Справа №: 148/61/25
Провадження № 2-о/148/23/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2025 року Тульчинський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Дамчука О.О

за участі секретаря Носулько К.П.

представника заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тульчин цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа: Міністерство Оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , Тульчинська міська рада, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Заяву обґрунтовує тим, що з 1990 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Від шлюбу мають двох дітей: сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . На час подачі вказаної заяви діти є повнолітніми особами. Проживали однією сім`єю в квартирі АДРЕСА_1 .

16.04.2015 року шлюб з ОСОБА_5 було розірвано, але після розірвання шлюбу зрозуміли, що зробили помилку та продовжили проживати разом з дітьми за вищевказаною адресою однією сім`єю, мати спільний бюджет, права та обов`язки, разом виховували дітей, однак для реєстрації шлюбу до органів РАЦС вже не звертались.

21.04.2023 року ОСОБА_6 був мобілізований та проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . У червні 2024 року ОСОБА_6 , виконуючи військовий обов`язок, в бою за Україну, її свободу і незалежність, загинув. Батьки ОСОБА_7 , померли раніше (батько - ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , мати - ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 ).

Необхідність встановлення даного факту виникла в зв`язку з не отриманням передбачених законом виплат за загиблим. У ІНФОРМАЦІЯ_7 роз`яснили що виплати за загиблі передбачені виключно у разі офіційного укладеного шлюбу або за рішенням суду. Таким чином, іншим шляхом крім судового, становити необхідний факт неможливо.

Просить встановити факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 , як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу в період часу з 2015 року до ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Позивач ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримала заявлені вимоги у повному обсязі, додатково пояснила, що після розлучення спільно проживали з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як подружжя в спільній кварті, що за адресою: АДРЕСА_2 , виховували двох дітей, вели спільне господарство, мали спільний побут і бюджет, взаємні права та обов`язки, спільно розпоряджалися коштами, проводили ремонт в квартирі, купували речі, разом проводили свята та відпочивали, після мобілізації чоловіка, купувала та пересилала йому військове обмундирування. Після загибелі чоловіка, здійснювала поховання чоловіка.

Представник позивача за дорученням адвокат Гриненко І.І. в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі.

ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечувала, щодо задоволення заявлених вимог ОСОБА_2 , додатково пояснила що дійсно після розлучення з 2015 року її батьки продовжували проживати як чоловік та дружина за адресою: АДРЕСА_2 . Займалися вихованням дітей, робили ремонт в квартирі, мали спільний бюджет, свята проводили разом. Після того як батька призвали на військову службу, заявник купувала військові речі. До дня загибелі батька проживали як чоловік та дружина.

ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечував, щодо задоволення заявлених вимог ОСОБА_2 , додатково пояснив що дійсно після розлучення з 2015 року його батьки продовжували проживати як чоловік та дружина за адресою: АДРЕСА_2 . Виховували його та сестру, ОСОБА_4 разом. Разом купували речі в будинок, мали спільний б`ютжет, свята проводили разом, проживали як чоловік та дружина до загибелі батька.

Представник Тульчинської міської ради, за дорученням Мазур О.А. надала заяву про розгляд справи без участі представника міської ради, щодо заявлених вимог зазначила, що Тульчинська міська рада не заперечує, щодо задоволення заявлених вимог ОСОБА_2 .

Представник Міністерства оборони України, за дорученням ОСОБА_10 у судове засідання через «Електроний суд» направив клопотання про залучення до розгляду справи ІНФОРМАЦІЯ_1 , просив проводити розгляд справи без участі представника Міністерства оборони України.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_10 у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Клопотань про відкладення слухання справи суд не надав.

Суд, вислухавши учасників провадження, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, приходить до наступного висновку.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні повідомила, що з 2008 року являється сусідкою заявника ОСОБА_2 , яка разом з ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі та проживали за адресою: АДРЕСА_2 , виховували двох дітей. Свідок пояснила, що не знала, що вони були розлучені, оскільки постійно проживати у вказаному будинку, як чоловік та дружина, разом займалися вихованням дітей, свята проводили разом, робили разом ремонти в будинку, оскільки чоловік свідка допомагав робити камін в будинку близько трьох років назад, купували меблі, лагодили прибудинкову територію. Після того як призвали на службу ОСОБА_7 , заявник купувала військові речі на направляла йому.

