ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

21 травня 2025 року

м. Харків

Справа № 644/11587/24

Провадження № 22-ц/818/2909/25

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Пилипчук Н.П. ,

суддів: Тичкової О.Ю., Мальованого Ю.М.,

за участю секретаря судового засідання: Львової С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) в межах виконавчого провадження № 46040099, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 06 березня 2025 року, постановлену суддею Зайцевою М.С., -

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2024 року ОСОБА_1 звенувся до суду із скаргою на дії державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) в межах виконавчого провадження № 46040099.

В обгрунтування скарги зазначає, що 03 грудня 2024 року року близько 12:25 години по вулиці Д. Лук`яновича, 1В, що у місті Тернопіль, поліцейським 2 взвод 1 рота 1 батальйону управління патрульної поліції в Тернопільській області, рядовим поліції Кадубенком Русланом Сергійовичем було складено протокол серії ЕПР1 №187654 щодо притягнення його до відповідальності, за порушення ним ч.3 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення. З протоколу вбачається, що «03 грудня 2024 року об 11:35:00 годин в місті Тернополі, по вулиці Д. Лук`яновича, 1В... водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керував ТЗ «LEXUS 1x450», державний номерний знак НОМЕР_1 , відносно якого встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами постановою Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ВП № 59325080 від 31 липня 2024 року чим порушив ст.15 ЗУ ДР - Основні положення щодо допуску до керування т/з». 16 грудня 2024 року він уклав договір №16/12/2024 про надання правової допомоги з Адвокатським об`єднанням «ЗАХИСТ ПРАВА». 17 грудня 2024 року скеровано за допомогою підсистеми «Електронний Суд» клопотання про вступ представника ОСОБА_1 у справу № 607/26640/24, та клопотання про ознайомлення з матеріалами справи та надання доступу до електронних матеріалів справи №607/26640/24. В поза робочий час, 17 грудня 2024 року до матеріалів справи №607/26640/24 про притягнення його до адміністративної відповідальності за допомогою підсистеми «Електронний Суд», додані усі наявні матеріали справи, серед яких: постанова Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, ВП 46040099 від 16 квітня 2019 року. Оскільки із змістом оскаржувано постанови він зміг ознайомитися лише 18 грудня 2024 року, десятиденний строк на оскарження цієї постанови припадає на 30 грудня 2024 року понеділок. Зазначає, що 16 січня 2019 року старшим державним виконавцем Голосіївським районним відділом державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, винесено постанову, якою відкрито виконавче провадження №46040099 на підставі пред`явленого до примусового виконання виконавчого листа №644/13076/13-ц, який виданий 17 березня 2014 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова, та цього ж дня винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження йому у праві керування транспортними засобами. Разом з тим, зазначена постанова державним виконавцем йому не надсилалася, в той час як останній зобов?язаний був направити йому цю постанову рекомендованим поштовим відправленням, чим порушив процесуальні вимоги щодо винесення постанови. Постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника по ВП № 46040099, старшим державним виконавцем Голосіївським районним відділом державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, також винесена 16 квітня 2019 року. Сукупний розмір заборгованість в 57 444,04грн., накопичувався в період з 21 жовтня 2015 року по 05 лютого 2018 року. На його думку залишається незрозумілим чому, державний виконавець виніс оскаржувану постанову тільки в 2019 році, і посилається на той факт, що сума заборгованості перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці. Хоча дана підстава для винесення постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами існувала і в інші роки. Вважає, що старшим державним виконавцем Голосіївським районним відділом державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, не дотриманий порядок винесення оскаржених постанов. Вказує, що з березня 2022 року по 20 вересня 2024 року він ніс службу в Збройних Силах України, що підтверджується записами з військового квитка серії НОМЕР_2 , в період з 15 березня 2022 року по 16 липня 2022 року, з 09 серпня 2022 року по 22 серпня 2022 року, з 23 серпня 2022 року по 12 жовтня 2023 року, з 04 листопада 2022 року по 21 лютого 2023 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в н.п. Часів Яр, Донецької області, що вказано в довідці №6464 від 11 вересня 2024 року. Враховуючи той факт, що він з березня 2022 року по 20 вересня 2024 року ніс службу в ЗСУ і відповідно, отримував заробітну плату, його роботодавцем виступає Міністерство оборони України. Таким чином, обов`язок відраховувати та сплачувати на рахунок виконавця аліменти, покладається на його роботодавця, але не на нього. 30 жовтня 2024 року на підставі акта огляду МСЕК № 1810/5 складено довідку до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААГ № 694780, якою йому присвоєно ІІІ групу інвалідності у зв`язку з травмою, пов`язаною із захистом Батьківщини довічно. Зі свідоцтва про хворобу №7239 вбачається, що йому встановлено наступний діагноз: «післятравматичний деформуючий артроз третьої стадії, стійка контрактура лівого плечового зрощений з деформацією перелом (21 лютого 2023 року) плечової кістки, (28 лютого 2023 року) остеосинтезу лівої плечової кістки, (02 серпня 2023 року) реостеосинтезу, (19 березня 2024 року) видалення метало-конструкції з больовим синдромом і значним порушенням функції лівої верхньої кінцівки. (Т92.1) Травма, ТАК пов`язана із захистом Батьківщини (довідка про обставини травми від 15 березня 2023 року №3514). Згідно класифікатора розподілу травм за ступенем тяжкості дана травма відноситься до тяжких (наказ МОЗ України від 04 липня 2007 року № 370)». З довідки про обставини травми (поранення,контузії, каліцтва) № 3514 від 15 березня 2023 року виданої на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_3 щодо солдата ОСОБА_1 , вбачається, що останній «... під час оборонних дій внаслідок здійснення обстрілу з боку противника із використанням 4152мм по позиціях 1 мінометної батареї НОМЕР_4 механізованого батальйону в/ч НОМЕР_3 в районі населеного пункту АДРЕСА_1 , військовослужбовець отримав бойове травмування. Після надання першої медичної допомоги військовослужбовець був евакуйований у в/ч НОМЕР_5 населеного пункту АДРЕСА_1 . Військовослужбовець отримав бойове травмування під час виконання ним обов`язків військової служби, під час захисту Батьківщини, не пов`язане з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення, та не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. Під час отримання бойового травмування солдат ОСОБА_1 перебував у засобах індивідуального захисту (бронежилет, шолом)». Враховуючи той факт, що він є особою з інвалідністю, що випливає з усього вище зазначеного, а також численних процесуальних помилок, які були допущені державним виконавцем при винесенні оскаржуваної постанови, є всі підстави вважати, що постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 16 квітня 2019 року, яка винесена старшим державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, ВП 46040099 повинна бути скасована.

