Справа № 201/2341/24
Провадження 6/201/206/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 року місто Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Демидової С.О.,

з секретарем судового засідання Тернової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у місті Дніпрі подання державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Крайняка Максима Сергійовича про тимчасове обмеження боржника фізичної особи у праві виїзду за межі України, -

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Крайняк М.С. звернувся до Соборного районного суду міста Дніпра з поданням про тимчасове обмеження боржника фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Мотивуючи подання, приватний виконавець посилається на те, що на примусовому виконанні у Соборному відділі державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження № 76040716 з виконання ухвали по справі № 201/2341/24, виданої 10 вересня 2024 Жовтневим районним судом міста Дніпропетровська про: зобов`язати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 надавати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , можливість безперешкодного побачення, спілкування та спільного проведення часу з неповнолітніми дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 кожен четвер, п`ятницю, суботу - з 10:00 години четверга до 18:00 години суботи за адресою, зареєстрованого місця проживання дітей і матері: АДРЕСА_1 , без присутності батька, до набрання чинності рішення суду у даній справі. Виконавче провадження відкрито 17 вересня 2024 року.

Постановою про відкриття виконавчого провадження № 76040716 від 17 вересня 2024 р. зазначено, що вимоги виконавчого документа підлягають до негайного виконання, тобто перевірка виконання вимог виконавчого документа проводиться протягом трьох робочих днів.

Державним виконавцем 20 вересня 2024 р. о 13.40 год. було здійснено перевірку виконання боржником вищевказаного виконавчого документа за адресою: АДРЕСА_1 . В ході перевірки встановлено, що рішення боржником не виконується, ОСОБА_1 не було надано можливості ОСОБА_2 , безперешкодного побачення, спілкування та спільного проведення часу з неповнолітніми дітьми: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про що складено акт від 20 вересня 2024 року.

Враховуючи викладене, 23 вересня 2024 року керуючись статтями 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем винесена постанова про накладення штрафу у розмірі 1700,00 грн. за невиконання боржником вимог виконавчого документа.

26 вересня 2024 року державним виконавцем о 17.10 год. було здійснено перевірку виконання боржником вищевказаного виконавчого документа за адресою: АДРЕСА_1 . В ході перевірки встановлено, що рішення боржником не виконується, ОСОБА_1 не було надано можливості ОСОБА_2 , безперешкодного побачення, спілкування та спільного проведення часу з неповнолітніми дітьми: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про що складено акт державного виконавця від 26 вересня 2024року.

27 вересня 2024 року відповідно до ст. 75 Закону України "Про виконавче провадження" державним виконавцем винесена постанова про накладення штрафу у подвійному розмірі 3400,00 грн.

01 жовтня 2024 року державним виконавцем до Відділення поліції №5 ДВП ГУНП в Дніпропетровській області направлено повідомлення про вчинення кримінального правопорушення з метою вирішення питання про притягнення боржника ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності заумисне невиконання ухвали Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська по справі № 201/2341/24 від 10 вересня 2024року, виданої Жовтневим районним судом міста Дніпропетровська про: Зобов`язати ОСОБА_1 , надавати ОСОБА_2 , можливість безперешкодного побачення, спілкування та спільного проведення часу з неповнолітніми дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 кожен четвер, п`ятницю, суботу - з 10:00 години четверга до 18:00 години суботи за адресою, зареєстрованого місця проживання дітей і матері.

22 жовтня 2024 року на адресу Відділу в порядку ст. 93 Кримінально-процесуального кодексу України надійшла вимога слідчого про надання копії матеріалів виконавчого провадження ВП № 76040716, на виконання якої 07 листопада 2024 року до Відділу поліції №2 Дніпровського районного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області України надані належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження ВП№ 76040716.

09 січня 2025 року державним виконавцем о 12.30 год. було здійснено перевірку виконання боржником вищевказаного виконавчого документа за адресою: АДРЕСА_1 . В ході перевірки встановлено, що стягувач та боржник за вказаною адресою були відсутні. Повідомлення від стягувача щодо виконання вимог виконавчого документа боржником державному виконавцю не надходило, про що складено акт державного виконавця від 09 січня 2025 року

Станом на 20 травня 2025 року виконавче провадження ВП № 76040716 по даній справі перебуває на виконанні.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 травня 2025 року визначено головуючого суддю Демидову С.О.

