Справа №345/1609/25
Провадження № 2/345/906/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.05.2025 м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Кулаєць Б.О.,

секретаря судового засідання Мельник І.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Калуш в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Управління соціального захисту населення Калуської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам,

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позицій сторін:

представник позивача звернулася до суду зі зазначеним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Управління соціального захисту населення Калуської міської ради надміру виплачені кошти допомоги на проживання внутрішню переміщеним особам у розмірі 69000,00 гривень.

Свої вимоги мотивує тим, що з 20 квітня 2022 року ОСОБА_1 перебував на обліку в управлінні соціального захисту населення Калуської міської ради (далі - управління) як внутрішньо переміщена особа.

20 квітня 2022 року ОСОБА_1 з використанням мобільного додатку Єдиного державного вебпорталу електронних послуг Портал Дія подав заяву про надання допомоги внутрішньо переміщеним особам на проживання на себе та своїх неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Керуючись нормами Порядку №332, рішенням про призначення допомоги переміщеним особам на проживання від 03.05.2022 допомога на проживання внутрішньо переміщеним особам була призначена ОСОБА_4 з 01.03.2022 по 31.05.2022 у розмірі 8000,00 грн. щомісячно: на заявника - 2000,00 грн. та неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 - 3000,00 грн. та ОСОБА_3 - 3000,00 грн. У зв?язку з продовженням воєнного стану в Україні, розпорядженням на продовження строку виплати допомоги внутрішньо переміщеним особам від 20.05.2022 виплату допомоги на проживання ОСОБА_1 продовжено з 01.06.2022 по 31.06.2022, розпорядженням від 26.06.2022 - з 01.07.2022 по 30.09.2022 та розпорядженням від 21.09.2022 - з 01.10.2022 по 31.12.2022, у розмір 8000 грн. щомісячно: на заявника - 2000,00 грн. та двох неповнолітніх синів - по 3000 грн. на кожного.

Надалі, у зв?язку з продовженням воєнного стану в Україні, згідно з витягом з Єдиної інформаційної системи соціальної сфери по типу допомоги: допомога на проживання внутрішньо переміщеним особам по заявнику ОСОБА_1 , виплата допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам на ОСОБА_1 та його неповнолітніх синів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 01.01.2023 по 31.01.2024 продовжувалась в автоматичному режимі в програмі ЄІССС у розмірі 8000,00 грн. щомісячно. Під час підготовки особової справи допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам ОСОБА_1 для проведення перевірки у порядку, визначеному пунктом 28 Порядку №332, в редакції, що діяла на час перевірки, а саме: 13 лютого 2024 року, управлінням виявлено, що в Єдиній інформаційній системі соціальної сфери за період з 01.03.2022 по 31.07.2023 проводилась подвійна виплата допомоги на проживання у розмірі 3000 грн. щомісячно неповнолітньому сину заявника - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за його заявою, поданою 27.04.2022 з використанням мобільного додатку Єдиного державного вебпорталу електронних послуг Портал Дія. Окрім того, згідно витягу з Єдиної інформаційної системи соціальної сфери по типу допомоги: допомога на проживання внутрішньо переміщеним особам, по заявнику ОСОБА_2 , виплату допомоги останньому припинено в ЄІССС з 01 серпня 2023 року, оскільки за результатами проведеної Міністерством фінансів України верифікації державних виплат, отримувач допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам перебував за кордоном більш як 30 календарних днів підряд (п. 6 Порядку № 332). Відтак, ОСОБА_1 за період з 01.08.2023 по 31.01.2024 неправомірно отримував допомогу на проживання у розмірі 3000 грн. щомісячно на сина - ОСОБА_2 , який перебував закордоном, і відповідно не мав права на отримання такої допомоги.