11 лютого 2025 року ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , надав до суду письмові пояснення, в яких уточнив вимоги скарги, зокрема просив суд:

поновити строки оскарження постанов державного виконавця та визнання дій неправомірними;

визнати дії старшого державного виконавця Голосіївський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), у ВП 46040099, неправомірними;

визнати неправомірнми та скасувати постанови старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві у виконавчому провадженні ВП 46040099, а саме:

-постанову про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України від 23 лютого 2018 року ВП № 46040099;

-постанову про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами від 23 лютого 2018 року ВП № 46040099;

-постанову про встановлення тимчасового обмеження у праві полювання від 14 березня 2018 року ВП № 46040099;

-постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії від 14 березня 2018 року ВП №46040099;

- постанову про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України від 16 квітня 2019 року ВП №46040099;

-постанову про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами від 16 квітня 2019 року ВП № 46040099.

Обґрунтовуючи уточненні вимоги посилався на те, що як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, а саме довідки - розрахунку заборгованості від 20 жовтня 2015 року № 1621/10, заборгованість по сплаті аліментів виникла грудень 2014 року. Також, як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, первісна постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами датована 23 лютого 2018 року ВП №46040099 з якої вбачається: «встановити тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості з сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа Орджонікідзевського районного суду м. Харкова №644/13076/13-ц від 17 березня 2014 року згідно виконавчого провадження №46040099/17». Із зазначеного слід зробити висновок, що постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами датована від 23 лютого 2018 року ВП №46040099, винесена через чотири роки після початку формування заборгованості, тобто, з порушенням вимог п. 2 ч. 9 ст. 71 Закону України Про виконавче провадження. Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, наступна постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами датована 16 квітня 2019 року ВП №46040099, із змісту якої вбачається: «встановити тимчасове обмеження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості з сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа № 644/13076/13-ц виданого 17 березня 2014 року». Із зазначеного слід зробити висновок, що постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами датована від 16 квітня 2019 року ВП № 46040099, винесена через п`ять років після початку формування заборгованості, під час дії попередньої постанови, а саме постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 23 лютого 2018 року ВП №46040099. Натомість, матеріали виконавчого провадження не містять жодної інформації про скасування чи втрату чинності попередньою постановою. Тобто, на момент винесення постанови від 16 квітня 2019 року, постанова від 23 лютого 2018 року, була чинною. Залишається незрозумілим, з яких підстав та мотивів, на виконання вимог яких нормативно - правових актів виносилася повторна постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами. Це ж саме стосується і постанов державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України від 23 лютого 2018 року ВП № 46040099 та від 16 квітня 2019 року ВП № 46040099. Крім того, звертає увагу на те, що обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами винесені в порушення п.1 ч.10 ст. 71 Закону України Про виконавче провадження.

