КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2025 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Кафідова О.В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АМАДЕО ПРАВО» на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 28 лютого 2025 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АМАДЕО ПРАВО» про стягнення заборгованості за договором про надання послуг,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АМАДЕО ПРАВО» (далі - ТОВ «АМАДЕО ПРАВО») про стягнення заборгованості за договором про надання послуг, згідно з яким просила:

- стягнути з ТОВ «АМАДЕО ПРАВО» на її користь суму передплати за договором у розмірі 30 000 грн. 00 коп.;

- стягнути з ТОВ «АМАДЕО ПРАВО» на її користь судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 211 грн. 00 коп. та витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 5 000 грн. 00 коп.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилалася на те, що звернулась до відповідача за наданням юридичних послуг у зв`язку із чим між сторонами було укладено договір № від 30.05.2024 про надання юридичних послуг (далі - Договір). На виконання умов зазначеного договору нею було сплачено 40 000 грн. 00 коп., шляхом внесення коштів у касу ТОВ «АМАДЕО ПРАВО», що підтверджується квитанцією № 3 від 30.05.2024 на суму 2 000 грн. 00 коп. та квитанцією № 10 від 30.05.2024 на суму 38 000 грн. 00 коп.

Тобто, свої зобов`язання за договором виконала у повному обсязі. Натомість, виконавець за Договором - ТОВ «АМАДЕО ПРАВО» свої зобов`язання за договором не виконав.

До послуг, що надані ТОВ «АМАДЕО ПРАВО», про що складено акт приймання-передачі від 30.05.2024 на суму 10 000 грн. 00 коп., який підписаний як замовником, так і виконавцем, позивач претензій та зауважень не має.

Однак, протягом червня-серпня 2024 року позивач намагалась отримати від відповідача решту послуг за Договором та наприкінці серпня їй було повідомлено, що послуги за договором надані у повному обсязі, у зв`язку з чим на її адресу були направлені акти приймання-передачі наданих послуг.

20.08.2024 на повторній зустрічі в ТОВ «АМАДЕО ПРАВО» ОСОБА_1 було отримано дві копії актів приймання-передачі від 05.06.2024 та 12.08.2024. При цьому, акт від 12.08.2024 був нею отриманий на поштовому відділенні 22.08.2024, втім акт від 05.06.2024 нею отриманий не був, у зв`язку із чим повернутий відправнику.

24.08.2024 на вказані акти приймання-передачі ОСОБА_1 було подано заперечення. Зазначала, що самі акти не можуть підтвердити надання послуг, а тому просила відповідача надати їй копії документів, що зазначені в актах, які були надані без жодного підпису, а також надати копії адвокатських запитів із доказами їх направлення, відповіді на них, проте жодного документа, який підтвердив би надання послуг за Договором їй надано не було.

Таким чином, строк дії Договору скінчився 01.09.2024, а послуги за Договором були надані лише на суму 10 000 грн. 00 коп., від надання інформації по суті наданих послуг відповідач ухиляється, відтак решта передплати має бути повернута виконавцем договору на адресу замовника.

З огляду на вказані обставини та з метою захисту своїх порушених прав ОСОБА_1 звернулась до суду з вимогою про стягнення грошових коштів у розмірі 30 000,00 грн.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 28.02.2025 позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ТОВ «АМАДЕО ПРАВО» на користь ОСОБА_1 30 000 грн. 00 коп. суми передплати за договором № про надання юридичних послуг від 30.05.2024. Стягнуто з ТОВ «АМАДЕО ПРАВО» на користь ОСОБА_1 1 211 грн. 20 коп. судового збору (а.с. 64-68).

В апеляційній скарзі, відповідач, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Так, в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що у відповідності до п. 3.4. Договору, у разі наявності будь-яких зауважень, у тому числі щодо якості та обсягу наданих юридичних послуг, замовник у строк, передбачений для розгляду та підписання акту, направляє виконавцеві свої зауваження, а виконавець має їх виправити в необхідний та достатній строк.

Вказує, що акти приймання-передачі від 05.06.2024 та 12.08.2024 були направлені замовнику у строк, проте заперечення на них надійшли з пропуском строку, а саме: 24.08.2024.

Таким чином, оскільки заперечення було надіслано 24.08.2024, що свідчить про пропуск строку для подання таких заперечень, а відтак замовник був освідомлений та прийняв весь обсяг послуг, який був вказаний в актах приймання-передачі від 05.06.2024 та 12.08.2024.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 08.04.2025 відкрито апеляційне провадження у справі, надано учасникам справи строк для подання відзиву та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

15.04.2025 до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

18.04.2025 до суду надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановив суд першої інстанції та убачається із матеріалів справи, 30.05.2024 між ТОВ «АМАДЕО ПРАВО», як виконавцем, та ОСОБА_1 , як замовником, укладено договір № про надання юридичних послуг, умовами якого визначено, що виконавець приймає до виконання доручення замовника на надання юридичних послуг, вказаних у цьому Договорі, а замовник зобов`язується прийняти та сплатити надані виконавцем юридичні послуги в розмірі, в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Пунктом 1.2. Договору передбачено, що юридичні послуги за цим Договором складають: ознайомлення з матеріалами та відомостями, наданими замовником; надання правової допомоги замовнику щодо отримання відстрочки для мобілізації та зняття з військового обліку (виключення); підготовка та подача необхідних процесуальних документів до державних органів та установ.

