04.12.2018 у справі №31/160(29/170(6/77-5/100), від 04.06.2020 у справі №910/1755/19.

При цьому відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04 червня 2020 року у справі № 910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Виходячи із загальних правил та положень ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять всі права первісного кредитора. Обсяг цих прав та умови їх переходу визначаються на момент переходу цих прав до нового кредитора. Тобто новий кредитор отримує право вимагати виконання зобов`язання в обсязі, що існував на момент підписання договору цесії (відступлення права вимоги).

При цьому, чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі №914/868/17, від 18 жовтня 2018 року у справі №910/11965/16.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 18 жовтня 2023 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 у справі №5026/886/2012).

Умовами пункту 1.3 договору факторингу від 28.11.2018 передбачено, що право вимоги означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.

Згідно із пунктом 2.1 договору, клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.

Кредитний договір укладено між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 укладений 19.02.2021 року, тобто після укладення ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» договору про відступлення прав вимоги №28/1118-01 від 28.11.2018 року.

Із наведеного вище слідує, що вимога на момент укладення договору мала би бути визначеною, тоді як жодної визначеної вимоги у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» щодо ОСОБА_1 на момент укладення договору факторингу від 28.11.2018 року не існувало, відтак сторони не могли передбачити, що 19.02.2021 року цим товариством буде укладено кредитний договір з відповідачем.

Разом з тим, суд враховує, що відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частинами 3, 4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Позивач, як особа, яка на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами на звернення до суду за захистом порушеного права, визначає докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову, доводиться їх достатність та переконливість. Суд не може вчиняти активних дій, оскільки це суперечитиме засаді об`єктивності та неупередженості суду, відображеній, зокрема, у п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК (див. постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14.09.2023 у справі № 465/4873/20, провадження № 61-6627св23).

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача. Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів (див. постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 13.03.2024 у справі № 725/3821/23, провадження № 61-15366св23).

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, як мають значення для вирішення справи.

Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України).

Стаття 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

При зверненні до суду позивачем також додано розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №915623865 від 19.02.2021р. від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТзОВ «Таліон Плюс».

Так згідно розрахунок заборгованості за кредитним договором №915623865 від 19.02.2021р. від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», зазначено, що станом на 25.05.2021 року, по тілу кредиту нараховано 9000 грн, в графі «сплачено» вказано 9000 грн., також проценти в графі «нараховано» 16533,0 грн, в графі «сплачено» вказано 16533,00 грн., при цьому в рядку «Всього» у графі «до сплати» відсутня будь яка суми заборгованості.

Окрім того, згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №915623865 від 19.02.2021р. від ТзОВ «Таліон Плюс» зазначено, що станом на 30.05.2023 року, по тілу кредиту нараховано 9000 грн, в графі «сплачено» вказано 9000 грн., також проценти в графі «нараховано» числове значення 24043,00 грн, в графі «сплачено» вказано- 24043,00 грн., при цьому Всього у графі «до сплати» відсутня будь яка суми заборгованості.

Суд наголошує, що за час перебування справи у провадженні суду в позивача (який є професійним учасником ринку фінансових послуг), у випадку добросовісного користування своїми процесуальними правами, було достатньо часу для того, щоб подати всі докази у справі, проте він, користуючись своїми правами на власний розсуд, необхідних доказів, в т.ч. тих, що мають виключне значення для розгляду даної справи протягом всього цього часу до суду не подав та про те, що такі докази з об`єктивних причин не можуть бути подані у встановлений законом строк, суд не повідомляв, з клопотанням про витребування доказів до суду не звертався, з огляду на що суд вирішив спір за наявними матеріалами справи.

Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.

Аналогічний висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2020 року, справа 755/18920/18, провадження 61-17205ск19.

За таких обставин, на підставі долучених до позову доказів, суд позбавлений можливості перевірити правильність наданих позивачем розрахунків заборгованості, у зв`язку з чим, не вбачає правових підстав для задоволення позову.

З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що ТОВ «Юніт Капітал» не довело порушення його прав з боку відповідача ОСОБА_1 та наявність у нього права звернення до суду з позовом до нього про стягнення заборгованості за кредитним договором договором №91563865 від 19.02.2021 року, який укладений після відступлення ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» права вимоги за кредитними договорами на користь ТОВ «Таліон Плюс», а тому підстави для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал» відсутні, оскільки ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» не мали права на подальше відступлення права вимоги, якою вони не володіли, а також відсутності належних доказів на підтвердження будь якої заборгованості у відповідача по наданому кредиту.

Розподіл судових витрат між сторонами

Згідно ст. 141 ЦПК України, суд залишає судові витрати на стороні позивача.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76-81, 141, 258-259, 263-265, 274, 279, 354-355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Сторони по справі:

Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», адреса місцезнаходження: 01024, м. Київ, вул. Рогнідинська, буд.4 літера А, офіс 10, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Головуючий суддя А.Я. КАЩАК