Також зазначає, що крім іншого, державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві винесено наступні постанови:

14 березня 2018 року про встановлення тимчасового обмеження у праві полювання ВП № 46040099;

14 березня 2018 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії ВП №46040099;

Вважає, що вище зазначені постанови про обмеження боржника у його правах в межах ВП №46040099, також винесені в порушення вимог п.2 ч.9 ст.71 Закону України Про виконавче провадження.

Також звертає увагу на те, що матеріали виконавчого провадження не містять належного підтвердження факту надіслання державним виконавцем та факту отримання ним постанов, які є предметом оскарження у даній справі. Листи державного виконавця про нібито скерування йому вказаних постанов не є підтвердженням надіслання йому вказаних постанов, поштові квитанції в матеріалах виконавчого провадження відсутні.

Поміж іншого вказує, що 04 березня 2022 року він вступив до лав Збройних Сил України. Як вбачається з довідки про доходи ОСОБА_1 , загальна сума доходів за період з квітня 2022 року по грудень 2022 року за виключенням аліментів становить - 8 165 096.54 грн. Як вбачається з довідки про доходи ОСОБА_1 , загальна сума доходів за період з січня 2023 року по грудень 2023 року за виключенням аліментів становить - 1 212 184.16 грн. Як вбачається з довідки про доходи ОСОБА_1 , загальна сума доходів за період з січня 2024 року по жовтень 2024 року за виключенням аліментів становить - 850 315.02 грн. Таким чином, залишається незрозумілим чому державний виконавець не скерував постанову на звернення стягнення на заробітну плату ОСОБА_1 до військової частини з 04 березня 2022 року по 2024 року (в період проходження скаржником військової служби).

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 06 березня 2025 року поновлено ОСОБА_1 пропущений процесуальний строк на оскарження постанови про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України від 23 лютого 2018 року, постанови про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами від 23 лютого 2018 року, постанови про встановлення тимчасового обмеження у праві полювання від 14 березня 2018 року, постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії від 14 березня 2018 року, у виконавчому провадженні №46040099.

У задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову про задоволення його скарги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В обгрунтування апеляційної скарги, окрім обставин викладених у скарзі, зазначає, що суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні скарги не звернув уваги на те, що матеріали виконавчого провадження не містять підтвердження надсилання йому оскаржуваних постанов. Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про його обізнаність про дане виконавче провадження, адже ані матеріали виконавчого провадження, ані матеріали справи не містять підтвердження, він перебував у трудових відносинах із ПАТ Карлсберг Україна та що із його заробітної плати здійснювалися будь які відрахування.

Твердження суду першої інстанції про те, що Закон покладає на боржника обов`язок повідомляти виконавця про зміну місця роботи є помилковим, оскільки не містить жодного посилання на норми чинного законодавства чим передбачений вказаний обовязок. Більше того, він не знав та не міг знати про існування вказаних постанов, як і не знав про існування виконавчого провадження.

Також, звертає увагу на те, що він є особою з інвалідністю ІІІ групи, а транспортний засіб використовується ним у зв?язку з інвалідністю.