13.02.2024 згідно витягу з Єдиної інформаційної системи соціальної сфери по типу допомоги: допомога на проживання внутрішньо переміщеним особам, виплату допомоги ОСОБА_1 в ЄІССС припинено з 01 лютого 2024 року. Відповідно встановлено, що за період з 01.03.2022 по 31.01.2024 ОСОБА_1 надміру виплачено кошти допомоги на проживання внутрішньо перемішеним особам на сина ОСОБА_2 у розмірі 69000,00 грн. (шістдесят дев?ять тисяч гривень 00 коп.): 51000 грн. - подвійна виплата допомоги за період з 01.03.2022 по 31.07.2023 та 18000 грн. - неправомірна виплата допомоги за період з 01.08.2023 по 31.01.2024.

Представник відповідача подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовної заяви. У разі ухвалення судом рішення про задоволення заявлених позовних вимог, просить розстрочити ОСОБА_1 виконання судового рішення у справі терміном на 1 (один) рік з оплатою заборгованості щомісячно рівними частинами у сумі 5750 гривень. Провести розгляд позовної заяви без її та ОСОБА_1 участі.

Свій відзив мотивує тим, що відповідач при зверненні 20.04.2022 зі заявою про взяття на облік ВПО надав чинні документи, а тому з боку відповідача відсутні будь-які зловживання, введення в оману чи інші недобросовісні дії. Також необхідно відзначити, що син відповідача ОСОБА_2 звернувся 27.04.2022 до Управління соціального захисту населення Калуської міської ради та за рекомендацією працівників управління подав заяву про реєстрацію його як ВПО. За таких обставин виплата позивачем щомісячної допомоги відповідачу здійснювалась добровільно за відсутності рахункової помилки і одночасно її виплаті не передували жодні недобросовісні дії відповідача, що унеможливлює наявність будь-яких підстав для стягнення з відповідача надміру сплачених сум допомоги. Таким чином, в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач знав про обставини, що можуть вплинути на отримання щомісячної допомоги та не повідомив належним чином позивача про них, що було б зловживанням з його боку. Крім того, з доданих до позову документів не вбачається факту наявності рахункової помилки, що становить предмет доказування у даному спорі, а саме: відсутні висновки ревізії, акти перевірок чи службового розслідування, по інформації яких можна було б відстежити причину виникнення помилки при нарахуванні допомоги та з`ясувати, що дана помилка є безпосередньо рахунковою помилкою. Крім того, позивачем було зазначено, що відповідач отримав надмірно виплачені позивачем кошти допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам на сина ОСОБА_2 у розмірі 18000 грн. за період з 01.08.2023 по 31.01.2024 з огляду на те, що він проживав закордоном. В той же час, в матеріалах справи відсутні підтверджуючі документи про те, що син відповідача - ОСОБА_2 в цей період перебував закордоном. З урахуванням викладеного, позовні вимоги Управління соціального захисту населення Калуської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої допомоги на проживання ВПО є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Крім того, у відповідача на утриманні перебуває син з інвалідністю ОСОБА_3 , що підтверджується копією посвідчення серія НОМЕР_1 . Також у відповідача немає постійного джерела доходу. Сукупність зазначених обставин, зокрема, скрутне матеріальне становище відповідача, суттєво ускладнює можливість належного та своєчасного виконання відповідачем судового рішення у цій справі. Таким чином, у разі ухвалення судом рішення про задоволення заявлених позивачем позовних вимог, відповідач змушений просити суд розстрочити виконання рішення суду на 1 (один) рік з оплатою суми боргу щомісячно рівними частинами у сумі 5750 гривень.

Представник позивача подала відповідь на відзив, в якій зазначила, що за заявою сина відповідача ОСОБА_2 поданою, 27.04.2022 з використанням мобільного додатку Єдиного державного вебпорталу електронних послуг Портал Дія, неповнолітньому сину відповідача допомогу на проживання призначено Міністерством соціальної політики України з 01.03.2022 у розмірі 3000 грн. щомісячно. Згідно з витягом з електронної особової справи № Т125922749, тип допомоги: допомога на проживання внутрішньо переміщеним особам по заявнику ОСОБА_2 , підтверджено отримання допомоги ОСОБА_2 з 01.03.2022 по 31.01.2024 у розмірі 3000 грн. щомісячно. Відтак, як підтверджено наданими доказами та не заперечується представником відповідача, ОСОБА_1 отримав подвійну виплату державних коштів допомоги на проживання на сина ОСОБА_2 у розмірі 3000 грн. щомісячно за період з 01.03.2022 по 31.07.2023 на загальну суму 51000 грн. На доводи представника відповідача про відсутність документів, що підтверджують перебування сина відповідача за кордоном, зазначає, що в управління відсутні повноваження здійснювати перевірку достовірності результатів проведеної Міністерством фінансів України верифікації та це і не передбачено чинним законодавством. Окрім того, у відзиві на позовну заяву управління представником відповідача не зазначено обставин чи фактів, що можуть ставити під сумнів результати проведення Міністерством фінансів України верифікації, а факт перебування за кордоном сина відповідача більше як 30 календарних днів підряд під час отримання допомоги на проживання представником не заперечується. Жодних доказів на спростування вимог управління представником відповідача до суду не подано.

