465/4122/25
6/465/147/25
У Х В А Л А

іменем України

21.05.2025 м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючої судді Мигаль Г.П.,

при секретарі судового засідання Титикайлу І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Львові подання приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Ільчишин Любові Володимирівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа, -

ВСТАНОВИВ:

Приватний виконавець звернулась до суду з поданням, у якому просить тимчасово обмежити боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобов`язань, покладених на нього виконавчим написом № 9142, виданого 21.09.2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., про стягнення грошових коштів у сумі 419404,39 грн. з ОСОБА_1 , які є боргом за Кредитним договором № 238536-CRED від 11.07.2008 року на користь ПАТ КБ "ПриватБанк".

В обґрунтування подання зазначено, що на виконанні в приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Ільчишин Л.В. перебуває виконавче провадження ВП №55955002 з примусового виконання виконавчого напису № 9142, виданого 21.09.2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., про стягнення грошових коштів у сумі 419 404,39 грн. з гр. ОСОБА_1 , які є боргом за Кредитним договором № 238536-CRED від 11.07.2008 року на користь ПАТ КБ "ПриватБанк". Приватним виконавцем вжиті необхідні заходи щодо примусового виконання рішення, однак на даний час воно не виконано та, на думку приватного виконавця, боржник ухиляється від виконання своїх зобов`язань. У зв`язку з цим приватний виконавець просить тимчасово обмежити боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, без вилучення паспортного документа, шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобов`язань.

Приватний виконавець подала заяву, у якій подання підтримала та просила розглянути його за її відсутності.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось з огляду на положення ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши подання та долучені до нього матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги подання, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду зазначеного подання, суд прийшов до таких висновків.

Згідно зі статтею 13 Загальної декларації прав людини, яка прийнята та проголошена в резолюції 217 А (III) Генеральної Асамблеї від 10.12.1948, кожна людина має право вільно пересуватися і вибирати місце проживання в межах кожної держави, кожен має право залишати будь - яку країну, включаючи свою власну і повертатися в неї.

Також статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Відповідно до статті 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї (дата ратифікації - 17.07.1997, дата набуття чинності - 11.09.1997), кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Вільне пересування людини є однією із основоположних свобод, гарантованих Конституцією України та чинними міжнародними договорами людині і може бути обмежено лише за виняткових обставин, встановлених законами, як-то необхідність у демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця. Суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Відповідно до ст.13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Статтею 6 даного Закону встановлено вичерпний перелік підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, зокрема, коли громадянин України ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов`язань.

Відповідно до статті 2 протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікованого Законом України від 11 вересня 1997 року) та статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" в демократичному суспільстві заходи щодо обмеження свободи пересування повинні бути достатньо виправдані суспільними інтересами.

Як вбачається з вищенаведеного, законодавством встановлено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а при ухиленні боржника від виконання зобов`язань.

Поряд з цим, про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити про невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження", зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; не надання у строк, встановлений виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом виконавця; письмове повідомлення виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Відповідно до матеріалів подання, 07.03.2018 в порядку вимог ст. 4, 5, 19, 26 Закону України « Про виконавче провадження», приватним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження та скеровано рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення сторонам до відома та виконання (підтверджується копіями квитанцій від 13.03.2018 року). Конверт, який скеровувався боржнику, повернувся з відміткою "за закінченням встановленого строку зберігання".

07.03.2018 року виконавцем одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження скеровано боржнику вимогу-виклик з`явитись 14.03.2018 року до приватного виконавця для дачі пояснень стосовно виконавчого документа. Боржник на виклик виконавця не з`явився та жодних пояснень усних чи письмових щодо невиконання рішення суду не надав

Згідно зі ст. 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (в редакції, чинній на момент відкриття виконавчого провадження) боржнику було скеровано до відома розрахунок основної винагороди приватного виконавця від 13.03.2028 року ВП № 55955002.

Враховуючи наведене, боржник ОСОБА_1 вважається таким, що повідомлений про початок примусового виконання рішень.

Постановою приватного виконавця від 07.03.2018 року накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника, зареєстровано в реєстрах відповідні обтяження.

Відповідно до інформації, наданої ДФС України від 07.03.2018 року, відсутня інформація про джерела отримання доходів боржником. Згідно з відповіддю ПФ України від 07.03.2018 року боржник пенсії та інших доходів не отримує.

Відповідно до інформації, наданої Регіональним сервісним центром МВС у Львівській області від 20.03.2018 року, за ОСОБА_1 не зареєстровані транспортні засоби.

Згідно з відповідю відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України у Львівській області, зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 .

В подальшому на неодноразові запити виконавця згідно з відповіді ДФС України інформація щодо джерел отримання доходів боржника в ДРФО відсутня. Згідно з відповіддю ПФ України боржник пенсії та інших доходів не отримує.

Приватним виконавцем, на підставі вимог ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанови про арешт коштів боржника від 07.11.2019 року, від 13.01.2022 року, від 22.11.2023 року від 10.03.2025 року та скеровано в банки України для виявлення рахунків боржника фізичної особи.

Згідно з електронною відповіддю в системі АСВП боржник володіє відкритими рахунками в АТ КБ «ПриватБанк», АТ «Універсал Банк» та АТ «Ощадбанк».

Платіжною вимогою № 55955002 від 20.12.2019 року виконавцем списано з рахунку боржника суму боргу за виконавчим провадженням в розмірі 1000,00 грн.

Згідно з інформацією фінансових установ, інших коштів на рахунках боржника не виявлено або відсутні відкриті рахунки (копії відповідей банків додаються).

Відповідно до відповіді Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 27.03.2018р. земельних ділянок у власності ОСОБА_1 на території області не зареєстровано.

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_1 не зареєстровано об`єктів нерухомого майна.

Відповідно до відповіді Держприкордонслужби на запит приватного виконавця від 28.01.2022р. ОСОБА_1 за період з 21.09.2017р. по 29.06.2021р. неодноразово перетинав державний кордон України.

Згідно з електронною відповіддю Держприкордонслужби на запит приватного виконавця від 09.05.2025р. відомостей про перетинання державного кордону України ОСОБА_1 в базі даних не виявлено.

13.01.2022 року приватним виконавцем скеровано рекомендованим листом з повідомленням про вручення виклик на адресу боржника.

Однак, у встановлений виконавцем день та час (24.01.2022 року на 12:00 год) боржник не з`явився, жодних усних чи письмових пояснень щодо своєї неявки не надав, про що було складено відповідний Акт приватного виконавця від 24.01.2022р.

28.01.2022 року приватним виконавцем скеровано рекомендованим листом з повідомленням про вручення повторний виклик на адресу боржника.

Однак, у встановлений виконавцем день та час (07.02.2022 року на 12:00 год) боржник не з`явився, жодних усних чи письмових пояснень щодо своєї неявки не надав, про що було складено відповідний Акт приватного виконавця від 07.02.2025р.

20.01.2025 року приватним виконавцем скеровано рекомендованим листом з повідомленням про вручення виклик на адресу боржника.

Однак, у встановлений виконавцем день та час (30.01.2025 року на 12:00 год) боржник не з`явився, жодних усних чи письмових пояснень щодо своєї неявки не надав, про що було складено відповідний Акт приватного виконавця від 30.01.2025р.

03.02.2025 року приватним виконавцем скеровано рекомендованим листом з повідомленням про вручення повторний виклик на адресу боржника.

Однак, у встановлений виконавцем день та час (13.02.2025 року на 14:30 год) боржник не з`явився, жодних усних чи письмових пояснень щодо своєї неявки не надав, про що було складено відповідний Акт приватного виконавця від 13.02.2025р.

З огляду на вищенаведене, судом враховано, що приватним виконавцем вжито всіх передбачених Законом України "Про виконавче провадження" заходів з примусового виконання рішень, а боржник ухиляється від виконання зобов`язань за виконавчим написом нотаріуса.

За таких обставин, суд вважає, що приватним виконавцем наведено достатні обґрунтування, що боржник ухиляється від виконання зобов`язання за виконавчим написом нотаріуса у виконавчому провадженні №55955002 про стягнення грошових коштів у сумі

419 404,39 грн. з ОСОБА_1 за Кредитним договором № 238536-CRED від 11.07.2008 року на користь ПАТ КБ "ПриватБанк".

Керуючись ст. ст. 247 ч.2, 260, 441 ЦПК України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Подання приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Ільчишин Любові Володимирівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа - задоволити.

Тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 до виконання своїх зобов`язань, покладених на нього виконавчим написом № 9142, виданим 21.09.2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., про стягнення грошових коштів у сумі 419404,39 грн. з ОСОБА_1 , які є боргом за Кредитним договором № 238536-CRED від 11.07.2008 року, на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" у виконавчому провадженні №55955002.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, може подати апеляційну скаргу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Г.П. Мигаль