Крім того вказує, що встановлення йому обмеження керувати транспортним засобом позбавляє його законного джерела засобів для існування, оскільки він працює в ТОВ Полімерна група Терполімергаз, а обов?язок керувати транспортним засобом передбачений його посадовою інструкцією.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки ухвала суду фактично оскаржується лише в частині залишення без задоволення скарги, тому в частині поновлення строку на її подання ухвала суду колегією суддів не переглядається.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Постановляючи ухвалу про залишення скарги без задоволення суд першої інстанції виходив з того, що обмеження у праві керуванням транспортними засобами, обмеження у праві виїзду за межі України, обмеження у праві полювання, обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії встановлені постановами державного виконавця, ґрунтуються на законі і переслідують легітимну мету такого обмеження (виконання судового рішення, яке в добровільному порядку не виконується), таке законне обмеження є справедливим і пропорційним до мети, заради якої воно застосовано, а саме захист прав стягувача шляхом примусового виконання рішення суду, ухваленого на його користь. Судом не встановлено порушень вимог ст.ст.28, 71 Закону України «Про виконавче провадження» на які вказує скаржник.

Проте, повністю погодитися із таким висновком суду колегія суддів не може, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.4, ч.1 ст.5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст.ст.1, 2 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців.

Правовою основою діяльності органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є Конституція України, цей Закон, міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, інші закони, нормативно-правові акти, прийняті на їх виконання.

Згідно ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (ч.1 ст.448 ЦПК України).

Відповідно до статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Отже, право на звернення зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця за правилами цивільного судочинства пов`язане з наявністю судового рішення, ухваленого згідно з ЦПК України, та його примусовим виконанням відповідним органом, а також у випадку якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, КПК України не врегульовані.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 27 лютого 2013 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова було видано виконавчий лист №2/644/84/13 (справа №644/13076/13-ц) про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, починаючи з 01 лютого 2013 року і до повноліття дитини, який було пред?явлено до виконання до Хортицького відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ВП №41128712.

Постановою державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції від 10 листопада 2014 року виконавче провадження №41128712 з примусового виконання виконавчого листа №2/644/84/13 від 27 лютого 2013 року, виданого Орджонікідзевським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, починаючи з 01.02.2013 року і до повноліття дитини закінчено.

Згідно вказаної постанови листом бухгалтерії ПАТ «Карлсберг Україна» повідомлено, що боржник ОСОБА_1 був звільнений з підприємства 20 жовтня 2014 року, в Хортицькому районі міста Запоріжжя боржник не мешкає, згідно виконавчого листа мешкає за адресою АДРЕСА_2 , що належить до ВДВС Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві.

17 березня 2014 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова видано дублікат виконавчого листа №2/644/84/13 (справа №644/13076/13-ц) про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_5 аліменти у розмірі 1/6 частини щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня набрання чинності рішенням суду до досягнення дитиною повноліття, який було пред?явлено до виконання до ВДВС Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві.

Постановою державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 16 січня 2015 року відкрито виконавче провадження №46040099 з примусового виконання виконавчого листа №644/13076/13-ц, виданого 17 березня 2014 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів у розмірі 1/6 частини щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Після винесення постанови про відкриття провадження у ОСОБА_1 утворилась заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 05 лютого 2018 року за період з 21 жовтня 2015 року по 05 лютого 2018 року становить 57444,04грн., що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

Постановою державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 05 лютого 2018 року ВП №46040099 накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 .

У зв?язку наявністю у боржника заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 57444,04грн., що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців та ухиленням боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, що підлягає примусовому виконанню 23 лютого 2018 року державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України та постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керувати транспортним засобом, якими тимчасово обмежено у праві виїзду та у праві керування транспортними засобами боржника громадянина України ОСОБА_1 , до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 17 березня 2014 року.

У подальшому, 14 березня 2018 року державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві у ВП № 46040099 винесено постанови:

про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії;

про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання,

до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Постановою державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 16 травня 2018 року ВП №46040099 накладено арешт на грошові кошти боржника, що містяться на рахунках в банківських установах.

Постановою державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 22 травня 2018 року оголошено в розшук майно боржника автомобіль марки Ford Fiesta, 2006 року випуску, номерний знак НОМЕР_7 .

Постановами державного виконавця державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 16 квітня 2019 року ВП №46040099 встановлено тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами та тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

У своїй скарзі ОСОБА_1 фактично не погоджується із постановами державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві у ВП № 46040099 від:

23 лютого 2018 року постанову про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України;

23 лютого 2018 року про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами;

14 березня 2018 року про встановлення тимчасового обмеження у праві полювання;

14 березня 2018 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії;

16 квітня 2019 року про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України;

16 квітня 2019 року про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами, зокрема, вважаючи їх безпідставними та невмотивованими, а також такими, що винесені із порушення порядку їх направлення боржнику.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказував у своїх рішеннях, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція). Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (рішення від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції», № 18357/91).

