Провадження №6/447/14/25
Справа №447/1476/24
У Х В А Л А

19.05.2025 Миколаївський районний суд Львівської області у складі:

головуючої судді Друзюк М.М.,

за участю секретаря судового засідання Іськів О.І.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 23.09.2024 у справі №447/1476/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

за участі: ОСОБА_1

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про відстрочення терміном на один рік виконання рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 23.09.2024 у цивільній справі за позовом ТОВ «Бізнес позика » до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №458722-КС-002 від 29.10.2023. В обґрунтування вказаної заяви покликається на те, що 09.04.2025 ОСОБА_1 погашено заборгованість у розмірі 33 327 грн. 40 коп., відтак сума боргу становить 55 000 грн. та судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40 коп. Боржниця на даний час втратила роботу та не має доходів. Відповідно на утриманні боржниці перебувають двоє неповнолітніх дітей, на утримання яких ОСОБА_1 аліментів не отримує. Також зазначає, звернення стягнення на нерухомість, яка є у боржниці будинок за адресою АДРЕСА_1 , не може мати місце, та як це є її єдине місце проживання та в якому зареєстровані неповнолітні діти. У випадку відстрочення виконання рішення суду, боржниця матиме можливість працевлаштуватися та погасити борг за кредитним зобов`язанням. За наведеного просить заяву задовольнити.

ТОВ «Бізнес позика» надіслало на адресу суду додаткові пояснення у справі від 28.04.2025, в яких просить відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення суду, оскільки не зазначено жодних обставин, які істотно ускладнюють виконання відповідачкою рішення про стягнення боргу. Також зазначає, що звернення відповідачки із заявою про відстрочення виконання рішення є зловживанням своїми процесуальними правами. Просить врахувати, що відповідачка заперечувала факт отримання кредитних коштів та після прийняття рішення судом першої інстанції у цій справі оскаржила його в апеляційному порядку.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 23.09.2024, яке набрало законної сили, позов ТОВ «Бізнес позика » до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес позика» заборгованість за кредитним договором №458722-КС-002 від 29.10.2023 у розмірі 88 327 грн. та 2 422 грн. судового збору.

Постановою Львівського апеляційного суду від 04.02.2025 у справі № 447/1476/24 скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 23.09.2024 залишено без змін.

З відомостей про трудову діяльність встановлено, що ОСОБА_1 05.08.2024 звільнена з роботи за угодою сторін.

Відповідно до платіжних інструкцій від 09.04.2025 відповідачка перерахувала на користь позивача 33 327,40 грн. боргу. Як зазначила боржниця у судовому засіданні ці кошти отриманні нею після звільнення з підприємства як оплата за невикористанні відпустки. Дана обставина позивачем не заперечувалася.

Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 05.06.2019 у справі № 447/775/19 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволено, вирішено стягувати щомісячно з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , та дочки ОСОБА_4 в розмірі 1/3 частки, від усіх видів доходів відповідача, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Рішення суду набрало законної сили 16.07.2019. На виконання рішення суду 18.07.2019 видано виконавчий лист.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Відповідно до ч. 1ст. 267 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Відповідно до ч. 1-5 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Якщо судове рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, чи рішення, яке підлягає виконанню, набрало законної сили, то відсутність матеріалів судової справи у зв`язку з їх витребуванням судом апеляційної або касаційної інстанції не перешкоджає розгляду заяви, передбаченої абзацом першим цієї частини, крім випадку зупинення виконання судового рішення судом касаційної інстанції або зупинення виконавчого провадження.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Невиконання боржником судового рішення про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна стягувача або майна, присудженого на користь стягувача, протягом двох місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження за заявою стягувача є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з боржника суми вартості відповідного майна, крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, вартість майна неможливо визначити або майно відповідно до закону не може оцінюватися.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим цивільним судом способом. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Запроваджений процесуальними нормами права механізм розстрочення або відстрочення виконання судового рішення є винятковою мірою, який спрямований на досягнення кінцевої мети судового розгляду виконання ухваленого судом рішення.

Отже, питання щодо надання відстрочки або розстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися цивільними судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі.

Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен ураховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.02.2019 року у справі № 796/43/2018.

Водночас обов`язковою умовою для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є доведення заявником факту існування обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення та/або роблять його неможливим. Подібний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.06.2021 у справі № 9901/598/19, який згідно положення ч. 4 ст. 263 ЦПК України суд застосовує до спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень.

Підставою для відстрочки виконання судового рішення у справі згідно з поданою заявою відповідачкою є наявність на її утриманні двох неповнолітніх дітей та відсутність роботи та відповідно доходів.

Суд, в даному випадку зазначає, що боржником не долучено жодних доказів на підтвердження скрутного матеріального становища та надані нею документи не підтверджують обставин, що істотно ускладнюють виконання судового рішення у цій справі. Заявниця надала інформацію, що вона не працевлаштована та має на утриманні двох неповнолітніх дітей. Разом з тим, надала виконавчий лист про стягнення на її користь аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей. Крім того, заявниця не надала суду жодних документів, які підтверджують наявність чи відсутність у неї доходів.

Таким чином, враховуючи вищенаведені положення законодавства, беручи до уваги баланс між інтересами позивача як стягувача та відповідача як боржника, дату ухвалення рішення суду (23.09.2024), суд вважає, що боржником не доведено існування у неї виключних обставин, які ускладнюють виконання рішення у цій справі, а посилання на складне матеріальне становище боржника не свідчить ні про винятковість, а ні про поважність причин невиконання рішення суду, а тому не може бути підставою для відстрочки виконання рішення суду на один рік.

Враховуючи наведене, відсутні підстави для відстрочення виконання рішення суду у цивільній справі № 447/1476/24, а тому, заява не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст.16,81,260, 261,353-355,435 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 23.09.2024 у справі №447/1476/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Відповідно до частини 6 статті 259 та частини 1 статті 268 Цивільного процесуального кодексу України складання повного судового рішення відкладено на три дні.

У зв`язку з оголошенням у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду чи через Миколаївський районний суд Львівської області.

Повні найменування та ім`я сторін:

Позивач Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» місцезнаходження: м.Київ, бульвар Лесі Українки, 26, офіс 411, ідентифікаційний код юридичної особи 41084239.

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Повний текст ухвали складено 22.05.2025.

Суддя Друзюк М. М.