Справа № 135/1501/24
Провадження № 2/135/73/25
19.05.2025 Ладижинський міський суд Вінницької області
в складі: головуючого судді Корнієнка О.М.,
з участю секретаря судових засідань Кузьміних О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Ладижині Вінницької області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські Фінансові Операції" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ТОВ "Українські Фінансові Операції" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 27.08.2022 між ТОВ "Авентус Україна" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №5885391.
26.09.2023 між ТОВ "Авентус Україна"та ТОВ "Факторингова компанія "Укроглобал-Фінанс" укладено Договір факторингу №26.09/23-Ф, відповідно до умов якого право вимоги за кредитним договором №5885391 від 27.08.2022, укладеним між ТОВ "Авентус Україна" та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ "Факторингова компанія "Укрглобал-Фінанс".
31.07.2024 між ТОВ "Факторингова компанія "Укроглобал-Фінанс" та ТОВ "Українські Фінансові Операції" укладено Договір факторингу №31.07/24-Ф, відповідно до умов якого право вимоги за кредитним договором №5885391 від 27.08.2022, укладеним між ТОВ "Авентус Україна" та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ "Українські Фінансові Операції".
Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №31.07/24-Ф, ТОВ "Українські Фінансові Операції" набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №5885391.
ТОВ "Українські Фінансові Операції" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 38 620 грн., з яких: 15 000 грн заборгованість за кредитом; 23 620 грн заборгованість за нарахованими процентами.
Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ "Українські Фінансові Операції" за кредитним договором №5885391 в розмірі 38 620 грн, яку позивач просив стягнути із відповідача та стягнути судові витрати.
У судове засідання представник позивача не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. У поданій до суду заяві представник позивача просив розглянути справу без його участі, не заперечує проти винесення заочного рішення судом.
Відповідач ОСОБА_1 належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи, однак в судове засідання не з`явився. Клопотання про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи за наявності поважних причин до суду не направив. Відзиву на позов до суду не подав.
За таких обставин судом, з урахуванням положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, було ухвалено розглядати справу заочно на підставі наявних у ній даних чи доказів.
Відповідно до ст.13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що 27.08.2022 між ТОВ "Авентус Україна" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №5885391, за умовами якого Товариство надає позичальнику ОСОБА_1 кредит на суму 15 000 грн, строком на 360 днів, із процентною ставкою, яка становить 1,99 % згідно п.п.1.3, 1.4, 1.5 цього Договору.
У Паспорті споживчого кредиту №5885391 від 27.08.2022 визначено графік та розмір платежів за кредитом, згідно якого позичальник зобов`язаний сплачувати платежі кожні 20 днів на погашення кредиту, що складається з погашення суми кредиту та процентів за користування кредитом. Вказана періодичність сплати кредиту відповідає п. 1.4 кредитного договору №5885391
Згідно з пунктом 2.1. кредитного договору №5885391 від 27.08.2022 Товариство надало позичальнику кредит, шляхом перерахування на банківський поточний рахунок відповідача кредитних коштів в сумі 15 000 грн. Дана обставина не заперечується відповідачем.
Проте, відповідач ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі не виконав, не сплачував кошти на погашення тіла кредиту і відсотки за користування кредитом згідно кредитного договору.
В зв`язку з цим, станом на 31.07.2024 (дата укладення договору факторингу №31.07/24-Ф) у ОСОБА_1 виникла заборгованість перед Товариством за Договором кредиту №5885391 від 27.08.2022.
26.09.2023 між ТОВ "Авентус Україна"та ТОВ "Факторингова компанія "Укроглобал-Фінанс" укладено Договір факторингу №26.09/23-Ф, відповідно до умов якого право вимоги за кредитним договором №5885391 від 27.08.2022, укладеним між ТОВ "Авентус Україна" та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ "Факторингова компанія "Укрглобал-Фінанс".
31.07.2024 між ТОВ "Факторингова компанія "Укроглобал-Фінанс" та ТОВ "Українські Фінансові Операції" укладено Договір факторингу №31.07/24-Ф, відповідно до умов якого право вимоги за кредитним договором №5885391 від 27.08.2022, укладеним між ТОВ "Авентус Україна" та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ "Українські Фінансові Операції".
Згідно п.1.2. Договору факторингу Права Вимоги, які ТОВ "Факторингова компанія "Укроглобал-Фінанс" відступає ТОВ "Українські Фінансові Операції" за цим Договором, відступаються (передаються) в розмірі Заборгованості Боржників перед ТОВ "Факторингова компанія "Укроглобал-Фінанс" та визначені в Реєстрі Боржників. Підписаний Сторонами Акт прийому-передачі Реєстру Боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною Договору.
Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №31.07/24-Ф, ТОВ "Українські Фінансові Операції" набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №5885391 в сумі 38 620 грн, з яких: 15 000 грн сума заборгованості за основним боргом; 23 620 грн сума заборгованості за відсотками.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно ч.1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Відповідно до статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Закон України «Про електронну комерцію» (далі Закон) визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частин сьомої, дванадцятої статті 11 Закону електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному статтею 12цього Закону порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Як видно з матеріалів справи договір між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. Зі змісту договору встановлено, що позичальник при його оформленні зазначив свої персональні дані, зокрема ідентифікаційний номер платника податків, паспортні дані, місце проживання, електронну адресу.
Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі ОСОБА_1 для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).
Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним (що відповідає належному виконанню відповідно до ст. 516 ЦК України). Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Встановлено, що ТОВ "Українські Фінансові Операції"має право вимоги до ОСОБА_1 на підставі укладеного договору факторингу №31.07/24-Ф від 31.07.2024.
Так, 26.09.2023 між ТОВ "Авентус Україна"та ТОВ "Факторингова компанія "Укроглобал-Фінанс" укладено Договір факторингу №26.09/23-Ф, відповідно до умов якого право вимоги за кредитним договором №5885391 від 27.08.2022, укладеним між ТОВ "Авентус Україна" та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ "Факторингова компанія "Укрглобал-Фінанс".
Право вимоги за кредитним договором №5885391 від 27.08.2022перейшло до ТОВ "Факторингова компанія "Укрглобал-Фінанс"відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу.
В подальшому 31.07.2024 між ТОВ "Факторингова компанія "Укроглобал-Фінанс" та ТОВ "Українські Фінансові Операції" укладено Договір факторингу №31.07/24-Ф, відповідно до умов якого право вимоги за кредитним договором №5885391 від 27.08.2022, укладеним між ТОВ "Авентус Україна" та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ "Українські Фінансові Операції".
Підписанням Реєстру боржників Сторони засвідчили передачу права вимоги в повному обсязі за відповідним Реєстром. Даний факт, зокрема підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру боржників за Договором Факторингу №31.07/24-Ф.
Відповідно до пункту 1.2 Договорів Факторингу №26.09/23-Ф від 26.09.2023 та №31.07/24-Ф від 31.07.2024 підписаний сторонами та скріплений печатками Акт прийому-передачі Реєстру боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості.
Відтак, встановлено, що проведення оплати за договорами факторингу не має вирішального значення для справи, оскільки за умовами таких договорів перехід права вимоги відбувається в момент підписання сторонами акту приймання-передачі відповідного Реєстру боржників і не пов`язаний з оплатою за договорами.
Розрахунок заборгованості за кредитним договором наданий суду позивачем, є належним та допустимим доказом стосовно розміру заборгованості за кредитним договором №5885391 від 27.08.2022. Відповідачем такий розмір не оспорюється.
Тому, суд вважає обґрунтованими доводи позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №5885391 в розмірі 38 620 грн.
Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ТОВ не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав.
Таким чином, позовні вимоги ТОВ "Українські Фінансові Операції"про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитом в сумі 38 620 грн підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. По даній справі позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн тому дані кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Вирішуючи питання про стягнення витрат на оплату витрат на правничу допомогу заявлених позивачем в сумі 10 000 грн суд виходить з наступного.
У поданій по даній справі заяві відповідач фактично не погоджується із понесеними витратами на правову допомогу, вважає їх неспівмірними, просить відмовити в стягненні витрат на правову допомогу.
Відповідно до ч.ч.1-5 ст.137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Також суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також, чи була їх сума обґрунтованою. (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12 жовтня 2006 р. у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 р. у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014 р. у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 р. у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 р. у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Одночасно з цим, враховуючи наявність заперечень відповідача, суд приходить до висновку, що зазначений розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі є недоведеним в повній мірі.
Відтак, керуючись принципами справедливості, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат та розумності їх розміру, тобто відповідністю понесених витрат, складності, обсягу та характеру наданої адвокатом допомоги, а також співмірності цих витрат із ціною, конкретних обставин справи, суд вважає, обгрунтованими та доведеними позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн. Відтак з відповідача на користь позивача підлягають стягненню доведені позивачем витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 530, 629, 1054 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 76, 80, 81, 89, 141, 258-259, 280-282 ЦПК України, суд
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські Фінансові Операції" 7 422,40 грн. судових витрат.
Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду.

Суддя