УХВАЛА

22 травня 2025 року

м. Київ

справа № 720/1635/22

провадження № 61-6159 ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Білоконь О. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Вівчар Раду Георгійович, на постанову Чернівецького апеляційного суду від 11 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Чернівецькій області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Унгурян Вікторії Алчипівни про скасування рішення про державну реєстрацію, скасування державної реєстрації права власності,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 17 грудня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на земельну ділянку площею 1,1355 га кадастровий номер :02:005:0040, яка розташована за межами с. Маршинці Чернівецького району Чернівецької області, яка зареєстрована за ОСОБА_3 .

Скасовано державну реєстрацію у Державному земельному кадастрі земельної ділянки, площею 1,1355 га, кадастровий номер :02:005:0040, яка розташована за межами с. Маршинці Чернівецького району Чернівецької області.

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 11 квітня 2025 року рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 17 грудня 2024 року скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

08 травня 2025 року від імені ОСОБА_1 - адвокат Вівчар Р. Г. подав до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку касаційну скаргу на постанову суду апеляційної інстанції (надійшла до суду 13 травня 2025 року), в якій просив її скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає залишенню без руху з огляду на таке.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.

18 жовтня 2023 року введено в дію Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами» від 29 червня 2023 року № 3200-IX.

З урахуванням внесених змін до процесуального закону, частиною шостою статті 14 ЦПК України визначено, що адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Процесуальні наслідки, передбачені цим Кодексом у разі звернення до суду з документом особи, яка відповідно до цієї частини зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються судом також у випадках, якщо інтереси такої особи у справі представляє адвокат.

З матеріалів касаційної скарги вбачається, що у порушення вимог пункту 2 частини другої статті 392 ЦПК України в касаційній скарзі відсутні відомості про наявність або відсутність електронного кабінету адвоката Вівчара Р. Г.

Враховуючи викладене вище, адвокат Вівчар Р. Г. в силу вимог статті 14 ЦПК України в обов`язковому порядку зобов`язаний зареєструвати електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами або надати відомості про наявність електронного кабінету.

Щодо форми і змісту касаційної скарги

На виконання вимог пункту 2 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі зазначається повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає касаційну скаргу, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта (для фізичних осіб - громадян України), номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

У порушення вимог пункту 2 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі не зазначено номери засобів зв`язку, адресу електронної пошти ОСОБА_1 (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Ураховуючи викладене, заявнику необхідно виконати вимоги пункту 2 частини другої статті 392 ЦПК України та усунути вказані недоліки.

Щодо підстав касаційного оскарження

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України визначено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Касаційна скарга ОСОБА_1 не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Так, заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, постанову Верховного Суду, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надати суду уточнену редакцію касаційної скарги з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження з визначенням конкретного пункту (пунктів) частини другої статті 389 ЦПК Українита обґрунтуванням (мотивуванням) наявності цієї підстави (підстав). Також надіслати на адресу суду копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, якщо така скарга та додані матеріали подаються до суду в електронній формі через електронний кабінет.

Щодо сплати судового збору

Згідно з пунктом 3 частини четвертої статті 392 ЦПК до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Як вбачається з матеріалів касаційного провадження, заявник при подачі касаційної скарги додав квитанцію від 06 травня 2025 року № про сплату судового збору у розмірі 3 969,60 грн.

Відповідно до частин першої, другої статті 9 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

При перевірці зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України Верховним Судом було з`ясовано, що інформація про зарахування судового збору за квитанцією від 06 травня 2025 року № у розмірі 3 969,60 грн відсутня.

З огляду на зміст квитанції від 06 травня 2025 року № , судовий збір в сумі 3 969,60 грн сплачений за такими платіжними реквізитами: рахунок отримувача - UA0026001, отримувач - ГУК у м. Києві м. Київ/22030106.

Натомість станом на 01 січня 2025 року платіжними реквізитами для зарахування судового збору за подання касаційної скарги до Верховного Суду були такі реквізити: отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерс.р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача (стандарт IBAN) - UA0026007, ККДБ - 22030102, найменування податку, збору, платежу: судовий збір (Верховний Суд, 055).

Тобто заявник помилково сплатив судовий збір на реквізити, які не призначені для зарахування судового збору за подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми.

Розміри ставок та порядок сплати судового збору визначено частиною другою статті 4 та статтею 6 Закону України «Про судовий збір».

Враховуючи, що позов поданий фізичною особою в 2022 році, який об`єднує дві вимоги немайнового характеру, заявник за подання касаційної скарги має сплатити 3 969,60 грн (2 481,00 грн * 0,4 * 200% * 2 вимоги) за такими реквізитами - ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026007, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Оскільки подана касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 ЦПК України, її слід залишити без руху та запропонувати заявнику усунути недоліки.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Вівчар Раду Георгійович, на постанову Чернівецького апеляційного суду від 11 квітня 2025 року залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Білоконь