Виконання судових рішень у справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду й ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статями 6, 13 Конвенції.

Саме такий принцип застосовує ЄСПЛ у своїй сталій практиці, зазначаючи, що виконання судових рішень є невід`ємною частиною судового процесу, оскільки без цієї стадії судового процесу сам факт прийняття будь-якого рішення суду втрачає сенс. Саме на цій стадії судового процесу завершується відновлення порушених прав особи.

ЄСПЛ неодноразово наголошував у своїх рішеннях, що право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень (рішення у справах «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року, «Ясіун`єне проти Литви» від 06 березня 2003 року, «Руйану проти Румунії» від 17 червня 2003 року, «Півень проти України» від 29 червня 2004 року).

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції.

Згідно з частиною п`ятою статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VІІІ (далі Закон №1404-VІІІ) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону №1404-VІІІ передбачено, що підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно положень частини 1 статті 5 Закону №1404-VІІІ примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до частини 1 статті 13 Закону №1404-VІІІ, в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст.18 Закону №1404-VІІІ, в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно частини 4 статті 19 Закону №1404-VІІІ, в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Статтею 24 Закону №1404-VІІІ, в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що Виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

За приписами статті 26 Закону №1404-VІІІ, в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

У заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок/електронний гаманець боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банках, небанківських надавачах платіжних послуг для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно з частиною першою статті 28 Закону №1404-VІІІ, в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

З аналізу норм Закону України «Про виконавче провадження», зокрема статей 13, 18, 26 вбачається, що виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення під час здійснення виконавчого провадження, тобто після прийняття виконавчого документа до виконання та після відкриття виконавчого провадження. Перевірка майнового стану боржника (стану рахунків боржника у банках), розшук боржника та/або його майна, зокрема грошових коштів боржника, здійснюється у вже відкритому виконавчому провадженні.

Водночас на стадії відкриття виконавчого провадження виконавець повинен пересвідчитися, зокрема, чи відповідають виконавчий документ і заява про його виконання вимогам Закону України «Про виконавче провадження», чи надано всі документи, наявність/відсутність підстав для повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 08 липня 2022 року у справі № 908/309/21, від 31 травня 2023 року у справі № 910/6104/21.

Матеріали справи свідчать, що в рамках виконавчого провадження №46040099 старшими державними виконавцями Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві були винесені постанови від:

23 лютого 2018 року постанову про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України;

23 лютого 2018 року про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами;

14 березня 2018 року про встановлення тимчасового обмеження у праві полювання;

14 березня 2018 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії;

16 квітня 2019 року про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України;

16 квітня 2019 року про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами, зокрема, вважаючи їх безпідставними та невмотивованими, а також такими, що винесені із порушення порядку їх направлення боржнику.

Із змісту вказаних постанов та копій супровідних листів до них вбачається, що останні були підготовлені для направленя боржнику ОСОБА_1 .

Однак, копії матеріалів виконавчих проваджень №46040099, які надавалися на виконання ухвали суду першої інстанції, не містять доказів направлення боржнику та отримання останнім копій вказаних вище постанов. Такі докази не були надані державним виконавцем в матеріали справи на спростування доводів ОСОБА_1 .

Разом з тим, порушення державним виконавцем порядку надіслання сторонам виконавчого провадження копій процесуальних документів саме по собі не є достатньою підставою, з якою законодавець пов`язує скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, проте ненаправлення виконавцем в установленому законом порядку постанови про відкриття виконавчого провадження може бути підставою для визнання неправомірними таких дій (бездіяльності) державного виконавця.

Даний висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду від 24 лютого 2021 року по справі 756/9582/14-ц.

Враховуючи, що матеріали справи не містять доказів направлення боржнику та отримання останнім копій оскаржуваних постанов, колегія суддів вважає, бездіяльність старших державних виконавців Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Левіцького Т.К. та Удавіцької Є.В., в цій частині неправомірною.

Що стосується самих оскаржуваних постанов, то колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 71 Закону №1404-VІІІ, в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, регулює порядок стягнення аліментів.