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні пояснила, що проживає в одному будинку із заявником, підтвердила, що ОСОБА_2 проживала разом з ОСОБА_5 як чоловік та жінка до дня його загибелі за адресою: АДРЕСА_2 , виховували двох дітей, робили разом ремонти в квартирі, камін склали в будинку, оскільки чоловік заявника займався ремонтними роботами, лоджію оновлювали, поралися по господарству, оскільки років п`ять назад купили разом дачу та разом там садили город, пригощали помідорами свідка. Щодо розлучення сторін, свідку нічого не відомо. Також свідку відомо, що разом купували диван в квартиру. Піклувалися один про одного, як чоловік та дружина.

Із матеріалів справи вбачається, а саме з копії паспорта громадянина України серія НОМЕР_2 від 11.03.1998 року, ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_11 в м. Тульчин Вінницької області, 22.07.1990 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_13 , після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище ОСОБА_2 .. Зареєстрований з 13.11.2007 року за адресою: АДРЕСА_2 ; (а.с. 4-8)

Згідно військового квитка серія НОМЕР_3 від 07.03.1990 року ОСОБА_5 проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 з 21.04.2023 року; (а.с.10-13)

Згідно з повідомленням про смерть від 10.06.2024 за № 3367, солдат ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , навідник кулеметного взводу НОМЕР_4 механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 відданий військові присязі на вірність Українському народу, мужньо виконавши військовий обов`язок, в бою за Україну, її свободу і незалежність, ІНФОРМАЦІЯ_9 в районі н.п. Часів Яр, Бахмутського району, Донецької області, загинув; (а.с. 7 зворот)

Згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_5 від 14.06.2024 року, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_9 у віці 53 років, про що 14 червня 2024 року складено відповідний актовий запис № 362; (а.с. 10)

Згідно копії паспорта громадянина України НОМЕР_6 від 18.02.2020 року, ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_12 в с. Купчинці Іллінецького району Вінницької області.

Згідно довідки № 137 від 18.02.2020 про реєстрацію місця проживання особи виданої Тульчинською міською радою, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 з 13.11.2007 року по теперішній час; (а.с. 13 зворот)

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 09.08.2007 року, квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільній частковій власності ОСОБА_9 та членам її сім`ї: ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 в рівних частках; (а.с. 9)

Згідно договору дарування від 09.10.2015 року ОСОБА_5 подарував ОСОБА_2 2/5 частини квартири АДРЕСА_1 .

Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_7 від 29.01.2004 року, ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_13 , батьками зазначено: ОСОБА_5 та ОСОБА_2 ; (а.с. 8)

Фотографіями, наданими заявницею та досліджених судом, підтверджується факт спільного проведення дозвілля, відпочинку та проживання сім`ї ОСОБА_5 та ОСОБА_2 . Також матеріали справи містять фото, ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на випускному в 2021 році (а.с.17-19)

Згідно договору № 4-16022017/26 на оформлення БЗП від 16.02.2017 року, ОСОБА_5 замовляв послугу з оформленням паспорту для виїзду за кордон.

Згідно до квитанцій до прибуткового касового ордера № 196861 від 08.05.2024 та № 195144 від 15.04.2024, ОСОБА_2 здійснювала купівлю будівельних товарів;(а.с. 12-34-126)

Згідно довідки Тульчинської державної нотаріальної контори від 30.04.2025 року за № 156/01-16, встановлено, що згідно Алфавітних книг обліку спадкових справ та Книг обліку та реєстрації спадкових справ Тульчинської державної нотаріальної контори за 2024-2025 роки, спадкова справа до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_14 ОСОБА_5 Тульчинською державною нотаріальною конторою не заводилась.

Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) зроблено висновок, що «вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України)».

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню.

Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно-правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання.

За приписами ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Обов`язковою умовою для визнання осіб членами однієї сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин (рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99).

Проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

За положеннями частин першої, другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі (частина перша статті 25 СК України).

Відповідно до частини першої статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Разом з тим, згідно із статтею 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Тобто при застосуванні статті 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

За змістом положень статті 74 СК України, у разі пред`явлення позову про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, позивач повинен довести початок і кінець такого проживання, а також набуття в цей період спірного майна. Обставини проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, існування між ними відносин, притаманних подружжю, ведення спільного господарства, а також набуття ними спільного майна у цей період має бути підтверджено належними і допустимими доказами.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид не позовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Частиною першою статті 316 ЦПК України визначено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 (з відповідними змінами) «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у кожній справі після її порушення, суд зобов`язаний провести підготовчі дії, зокрема, з`ясувати, які фізичні особи і організації можуть бути заінтересовані у вирішенні даної справи і підлягають виклику в судове засідання, у необхідних випадках запропонувати заявникові та заінтересованим особам подати додаткові докази на підтвердження заявлених вимог чи заперечень проти них. Залежно від мети встановлення фактів заінтересованими особами в цих справах можуть бути, наприклад, відділи соціального захисту населення - у справах про встановлення факту перебування на утриманні особи, яка померла, для призначення пенсії заявникові; інші спадкоємці - у справах про встановлення факту прийняття спадщини; органи внутрішніх справ - у справах про встановлення факту родинних відносин для вирішення питання про належність до громадянства України; органи страхування - у справах про встановлення факту належності страхового свідоцтва

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 08 грудня 2021 року у справі № 369/16486/18.