Згідно п. 1.3. Договору, надання виконавцем юридичних послуг за цим Договором складається з двох послідовних етапів: 1 етап - вивчення наданих замовником матеріалів, документів та відомостей, розробка тактики ведення справи, планування роботи з усіма сторонами наявного спору: замовником, судом, підприємствами, установами, організаціями, державними органами та іншими особами, моделюючи різні варіанти розвитку ситуації, вивчення судової практики з вирішення аналогічних чи подібних спорів, оцінка існуючих доказів, узгодження дат, часу та місця проведення зустрічей; ІІ етап - безпосереднє представництво інтересів замовника по предмету, вказаному в п. 1.2. Договору.

Розділом 4 Договору визначено розмір, умови та форму оплати послуг та вказано, що вартість юридичних послуг згідно з п. 1.2. становить 40 000,00 грн. і сплачується замовником шляхом внесення коштів у касу виконавця або шляхом безготівкового перерахування коштів на рахунок виконавця. Оплата юридичних послуг проводиться замовником наступним чином: замовник вносить оплату в сумі 40 000,00 грн. у строк до 30.05.2024.

Згідно розділу 3 Договору, що урегульовує порядок прийняття послуг, послуги за цим договором вважаються наданими з моменту підписання сторонами Акту про надання юридичних послуг. У випадку необґрунтованого ухилення замовника від прийняття наданих послуг і підписання Акта у передбачені цим Договором строки, виконавець має право повідомити замовника про виконану роботу, направивши підписаний зі своєї сторони Акт про надання юридичних послуг за допомогою КЕП або простого письмового підпису, по електронній пошті ТОВ «Амадео Право» та/або рекомендованим листом з описом вкладення. Замовник не пізніше 5 календарних днів з моменту отримання Акту зобов`язаний його розглянути і підписати та направити один підписаний екземпляр на адресу виконавця. У разі наявності будь-яких зауважень, у тому числі щодо якості та обсягу наданих юридичних послуг, замовник у строк, передбачений для розгляду та підписання Акту, направляє виконавцеві свої зауваження, а виконавець має їх виправити в необхідний та достатній для цього строк. Після виправлення зауважень виконавець готує Акт і направляє його на адресу замовника, який той має розглянути та підписати у строк, визначений п. 3.3. Договору. У разі ухилення або невмотивованої відмови замовника від підписання Акту юридичні послуги будуть вважатися прийнятими замовником без претензій та зауважень з його боку.

Згідно з п. 5.1. Договору, цей Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 01.09.2024. У разі необхідності, за згодою сторін, дія Договору може бути продовжена на строк, необхідний для завершення надання виконавцем юридичних послуг в обсязі, визначеному цим Договором.

Так, на виконання умов укладеного з відповідачем Договору, 30.05.2024 позивач сплатила відповідачу 40 000 грн. 00 коп. (за квитанцією до прибуткового касового ордеру № 10 - 38 000,00 грн., за квитанцією до прибуткового касового ордеру № 3 - 2 000,00 грн.).

Згідно акту приймання-передачі за договором про надання юридичних послуг від 31.05.2024 позивачка прийняла виконану відповідачем роботу на суму 10 000,00 грн., яка складалась з наступних робіт: вивчення матеріалів справи, вивчення профільного законодавства, надання усної консультації, узгодження плану дій у справі.

В частині прийняття інших послуг за Договором, про що складені виконавцем акти приймання-передачі від 05.06.2024 та 12.08.2024 на загальну суму 30 000 грн. 00 коп., позивач надала заперечення стосовно видів робіт, які відображені в актах.

Згідно п. 3.4. Договору, відповідач повинен був виправити зазначені в зауваженнях недоліки в необхідний та достатній строк та підготувати Акти і направити їх на адресу позивача.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивачка свої зобов`язання за договором виконала та сплатила відповідачу вартість юридичних послуг у розмірі 40 000 грн. 00 коп., водночас доказів повного виконання відповідачем своїх обов`язків за договором суду надано не було, відтак вважав обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми передплати за договором у розмірі 30 000 грн. 00 коп.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків є договором (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Досягнення сторонами вказаної домовленості законодавець визначає як момент укладення договору, при цьому розкриваючи зміст домовленості, в ч. 1 ст. 638 ЦК України акцентується увага на імперативній необхідності сторін в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно частини першої статті 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України таке право є гарантованою Конституцією України можливістю фізичної особи одержати юридичні (правові) послуги (абзац другий пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 16.11.2000 №13-рп/2000). Це право є одним із конституційних, невід`ємних прав людини і має загальний характер; реалізація права на правову допомогу не може залежати від статусу особи та характеру її правовідносин з іншими суб`єктами права; вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати; конституційне право кожного на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість (абзаци третій, четвертий, п`ятий підпункту 3.1, абзац перший підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009).