Так, згідно вимог вказаної статті за наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

У разі стягнення аліментів як частки заробітку (доходу) боржника на підприємстві, в установі, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця відрахування здійснюються з фактичного заробітку (доходу) на підставі постанови виконавця.

Якщо стягнути аліменти в зазначеному розмірі неможливо, підприємство, установа, організація, фізична особа - підприємець, фізична особа, які проводили відрахування, нараховують боржнику заборгованість із сплати аліментів.

Після закінчення строку, передбаченого законом для стягнення аліментів, за відсутності заборгованості із сплати аліментів підприємство, установа, організація, фізична особа - підприємець, фізична особа, які проводили відрахування, повертають виконавцю постанову про стягнення аліментів з відміткою про перерахування в повному обсязі стягувачу присуджених йому сум аліментів. Якщо відраховані з боржника суми аліментів не були перераховані стягувачу, виконавець письмово повідомляє стягувачу про розмір заборгованості, що утворилася, та роз`яснює йому права на звернення з позовом до підприємства, установи, організації, фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи, якщо така заборгованість утворилася з їхньої вини.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі: якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування; використання боржником транспортного засобу у зв`язку з інвалідністю чи перебуванням на утриманні боржника особи з інвалідністю I, II групи, визнаної в установленому порядку, або дитини з інвалідністю; проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції; розстрочення або відстрочення сплати заборгованості за аліментами у порядку, встановленому законом.

Матеріали виконавчого провадження свідчать, що в рамках виконавчого провадження №46040099 державними виконавцями Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, з метою виявлення доходів боржника неодноразово направлялися наступні запити: 16 січня 2015 року до ПФУ України - щодо осіб-боржників, які отримуються пенсію інформації не знайдено; 16 січня 2015 року до ПФУ України щодо осіб-боржників, які працюють за трудовим та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи інформації не знайдено; 07 липня 2015 року до Державної податкової служби України про джерела отримання доходів боржників-фізичних осіб - інформація стосовно боржників фізичних осіб щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку, та сум утриманого з них податку в ДРФО відсутня; 07 липня 2015 року до Державної податкової служби України про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах боржниками-юридичними особами та/або фізичними особами-підприємцями юридичну особу ліквідовано (припинено)/фізичну особу-підприємця припинено; 07 липня 2015 року до ПФУ України про осіб-боржників, які працюють за трудовим та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи інформації не знайдено; 18 лютого 2015 року до Державної податкової служби України про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах боржниками-юридичними особами та/або фізичними особами-підприємцями юридичну особу ліквідовано (припинено)/фізичну особу-підприємця припинено; 25 січня 2018 року до ПФУ України - щодо осіб-боржників, які отримуються пенсію інформації не знайдено; 25 січня 2018 року до ПФУ України щодо осіб-боржників, які працюють за трудовим та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи інформації не знайдено; 25 січня 2018 року до Державної фіскальної служби України про джерела отримання доходів боржників-фізичних осіб інформація стосовно боржників фізичних осіб щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку, та сум утриманого з них податку в ДРФО відсутня; 25 січня 2018 року до Державної фіскальної служби України про номери рахунків, відкритих юридичними особами та/або фізичними особами-підприємцями джерела отримання доходів боржників-фізичних осіб юридичну особу ліквідовано (припинено)/фізичну особу підприємця припинено; 24 лютого 2018 року Державної фіскальної служби України про номери рахунків, відкритих юридичними особами та/або фізичними особами-підприємцями джерела отримання доходів боржників-фізичних осіб юридичну особу ліквідовано (припинено)/фізичну особу підприємця припинено; 24 лютого 2018 року до про джерела отримання доходів боржників-фізичних осіб інформація стосовно боржників фізичних осіб щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку, та сум утриманого з них податку в ДРФО відсутня; 24 лютого 2018 року до ПФУ України щодо осіб-боржників, які працюють за трудовим та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи інформації не знайдено; 24 лютого 2018 року до ПФУ України - щодо осіб-боржників, які отримуються пенсію інформації не знайдено.

Крім того, 05 лютого 2018 року державний виконавець Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві звертався до суду із подання про винесення ухвали про розшук боржника.