Представник позивача подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без участі представника управління соціального захисту населення Калуської міської ради. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі:

ухвалою суду від 09.04.2025 було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику учасників справи та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Окрім того відповідачу було надано строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 22.04.2025 постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін, відповідача викликано в судове засідання шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному вебсайті судової влади України.

07.05.2025 представник відповідача подала до суду відзив на позовну заяву, в якому, зокрема, просила розгляд позовної заяви без проводити її та ОСОБА_1 участі.

19.05.2025 представник позивача подала відповідь на відзив.

21.05.2025 представник позивача подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без участі представника Управління соціального захисту населення Калуської міської ради. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, виходячи з поданих заяв, судом розглядається справа за наявними доказами у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:

20 квітня 2022 року ОСОБА_1 з використанням мобільного додатку Єдиного державного вебпорталу електронних послуг Портал Дія подав заяву про надання допомоги внутрішньо переміщеним особам на проживання на себе та своїх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 5-7).

Рішенням про призначення допомоги переміщеним особам на проживання від 03.05.2022 допомога на проживання внутрішньо переміщеним особам була призначена з 01.03.2022 по 31.05.2022 у розмірі 8000,00 грн. щомісячно, зокрема, на заявника 2000,00 грн. та дітей: ОСОБА_2 - 3000,00 грн., ОСОБА_3 - 3000,00 грн. (а.с. 8).

Розпорядженням на продовження строку виплати допомоги внутрішньо переміщеним особам від 20.05.2022 виплату допомоги на проживання ОСОБА_1 продовжено з 01.06.2022 по 31.06.2022, розпорядженням від 26.06.2022 з 01.07.2022 по 30.09.2022 та розпорядженням від 21.09.2022 з 01.10.2022 по 31.12.2022 у розмір 8000 грн. щомісячно (а.с. 9).

Відповідно до витягів з ЄІССС встановлено, що відповідачу у період з 01.01.2023 по 31.01.2024 здійснювалася виплата допомоги переміщеним особам на проживання у розмірі 8000,00 грн. щомісячно (а.с. 10, 11).

Водночас, 27 квітня 2022 року ОСОБА_2 з використанням мобільного додатку Єдиного державного вебпорталу електронних послуг Портал Дія подав заяву про надання допомоги внутрішньо переміщеним особам на проживання на себе (а.с. 12).

Відповідно до витягів з ЄІССС встановлено, що ОСОБА_2 у період з квітня 2022 по липень 2023 року здійснювалася виплата допомоги внутрішньо переміщеним особам на проживання розмірі 6000,00 грн. у квітні 2022 року та в подальшому по 3000,00 грн. щомісячно. Допомогу призупинено, оскільки отримувач перебував більше 30 днів підряд за кордоном (а.с. 13, 14).

Згідно з розрахунком суми переплати за період з 01.03.2022 по 31.01.2024 відповідачу надміру виплачено кошти у розмірі 69000,00 грн. (а.с. 16).

Між сторонами виник спір з приводу повернення надміру виплачених коштів у зв`язку з призначенням допомоги на проживання внутрішню переміщеним особам.

Оцінка суду:

вивчивши зміст позовної заяви, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить наступних висновків.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Призначення та виплата допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам регулюється Порядком надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 №332 «Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам» (далі- Порядок №332).

