Справа № 466/5667/24
Провадження № 2/466/440/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2025 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючий суддя Едер П. Т.

секретар с/з Костюк В. С.

з участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника третьої особи Данчак Т. П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Орган опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради про позбавлення батьківських прав,-

у с т а н о в и в:

24 травня 2024 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про позбавлення батьківських прав, у якій Позивач просить суд ухвалити рішення, яким позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно її сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути з Відповідачки судові витрати.

Стислий виклад позицій сторін.

Обґрунтування позивача.

30 жовтня 2010 року ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_3 . Від цього шлюбу у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до акту №6 ОСББ «Барвінок,85» стверджується, що ОСОБА_4 протягом останніх десяти років проживає разом з батьком за адресою: АДРЕСА_1 . Відтак, з 2014 року Позивач виховує та утримує сина самостійно, надає йому належний догляд та виховання.

Позивач після одруження з Відповідачкою, намагався створити хорошу сім`ю, родина стала проживати у квартирі його батьків за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки квартира трикімнатна та відповідно подружжя мало свою кімнату. Однак, Відповідачці не сподобалося жити з батьками Позивача і він винайняв квартиру на АДРЕСА_2 . У 2015 році подружжя повернулося жити у батьківську квартиру.

У 2017 році вже стало помітним для оточуючих, що Відповідачка зловживає алкогольними напоями. Перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння не усвідомлювала, що з нею відбувається. Був випадок: Позивачу телефонує син та каже, що він не знає де він є, а мама поряд не може говорити. Відповідачка вживала алкоголь при дитині. На фоні постійного вживання алкоголю хотіла втопитися у ванні, то Позивач її витягував, також хотіла повіситися на балконі, та син просив її цього не роботи. Також, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння била дитину.

Позивач намагався допомогти своїй дружині, пропонував лікування, звертав увагу її батьків на такі факти. Батьки Відповідачки віддавали її на реабілітацію та результатів це не дало.

31 грудня 2021 року Відповідачка прийшла за адресою проживання позивача на АДРЕСА_1 та сказала, що хоче повернутися до родини та жити разом. Позивач погодився та висунув умову - невживання алкоголю. Відповідачка згодилася, але в магазині де вони разом придбавали продукти на Новий рік, купила алкоголь та почала вживати його.

02.01.2022 року Відповідачка в кімнаті говорила по телефону. Позивач пішов на кухню заварити чай, коли прийшов до кімнати то Відповідачки не було. Вийшовши на балкон побачив, що вона стоїть на сусідському балконі. Почав просити останню зійти з балкону та вона не реагувала, Позивач покликав голову ОСББ та почав телефонувати у поліцію та швидку допомогу. Голова ОСББ вийшов на балкон та говорив з нею, щоб вона залізла назад на балкон. Однак Відповідачка посміялася з цього і взялася за кабель, який не витримав і обірвався з нею в низ.

З виписки із медичної карти амбулаторного хворого вбачається, що при падінні ОСОБА_3 отримала тяжкі травми: зокрема перелом склепіння черепа, перелом основи черепа, множинні перелови грудного відділу хребта, крововиливи.

На даний час Відповідачка знаходиться на реабілітації за кордоном, їй встановили інвалідність. Самостійно рухатися та доглядати за собою вона не може.

З цього часу Відповідачка повністю не цікавиться сином, не телефонує йому. Порушена кримінальна справа по факту тяжких тілесних ушкоджень Відповідачки закрита та кваліфікована, як нещасний випадок. Позивач вважає, що станом на даний час Відповідачка має захворювання, яке перешкоджає їй виконувати батьківські обов`язки. Це захворювання вона набула виключно в результаті зловживанням алкоголю. Під час вказаного трагічного випадку, Відповідачка була у стані алкогольного сп`яніння і така експертиза є в матеріалах цього провадження.

За таких обставин, Позивач вважає, що є всі правові підстави позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно сина ОСОБА_4 .

Обґрунтування заперечень відповідача.

Відзив на позовну заяву відповідачем у встановлений судом термін до суду подано не було.

Пояснення третьої особи.

31 липня 2024 року на адресу суду через систему "Електронний суд" надійшли пояснення представника третьої особи Органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Миргорода В. В., у яких зазначає, що з тексту позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , що відноситься до території Залізничного району м. Львова. Вказане стверджується актом №6 від 24.04.2024 виданого ОСББ "Барвінок 85". Відтак, надання висновку щодо розв`язання спору належить до повноважень органу опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, за місцем фактичного проживання дитини, а тому просить виключити з числа третіх осіб Орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації та залучити до справи належну третю особу орган опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради.

22 листопада 2024 року на адресу суду надійшов висновок Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування, у якому зазначають, що керуючись ст. 19, 150, п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, оцінивши подані документи, пояснення батька, не доведено доказами зловживання матір`ю ОСОБА_3 алкогольними напоями, застосування нею відносно сина психологічного та фізичного насильства, беручи до уваги довідку до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 28.04.2022 серії 12-ААВ № 605598, ОСОБА_3 встановлену першу групу інвалідності підгрупу "А" загального захворювання (акт огляду МСЕК № 722/12), потребує стороннього догляду, перебування за кордоном на лікування /реабілітації, що унеможливлює виконання нею своїх батьківських обов`язків відносно малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що не вбачає свідомого, винного ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини, враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини від 07.11.2024 )протокол №23), орган опіки та піклування вважає за недоцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 27 травня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 05 серпня 2024 року замінено третю особу Орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради як неналежну, на належну третю особу - Орган опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 19 серпня 2024 зобов`язано Орган опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради надати висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 17 грудня 2024 витребувано докази.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 17 грудня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 21 лютого 2025 витребувано докази.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Думич І. І. надали пояснення аналогічні викладеному у позовній заяві, позовні вимоги підтримали та просили такі задовольнити.

У судове засідання відповідач ОСОБА_3 не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки невідомі.

У судовому засіданні представник третьої особи Органу опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради Данчак Т. П. підтримала наданий висновок, просила в позові відмовити.

Фактичні обставини встановлені судом, зміст спірних правовідносин, оцінка доказів, норми права, що застосовані судом при розгляді спірних правовідносин та висновки суду.

У судовому засіданні, перевіркою доводів сторін і обставин справи та дослідженням письмових доказів встановлено наступне.

Даний позов виник із шлюбно - сімейних правовідносин з приводу позбавлення батьківських прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Частина 3 ст.12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. (ч.1-4 ст. 77 ЦПК України).

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України, з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Судом встановлено, що 30 жовтня 2010 року ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_3 .

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до акту №6 ОСББ «Барвінок,85» ОСОБА_4 протягом останніх десяти років проживає разом з батьком за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з виписки із медичної карти амбулаторного хворого вбачається, що при падінні ОСОБА_3 отримала тяжкі травми: зокрема перелом склепіння черепа, перелом основи черепа, множинні перелови грудного відділу хребта, крововиливи.

На даний час ОСОБА_3 знаходиться на реабілітації за кордоном, їй встановили інвалідність, що стверджується медичним довідками.

За участі психолога ОСОБА_5 неповнолітній ОСОБА_4 був допитаний в судовому засіданні. З його показань вбачається, що він проживає разом з батьком, вказував, що мама вживала алкоголь та скандалила з татом, ним не цікавилась і у нього неприємні спогади про маму.

Надаючи оцінку показанням неповнолітнього ОСОБА_4 суд вважає, що тривале перебування неповнолітнього з батьком за відсутності матері викликає у нього негативні асоціації відносно матері під впливом конфліктних ситуацій між батьками, а тому суд не може такі показання неповнолітнього, як доконаний факт, що може свідчити про нехтування Відповідачкою своїх батьківських обов`язків щодо неповнолітнього ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані серед іншого піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Такий перелік підстав для позбавлення батьківських прав батьків по відношенню до їх дітей є вичерпним.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до частин 1-5 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом (ч. 1 ст. 152 СК України).

Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно з п.8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Як роз`яснено у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і у сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Згідно відповіді Адміністрації комунального некомерційного підприємства "Львівське територіальне медичне об`єднання "Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги" встановлено, що відповідно до акта огляду медико-соціальної експертної комісії №722/12 від 28.04.2022, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 первинно встановлено першу "А" групу інвалідності (загальне захворювання) на строк 3 (три) роки до 01.05.2025, з переоглядом до 28.04.2025. Згідно Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією №605598 серія 12 ААВ, ОСОБА_3 є такою, що потребує постійного стороннього догляду. Щодо надання висновку лікарсько-консультаційної комісії про особливості захворювання, які перешкоджають чи/або не перешкоджають виконанню батьківських обов`язків ОСОБА_3 , зазначають, що в повноваження лікарсько-консультативних комісій закладу охорони здоров`я, відповідно до наказу МОЗ "Про затвердження Порядку організації експертизи тимчасової втрати працездатності" від 09.04.2008 №189, не входить надання вище зазначених висновків. На підставі зазначеного у КНП «1 територіальне медичне об`єднання м. Львова» відсутні законні підстави для надання запитуваного висновку. Окремо зазначають, що на момент прийняття рішення медико-соціальної експертної комісії щодо встановлення інвалідності ОСОБА_3 , діяльність яких регламентувалась постановою КМУ «Питання медико-соціальної експертизи №1317 від 03.12.2009, передбачалось, що підставою для встановлення і групи інвалідності є стійкі, значно вираженої важкості функціональні порушення в організмі, зумовлені захворюванням, травмою або уродженою вадою, що призводять до значного обмеження життєдіяльності особи, неспроможності до самообслуговування і спричиняють до виникнення потреби у постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі. До І групи належали особи з найважчим станом здоров`я, які повністю не здатні до самообслуговування, потребують постійного стороннього нагляду догляду або допомоги, абсолютно залежні від інших осіб у виконанні життєво важливих соціально-побутових функцій або які частково здатні до виконання окремих елементів самообслуговування.

Згідно висновку Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування, у якому зазначають, що керуючись ст. 19, 150, п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, оцінивши подані документи, пояснення батька, не доведено доказами зловживання матір`ю ОСОБА_3 алкогольними напоями, застосування нею відносно сина психологічного та фізичного насильства, беручи до уваги довідку до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 28.04.2022 серії 12-ААВ № 605598, ОСОБА_3 встановлену першу групу інвалідності підгрупу "А" загального захворювання (акт огляду МСЕК № 722/12), потребує стороннього догляду, перебування за кордоном на лікування /реабілітації, що унеможливлює виконання нею своїх батьківських обов`язків відносно малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що не вбачає свідомого, винного ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини, враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини від 07.11.2024 )протокол №23), орган опіки та піклування вважає за недоцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При цьому, суд враховує, що такий висновок має рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду (ч. ч. 5, 6 ст. 19 СК України).

Відповідно до ст. 166 Сімейного Кодексу України, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.

Такого ж висновку і дійшов ВССУ в ухвалі від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц ВССУ зауважив, що позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Суд вказав, що потрібно встановити винну поведінку батька щодо ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків, а також те, чи можливо змінити його поведінку в кращу сторону попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, а також сприяти захисту інтересів дитини щодо її права на батьківське піклування та перевірити ставлення дитини до свого батька.

ВС в постанові від 24.10.2018 року по справі №761/2855/17 також вказав, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, та можливе в разі доведення умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків.

Європейський суд з прав людини в контексті статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, серед іншого зазначив, що головним критерієм при вирішенні таких справ є інтереси дитини, розірвання сімейних зав`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин, і відповідне рішення має підкріплюватись достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини (пункт 49 рішення від 18 грудня 2008 року в справі «Савіни проти України»).

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100).

Позивачем не доведено, що поведінка Відповідачки відносно свого сина є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками, не довів та не надав суду доказів, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення матері по відношенню до сина батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення Відповідачкою від виконання батьківських обов`язків відносно дитини. Крім того, суд враховує стан здоров`я Відповідачки, перебування на реабілітації за кордоном.

Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача.

Враховуючи вищевикладене, надавши правову оцінку доводам та доказам у справі, суд дійшов висновку, що позбавлення відповідача ОСОБА_3 батьківських прав, тобто природних прав, наданих батькам щодо дитини на її виховання, захист її інтересів та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу, необхідність застосування якого за обставин цієї справи позивачем не доведено.

На думку суду, позбавлення Відповідачки батьківських прав порушуватиме її права та не відповідатиме інтересам самої дитини, оскільки дитина залишилася без матері. Відсутність у дитини на цьому етапі життя психологічного зв`язку з матір`ю не виключає можливість налагодження між ними відносин у майбутньому.

Встановивши відсутність фактів свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, а також те, що хоча вона позбавлена можливості через інвалідність виконував батьківські обов`язки по вихованню свого сина, суд приходить висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Орган опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради про позбавлення батьківських прав.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 11, 12, 13, 77, 81, 141, 142, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Орган опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .

Третя особа: Орган опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, , місцезнаходження: м. Львів, вул. Виговського, 34.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 22 травня 2025 року.

Суддя П. Т. Едер