Разом з тим, як вбачається із довідки-розрахунку заборгованості від 05 лютого 2018 року, за боржником утворилась заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої за період з 21 жовтня 2015 року по 05 лютого 2018 року становить 57444,04грн., що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, а згідно довідки-розрахунку заборгованості від 01 травня 2018 року 63 115,16грн. (станом на 01 травня 2018 року)

Законодавець пов`язує вчинення виконавчих дій, а саме ухвалення переліку постанов, що передбачений ст.71 Закону України із наявністю заборгованості зі сплати аліментів за певний період, терміном дії до погашення такої заборгованості.

Разом з тим, боржником ОСОБА_1 не надано доказів про відсутність у нього заборгованості перед стягувачем ОСОБА_3 зі сплати аліментів за виконавчим листом, виданим Орджонікідзевським районним судом міста Харкова у справі №644/13076/13-ц, її відсутність не спростована належними та допустимим доказами.

Таким чином, оскаржувані постанови винесені державним виконавцем в межах повноважень та у спосіб визначений Законом, в рамках відкритого виконавчого провадження №46040099, за наявності заборгованості у ОСОБА_1 , що перевищує суму платежів за шість місяців, з посиланням на норми діючого законодавства України.

При цьому, Закон України «Про виконавче провадження» не містить обмежень державному виконавцю у кількості ухвалених постанов, передбачених ст.71 Закону.

Посилання апелянта на те, що під час його перебування на службі в Збройних силах України, не здійснювались відрахування на виплату аліментів і цей обов`язок на його думку покладений на роботодавця колегією суддів не приймаються оскільки Закон покладає на боржника обов`язок повідомляти виконавця про зміну місця роботи.

Як свідчать матеріали справи боржник працював у ПАТ «Карлсберг Україна» до 20 жовтня 2014 року. За зазначеним місцем роботи бухгалтерією ПАТ «Карлсберг Україна» здійснювались відрахування аліментів за виконавчим листом № 644/13076/13-ц, що у свою чергу свідчить про те, що ОСОБА_1 було достеменно відомо про наявність на примусовому виконанні виконавчого листа про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_3 . Разом з тим, матеріали справи не містять даних про те, що боржник звертався до державного виконавця про зміну місця роботи.

Згідно довідки ТОВ «Полімерна група «Терполімергаз» від 22 січня 2025 року ОСОБА_1 працює у вказаному товаристві з 22 жовтня 2024 року на посаді директора з виробництва, посадова інструкція директора з виробництва містить перелік обов`язків, одним з яких є керування транспортним засобом підприємства або власним транспортним засобом (за попереднім погодження) для виконання службових обов`язків, проте доказів про те, що тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами позбавляє ОСОБА_1 основного законного джерела засобів для існування, суду не надано. Разом з тим, посадова інструкція містить інші обов`язки, що покладаються на директора з виробництва, що не свідчить про неможливість обіймати вказану посаду за наявності тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Крім того, оскаржувані постанови були винесені до повномаштабного вторгнення Російської Федерації на територію України, тобто до перебування боржника на службі у Збройних силах України.

Згідно довідки до актів огляду медико соціальною комісією № 694780 від 30 жовтня 2024 року ОСОБА_1 встановлена ІІІ група інвалідності безтерміново.

Разом з тим, доказів про необхідність використання транспортного засобу саме у зв`язку з інвалідністю матеріали справи не містять.

Крім того, група інвалідності встановлена боржнику з 30 жовтня 2024 року, тобто до винесення оскаржуваних постанов.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_1 не позбавлений можливості просити про скасування вказаних вище обмежень сплативши заборгованість по сплаті аліментів в рамках виконавчого провадження №46040099 з примусового виконання виконавчого листа №644/13076/13-ц від 17 березня 2014 року або через зміну обставин.

Згідно п.п.1,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374 ч.1 п.2, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 06 березня 2025 року в частині відмови у визнанні неправомірними дій старших державних виконавців Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), у ВП 46040099 скасувати.

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) в межах виконавчого провадження № 46040099 задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність старших державних виконавців Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Левіцького Тимофія Костянтиовича та ОСОБА_6 у ВП 46040099, частині ненаправлення в установленому законом порядку постанов: про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України від 23 лютого 2018 року ВП № 46040099; про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами від 23 лютого 2018 року ВП № 46040099; про встановлення тимчасового обмеження у праві полювання від 14 березня 2018 року ВП № 46040099; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії від 14 березня 2018 року ВП №46040099; про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України від 16 квітня 2019 року ВП №46040099; про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами від 16 квітня 2019 року ВП № 46040099.

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.Ю. Тичкова

Ю.М. Мальований