Таким чином судом встановлено, що мету встановлення факту проживання позивача однією сім`єю без реєстрації шлюбу, необхідно для отримання одноразової грошової допомоги, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки ОСОБА_5 загинув ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Відповідно до статті 161 Закону № 2011-ХІІ (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Порядок № 975 визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст).

У пункті 5 Порядку № 975 (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) регламентовано, зокрема, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста.

У пункті 10 Порядку № 975 (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено перелік документів, які члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується одноразова грошова допомога, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів.

Аналіз правових норм Закону № 2011-XII та постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, якою затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок № 975), свідчать, що одноразова грошова допомога за своєю правовою природою є гарантованою державою соціальною допомогою, яка виплачується, зокрема, членам сім`ї військовослужбовця у разі, якщо смерть настала під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.

Отже, одноразова грошова допомога виплачується: 1) членам сім`ї військовослужбовця; 2) якщо смерть настала під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.

Жінка, з якою загиблий військовослужбовець проживав однією сім`єю, але не перебував у шлюбі, має право на отримання одноразової грошової допомоги, за умови, що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили. Відповідні зміни внесені Кабміном 18 червня 2024 року постановою №714.

Із матеріалів справи та показів свідків вбачається, що фактично після розлучення 16.04.2015 року, позивач та відповідач по справі продовжували фактично проживали однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_2 , виховували двох дітей, вели спільне господарство та саме в цей період ОСОБА_5 подарував відповідачу 2/5 частки вищезазначеної квартири, також сторонами за спільні кошти було придбано дачу на якій разом спільно господарювали, що також підтвердили свідки.

Зокрема, факт проживання однією сім`єю підтверджується фотокартками про спільний побут та відпочинок, на яких зображена вся сім`я ОСОБА_14 (батько, матір та двоє дітей), а також святкування випускного доньки після закінчення навчання у школі в 2021 році.

Крім того із наданого позивачем договору № 4-16022017/26 на оформлення БЗП від 16.02.2017 року, ОСОБА_5 замовляв послугу з оформленням паспорту для виїзду за кордон та з акту наданих послух № 4-16022017/26 від 16.02.2017 року було сплачено 400,00 грн..

Згідно до квитанцій до прибуткового касового ордера № 196861 від 08.05.2024 та № 195144 від 15.04.2024 та рахунку фактури № 15420 від 20.04.2024 та № 15492 від 08.05.2024, ОСОБА_2 здійснювала купівлю будівельних товарів, а саме профнастилу та саморізів для облаштування паркану біля домоволодіння. Загальна вартість робіт становить 32746,00 грн..

Отже, заявницею доведено, що встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_9 має для неї юридичне значення; в іншому, окрім судового, порядку встановити такий факт вона не має можливості, у зв`язку з чим суд уважає за можливе задовольнити заяву, оскільки встановлено, що заявниця спільно проживала з загиблим ОСОБА_5 з 2015 року по дату його смерті, їхнім взаємним стосункам були притаманні ознаки шлюбу і сім`ї, що підтверджується дослідженими судом доказами та допитаними свідками.

Суд дослідивши матеріали справи, не знайшов підстав для залишення заяви без розгляду, адже наявність спору про право на отримання одноразової грошової допомоги між заявницею та Міністерством оборони України суд не вбачає. Міністерством оборони наявність такого спору не доведено. При цьому суд застосовує висновок Великої Палати Верховного Суду у справі № 560/17953/21 (п. 106), де ВП ВС виснувала, що між фізичною особою та Міністерством оборони України не може бути спору про право на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки відповідач (міністерство) не є суб`єктом отримання такої соціальної допомоги.

Ураховуючи викладене вище, суд уважає, що дана справа мала бути розглянута саме в окремому провадженні та заява підлягає задоволенню як обґрунтована.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись ст.ст.2, 10, 12, 76, 81, 89, 141, 263, 273,293-294, 315-319 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа: Міністерство Оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , Тульчинська міська рада, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу - задовольнити.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю як чоловіка та жінки без шлюбу з 2015 року по день смерті ОСОБА_5 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення безпосередньо до Апеляційного суду Вінницької області

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Дамчук О.О.