Відповідно до п. 3 Порядку №332 (в редакції на момент подання відповідачем заяви про надання допомоги) допомога надається щомісячно з місяця звернення до квітня 2022 року включно на кожну внутрішньо переміщену особу, відомості про яку включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, у таких розмірах: для осіб з інвалідністю та дітей 3000,00 грн.; для інших осіб 2000,00 грн.

Згідно з п. 5, 6, 7, 8 Порядку №332 (в редакції на момент подання відповідачем заяви про надання допомоги) внутрішньо переміщені особи несуть відповідальність за достовірність інформації, наданої для отримання допомоги.

Для отримання допомоги внутрішньо переміщена особа заповнює заяву, яка формується засобами Єдиного державного веб-порталу електронних послуг, зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія (далі - Портал Дія).

Для подання заяви з використанням мобільного додатку Порталу Дія внутрішньо переміщеній особі необхідно встановити мобільний додаток Порталу Дія на електронний пристрій, критерії якого підтримують використання такого додатка, підключений до Інтернету, та пройти електронну ідентифікацію та автентифікацію з використанням інтегрованої системи електронної ідентифікації, електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, або інших засобів електронної ідентифікації, які дають змогу однозначного встановлення особи.

Перевірка відомостей, зазначених внутрішньо переміщеною особою в заяві, проводиться під час формування та подання заяви засобами Порталу Дія.

Відповідно до п. 6 Порядку №332 (в редакції від 01.08.2023) якщо отримувач або уповноважена особа повернувся до покинутого місця проживання, виїхав на тимчасове чи постійне місце проживання за кордон або перебуває за кордоном більш як 30 календарних днів підряд чи більш як 60 календарних днів сукупно протягом шестимісячного періоду отримання допомоги, він зобов`язаний повідомити про такі обставини органу соціального захисту населення / уповноваженій особі виконавчого органу сільської, селищної, міської ради / центру надання адміністративних послуг за місцем перебування на обліку або надіслати заяву з використанням засобів поштового/електронного зв`язку (за технічної можливості з накладенням кваліфікованого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису).

Згідно з абз. 1-4 п. 29 Порядку №332 (в редакції на час подання позовної заяви) у разі неправомірної або повторної виплати отримувачу допомоги за певний період суми такої виплаченої допомоги повертаються отримувачем добровільно або за вимогою органу соціального захисту населення.

Орган соціального захисту населення з моменту виявлення факту надміру перерахованої (виплаченої) допомоги визначає обсяг неправомірно або повторно отриманих коштів та протягом 30 робочих днів повідомляє про це уповноваженій особі або отримувачу шляхом надсилання повідомлення з використанням засобів поштового/електронного зв`язку (із застосуванням засобів електронного сповіщення Єдиної системи (за технічної можливості) / засобами мобільного зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику.

Орган соціального захисту населення має право здійснити перерахунок надміру виплачених коштів допомоги отримувачу за рахунок наступних виплат.

У разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки орган соціального захисту населення вирішує питання про їх стягнення в судовому порядку.

Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання підтримки внутрішньо переміщених осіб" від 11.07.2023 №709 (далі Постанова - №709, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) виплата допомоги не продовжується особам, які перебувають за кордоном більш як 30 календарних днів підряд (до 30-денного періоду перебування за кордоном не включаються дні службового відрядження, оздоровлення дітей, стажування, лікування, реабілітації, що підтверджується відповідними документами, зокрема за запрошенням приймаючої сторони, а також дні перебування за кордоном з таких причин, як смерть членів сім`ї особи та її родичів, догляд за хворою дитиною віком до 18 років, перебування у закладах охорони здоров`я, судових та правоохоронних органах, у зв`язку з якими особа не за власним бажанням не могла повернутися з-за кордону та може підтвердити такі обставини документально).