Згідно з частинами першою, другою статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до частин 1, 3, 5 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Як встановив суд першої інстанції, позивач звернулась до відповідача з метою отримання юридичних послуг, внаслідок чого між сторонами був укладений договір про надання юридичних послуг, у якому сторони узгодили всі істотні умови та визначили конкретні зобов`язання кожної зі сторін.

Згідно ч. 3 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором надання послуг, предмет якого визначено ст. 901 ЦК України.

Згідно з частиною 1 статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона - виконавець, зобов`язується за завданням другої сторони - замовника, надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 903 Цивільного кодексу України).

Статтею 905 Цивільного кодексу України визначено, що строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Стаття 599 Цивільного кодексу України встановлює, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», дія договору про надання правової допомоги припиняється його належним виконанням.

У даній цивільній справі, як вірно встановив суд першої інстанції, зобов`язання за договором про надання юридичних послуг відповідачем не було виконано належним чином, оскільки на зауваження замовника, виконавцем не було виправлено недоліки, а надані послуги, зазначені у актах приймання-передачі замовник не прийняла.

За приписами ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

При цьому, Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (п. 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц).

Доводи апелянта щодо пропуску строку подання замовником зауважень колегія суддів не приймає, оскільки з наданих до суду доказів поштових пересилань неможливо встановити точну дату отримання ОСОБА_1 актів приймання-передачі наданих послуг від 05.06.2024 та 12.08.2024, водночас інших достатніх та допустимих доказів на підтвердження доводів в цій частині апелянтом надано не було. При цьому, в матеріалах справи відсутні докази надсилання акту приймання-передачі наданих послуг від 05.06.2024 з описом вкладення ОСОБА_1 та факту його отримання, зокрема в день надання зазначених послуг. Так, в матеріалах справи міститься опис вкладення до листа від 13.08.2024 про направлення акту приймання-передачі до договору на 2 аркушах, що вказує на одночасну відправку актів приймання-передачі наданих послуг від 05.06.2024 та 12.08.2024 - 13.08.2024, однак до суду не надано доказів на підтвердження отримання замовником вказаних актів, щоб надавало змогу суду встановити дату отримання замовницею зазначених актів та дійти висновку про пропуск строку ОСОБА_1 для подання заперечень.

В той же час, апеляційний суд зауважує про те, що відповідачем не спростовується факт вручення ОСОБА_1 актів приймання-передачі наданих послуг від 05.06.2024 та 12.08.2024 в приміщенні офісу ТОВ «АМАДЕО ПРАВО» - 20.08.2024, що вказує на подання замовницею зауважень до наданих послуг у визначені договором строки.

Наведені обставини свідчать про те, що відповідач, який є виконавцем послуг, отримавши від замовниці зауваження щодо наданих послуг, повинен був усунути недоліки, надавши замовниці послуги тієї якості, в тому обсязі та в строки, які узгоджені сторонами в укладеному договорі. Однак, відповідач, який є виконавцем послуг, отримавши повну оплату за договором, не надав той обсяг юридичних послуг, який замовлений ОСОБА_1 та був узгоджений у Договорі.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апелянта щодо надання ТОВ «АМАДЕО ПРАВО» повного обсягу послуг за укладеним між сторонами Договором, оскільки зауваження ОСОБА_1 викладені в запереченнях є обґрунтованими та свідчать про неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором, а за встановлених обставин, виконавцем послуг такі зауваження усунуто не було, відтак юридичні послуги належним чином та у повному обсязі надано не було.

Таким чином, аналізуючи встановлені судом першої інстанції обставини справи та надані на їх підтвердження докази, колегія судів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позивач виконала взяті на себе зобов`язання за умовами укладеного договору, сплативши вартість юридичних послуг, натомість відповідач, отримавши кошти за надання юридичної допомоги послуги надав неналежно та не в повному обсязі, а відтак заявлені вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

З вищенаведеного вбачається, що доводи апелянта щодо незаконності оскаржуваного рішення не ґрунтуються на вимогах закону, суперечать наявним у справі доказам та фактичним обставин справи, а отже не спростовують та не впливають на законність і обґрунтованість ухваленого судом рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, а також те, що при апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 28.02.2025 в справі не виявлено, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

У зв`язку з тим, що суд апеляційної скарги дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, понесені відповідачем судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відшкодуванню не підлягають.

Також слід зауважити, що дана справа віднесена процесуальним законом до категорії малозначних справ, а тому, в силу положень ч. 6 ст. 19 та ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АМАДЕО ПРАВО» - залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 28 лютого 2025 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АМАДЕО ПРАВО» про стягнення заборгованості за договором про надання послуг - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

О.В. Кафідова