Державний виконавець в судове засідання не з`явився про день та час слухання справи повідомлявся належним чином.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ч.4 ст.441 ЦПК України, ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Дослідивши матеріали справи, надані докази, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у Соборному відділі державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження № 76040716 з виконання ухвали по справі № 201/2341/24, виданої 10.09.2024 Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про: зобов`язати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 надавати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , можливість безперешкодного побачення, спілкування та спільного проведення часу з неповнолітніми дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 кожен четвер, п`ятницю, суботу - з 10:00 години четверга до 18:00 години суботи за адресою, зареєстрованого місця проживання дітей і матері: АДРЕСА_1 , без присутності батька, до набрання чинності рішення суду у даній справі. Виконавче провадження відкрито 17 вересня 2024.

17 вересня 2024 року постановою старшого державного виконавця відкрито виконавче провадження № 76040716 з примусового виконання ухвали Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська.

23 вересня 2024 року винесено постанову про накладення штрафу на ОСОБА_1 за невиконання рішення суду у розмірі 1700 грн.

01 жовтня 2024 року державний виконавець звернувся до Відділу поліції № 5 ДВП ГУНП в Дніпропетровській області з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Представником боржника 02 жовтня 2024 року на адресу виконавчої служби надано заяву про відкладення виконавчих дій у зв`язку з погіршенням здоров`я дітей.

10 жовтня 2024 року постановою виконавця встановлено тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

21 жовтня 2024 року слідчий СВУ поліції № 2 Дніпровського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції України Дніпропетровської області звернувся до державної виконавчої служби з вимогою про надання копії матеріалів виконавчого провадження 76040716.

10 січня 2025 року постановою старшого виконавця встановлено тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортним засобом

20 вересня 2024 року, 26 вересня 2024 року та 09 січня 2025 року державним виконавцем складено акти про відсутність за адресою АДРЕСА_1 стягувача та боржника, про не забезпечення можливості безперешкодного побачення, спілкування та спільного проведення часу з дітьми.

Надаючи оцінку наявності підстав для встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, суд зазначає про наступне.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі Закон № 1404) виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів

Згідно п. 1 Р. 12 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказ Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2832/5) (далі Інструкція) у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, що відповідно до Закону підлягає примусовому виконанню, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України вирішує суд, за місцем виконання відповідного рішення, за поданням державного або приватного виконавця.

Згідно ч. 3 ст. 441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 № 3857-XII право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли: він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

У абз. 2 п. 7 постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» (Із змінами, внесеними згідно з Постановою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 7 від 07.02.2014) зазначено, що питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених зокрема, за позовами, що випливають із кредитних правовідносин, …, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання».

Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2020 року у справі № 331/8536/17-ц зазначив, що, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Зокрема, у справі «Гочев проти Болгарії» Європейський Суд підсумував принципи, що відносяться до оцінки необхідності заходів, яке обмежують свободу пересування наступним чином:

У відношенні пропорційності обмеження, встановленого у зв`язку із неоплаченими боргами, Європейський Суд у пункті 49 цього рішення зазначив, що таке обмеження є виправданим лише остільки, оскільки сприяє досягненню переслідуваної мети гарантування повернення вказаних боргів (див. рішення Європейського Суду від 13 листопада 2003 року за справою «Напияло проти Хорватії» (Napijalo v. Croatia), скарга N 66485/01, §§ 78-82).

Окрім того, навіть якщо міра, що обмежує свободу пересування особи є початково обґрунтованою, вона може стати неспіврозмірною й порушити права особи, якщо автоматично продовжується протягом тривалого часу (див. рішення Європейського Суду за справою «Луордо проти Італії » (Luordo v. Italy), скарга N 32190/96, § 96, ECHR 2003-IX), рішення Європейського Суду за справою «Фельдеш та Фельдешне Хайлік проти Угорщини» (Foldes and Foldesne Hajlik v. Hungary), скарга N 41463/02, § 35, ECHR 2006, рішення Європейського Суду за справою «Рінер проти Болгарії», § 121).

Надалі у пункті 50 вказаного рішення Європейський Суд з прав людини підкреслив, що у будь-якому випадку влада країни зобов`язана забезпечити те, що порушення права особи залишати його або її країну було від самого початку і протягом всієї тривалості виправданим та пропорційним за будь-яких обставин.

Влада не може продовжувати на довготривалі строки заходи, що обмежують свободу пересування особи без регулярної перевірки їх обґрунтованості (див. вказане вище рішення Європейського Суду за справою «Рінер проти Болгарії», §124 і вказане вище рішення Європейського Суду «Фельдеш и Фельдешне Хайлик против Венгрии», §35). Така перевірка має, як правило, проводитися судами принаймі, в останній інстанції, оскільки вони забезпечують найкращі гарантії незалежності, неупередженості й законності процедури (див. Рішення Європейського Суду від 25 січня 2007 г. за справою «Сіссаніс проти Румунії»), скарга № 23468/02, § 70).

Охоплення судової перевірки має дозволити суду взяти до уваги всі фактори, що відносяться до справи, включаючи ті, що стосуються співмірності обмежувального заходу (див. з необхідним змінами Рішення Європейського Суду від 23 червня 1981 р. за справою «Ле Конт, Ван Лейвен і Де Мейере проти Бельгії» (Le Compte, Van Leuven and De Meyere v. Belgium), Series A, N 43, §60)...».

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що застосовуючи статтю 2 Протоколу 4 до Конвенції та практику Європейського суду з прав людини, які є джерелом права в Україні, суд зобов`язаний забезпечити, щоб порушення права особи залишати країну було виправданим та пропорційним за будь-яких обставин.

За змістом листа Верховного Суду України від 01.02.2013 «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» саме невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Поняття "ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 14 травня 2019 року у справі №319/841/16-к зазначив, що однією з форм (способу) невиконання судового рішення є пряма й відкрита відмова від його виконання, тобто висловлене в усній чи письмовій формі небажання його виконати.

Невиконання може мати і завуальований характер, коли зобов`язана особа хоча відкрито і не відмовляється від виконання судового акту, але вживає певних зусиль, які фактично роблять неможливим його виконання.

Виконавець у своїй заяві зазначив, що наявність в особи невиконаних зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), є підставою для обмеження його права виїзду за межі України.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець, під час здійснення виконавчого провадження має право, у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону №3857-XII, право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

При цьому, відповідно до правової позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону №3857-ХІІ та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону №606-ХІV, позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде встановлено протилежне. Наявність умислу та обставин, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання».

В свою чергу в матеріалах справи міститься заява представника боржника направлена на адресу виконавчої служби про відкладення виконавчих дій через незадовільний стан здоров`я дітей, що підтверджується відповідними медичними документами. Що свідчить про відсутність умислу ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Слід звернути увагу, що, на момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до переконливого висновку, що із змісту подання не вбачається і суду не надано належних та допустимих доказів того, що боржник безпідставно не з`являвся на виклики приватного виконавця, або доказів, які дають підстави вважати, що він ухиляється/має намір ухилитися від виконання зобов`язань, покладених на нього виконавчим написом нотаріуса, шляхом залишення території України.

Отже, суд приходить до висновку, що така обов`язкова умова для застосування тимчасових обмежень для виїзду за кордон, як ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду або рішенням інших органів (посадових осіб), в розумінні ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 6 Закону №606-ХІV, матеріалами справи не підтверджується.

Суд наголошує, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим саме виконавець повинен довести суду чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Приватним виконавцем не надано суду жодних доказів того, що боржник ухиляється від виконання своїх зобов`язань.

Таким чином, судом не встановлено фактів, що ставлять під загрозу питання примусового виконання боржником своїх забов`язань, покладених на останнього судовим рішенням та потребують тимчасового обмеження права виїзду боржника за кордон, а тому, в задоволенні подання державного виконавця слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 258-261, 263, 268, 352-355, 441 ЦПК України; ст. 33 Конституції України; ст. ст. 18, 19 Закону України «Про виконавче провадження»; ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України», ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод; ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Крайняка Максима Сергійовича про тимчасове обмеження боржника фізичної особи у праві виїзду за межі України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду у п`ятнадцятиденний строк з дня складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів від дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя С.О. Демидова