Згідно зі п. 3 Постанови №709 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) рішення про продовження виплати допомоги внутрішньо переміщеним особам, зазначеним у пунктах 1 і 2 цієї постанови, приймається на підставі інформації Міністерства фінансів за результатами проведеної верифікації даних щодо одержувачів допомоги, інформацію про яких надано Міністерством соціальної політики з урахуванням даних, що обробляються стосовно них на інформаційно-аналітичній платформі електронної верифікації та моніторингу, на відповідність вимогам Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 р. № 332 «Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам» (Офіційний вісник України, 2022 р., № 26, ст. 1418), з урахуванням змін, затверджених цією постановою.

Перевірку перебування внутрішньо переміщених осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, протягом 30 календарних днів підряд за кордоном Міністерство фінансів проводить станом на 15 липня 2023 року.

Внутрішньо переміщеним особам, які за результатами перевірки станом на 15 липня 2023 р. перебували за кордоном понад 30 календарних днів підряд та не повернулися в Україну станом на 1 серпня 2023 р., виплата допомоги не продовжується.

Перевірку відповідності відомостей щодо внутрішньо переміщеної особи вимогам, зазначеним у пункті 2 цієї постанови, Міністерство фінансів проводить станом на 1 серпня 2023 року.

Сума надміру виплаченої державної допомоги на проживання внутрішню переміщеним особамє майном, збереженим без достатньої правової підстави. А тому на правовідносини з повернення цієї суми поширюються приписи глави 83 ЦК України.

Згідно з частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Тобто, зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна.

Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Згідно зі статтею 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Отже, законодавцем передбачені два винятки з цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 545/163/17 (провадження № 61-33727сво18).

При цьому Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15 вказала, що правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Категорія добросовісності визначається через етичні та моральні категорії. Категорія «добросовісність» закріплена в документах міжнародної уніфікації права: добросовісність здійснення прав і виконання обов`язків проголошується принципом міжнародного договірного права.

ЦК України закріплює презумпцію добросовісності і розумності дій особи, яка здійснює власне право (частина п`ята статті 12 ЦК України). Ця презумпція діє, поки інше не буде встановлено рішенням суду. Добросовісне здійснення особою свого цивільного права передбачає реалізацію правомочностей відповідного права з урахуванням інтересів інших учасників відносин, публічних інтересів держави тощо. Добросовісність здійснення цивільного права завжди проявляється в такій поведінці особи-носія такого права, яка знаючи (повинна була знати), що здійснення нею прав або виконання обов`язків може призвести до негативних наслідків, не вжила доступних їй заходів для їх усунення. В іншому випадку така особа має вважатися недобросовісною з настанням для неї тих чи інших правових наслідків.

З положень закону випливає, що обов`язок спростування презумпції добросовісності покладається на суб`єкта, який відповідні дії (правочин) ставить під сумнів.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі № 677/876/21.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 20 квітня 2022 року самостійно з використанням мобільного додатку Єдиного державного вебпорталу електронних послуг Портал Дія подав заяву про надання допомоги внутрішньо переміщеним особам на проживання на себе та своїх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та отримував у період часу з 01.03.2022 по 31.01.2024 допомогу у розмірі 8000,00 грн. щомісячно, зокрема, на себе - 2000,00 грн. та дітей: ОСОБА_2 - 3000,00 грн., ОСОБА_3 - 3000,00 грн.

Крім того, син відповідача - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , самостійно 27 квітня 2022 року з використанням мобільного додатку Єдиного державного вебпорталу електронних послуг Портал Дія подав заяву про надання допомоги внутрішньо переміщеним особам на проживання на себе та отримував у період з 01.03.2022 по 31.07.2023 допомогу у розмірі 3000,00 грн. щомісячно

Таким чином, у період часу з 01.03.2025 по 31.07.2023 проводилася подвійна виплата допомоги на проживання у розмірі 3000,00 грн. щомісячно на неповнолітнього сина відповідача - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що не заперечується відповідачем.

З огляду на викладене, з доказів, наданих стороною позивача, встановлено, що поведінка відповідача, як набувача допомоги внутрішньо переміщеним особам на проживання, не була добросовісною, а тому сума подвійної виплати за період часу з 01.03.2022 по 31.07.2023 у розмірі 51000,00 грн. підлягає стягнення з відповідача на користь позивача та позовні вимоги в даній частині необхідно задоволити.

Щодо вимог про повернення відповідачем 18000 грн. неправомірної виплати допомоги за період з 01.08.2023 по 31.01.2024, то суд зазначає, що позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу, який б підтверджував факт перетину сином відповідача - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кордону та перебування за межами України більш як 30 календарних днів підряд, що стало б підставою для припинення виплати допомоги на проживання.

Натомість саме Міністерством фінансів за результатами проведеної верифікації даних щодо одержувача допомоги ОСОБА_1 прийняло рішення про продовження виплати допомоги останньому, що вказує на успішність верифікації та виключає в діях відповідача наявності недобросовісності, оскільки при проведені вказаної верифікації від нього не вимагалося наданнях будь-якої інформації, яка б підтверджувала наявність в нього підстав для про продовження відповідних виплат, з урахуванням того, що верифікація даних проводилася на підставі інформації наданої Міністерством соціальної політики з урахуванням даних, що обробляються стосовно одержувачів допомоги на інформаційно-аналітичній платформі електронної верифікації та моніторингу.

Крім того, з аналізу практики Європейського Суду з прав людини можна дійти висновку, що принцип «належного урядування» також передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовний спосіб (п.70 рішення у справі «Рисовський проти України» від 20.10.2011).

При цьому, суд звертає увагу, що сам факт того, що відповідачу, за наявності відповідних підстав, не було припинено допомогу вчасно уповноваженим на те суб`єктом, не може ставитися йому у вину і вказувати на його недобросовісність.

Водночас, факт припинення надання відповідної допомоги за заявою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не має самостійного доказового значення, без доведення обставин його перебування більш як 30 календарних днів підряд за кордоном та не звільняє позивача від обов`язку доказування зазначеної обставини.

Відповідно до вимог пункту 9 Порядку № 332 (в редакції на момент подання відповідачем заяви про надання допомоги) не було передбачено обов`язку повідомлення органа соціального захисту населення уповноваженою особою про зміни, які впливають на визначення права на отримання допомоги.

З огляду на викладене, суд вважає, що позивачем не було доведено факту недобросовісності з боку відповідача щодо отримання ним за період з 01.08.2023 по 31.01.2024 допомоги на сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а, отже, немає підстав для висновку що останній не мав права на отримання допомоги на проживання внутрішню переміщеним особам у розмірі 18000,00 гривень, оскільки необхідною умовою для відмови у виплаті допомоги є виключно недобросовісність з боку набувача, і з огляду на принцип змагальності, саме позивач, який вимагає повернення коштів, повинен довести цю обставину. А тому в задоволенні позовних вимог в даній частині необхідно відмовити за недоведеністю.

Згідно з ч. 1 ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 267 ЦПК України, беручи до уваги особу відповідача, зокрема, наявність на утриманні неповнолітньої дитини з інвалідністю, суд вважає за можливе розстрочити стягнуту суму на 12 місяців по 4250,00 гривень щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

Розподіл судових витрат:

питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, останній відносить оплату судового збору у розмірі 3028,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією (а.с. 4).

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 2238,09 грн. (51000,00 грн. х 3028,00 грн. / 69000,00 грн.).

На підставі викладеного, ст.ст. 12, 1212, 1215 ЦК України, ст. 1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», Порядком надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 № 332, постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2023 №709, та керуючись статтями 1141, 259, 264-265, 268, 280-283, 356 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

позов Управління соціального захисту населення Калуської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам задовольни частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Управління соціального захисту населення Калуської міської ради надміру виплачені кошти допомоги на проживання внутрішню переміщеним особам у розмірі 51000,00 (п`ятдесят одна тисяча) гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

На підставі ч. 1 ст. 267 ЦПК України розстрочити ОСОБА_1 рішення суду на 12 (дванадцять) місяців по 4250,00 (чотири тисячі двісті п`ятдесят) гривень щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Управління соціального захисту населення Калуської міської ради 2238 (дві тисячі двісті тридцять вісім) 09 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Управління соціального захисту населення Калуської міської ради, місцезнаходження м. Калуш вул. Євшана, 9 Івано-Франківська область, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , житель АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя: