Провадження № 2/522/3881/25
Справа № 522/2395/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: судді - Бондар В.Я.,

за участю секретаря судового засідання Єрганінової К.В.

розглянувши у судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 10.02.2025 звернулася до Приморського районного суду м.Одеси з позовом до ОСОБА_2 та просить стягнути з останнього аліменти на її утримання у розмірі 4 400 грн щомісячно.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позичка є матір`ю відповідача та пенсіонером за віком. Єдиним доходом позивача є пенсія у розмірі 3 547,21 грн. ОСОБА_1 тяжко хворіє, їй діагностували гіпертонічну хворобу ІІ ступеня та дифузний кардіосклероз, а тому значна частина пенсії витрачається на лікування. Позивачці для сплати комунальних послуг в середньому на місяць необхідно 1 350-1 400 грн, на додаткові витрати на лікування 600-800 грн, витрати на харчування 6 000 грн. Тому розмір витрат значено перевищує розмір доходів. ОСОБА_2 як син повинен утримувати свою матір. Відповідач є інвалідом ІІ груп та має нерегулярний мінливий дохід, тому позивач проситься стягувати аліменти у твердій грошовій сумі.

Ухвалою від 11.02.2025 провадження у справі відкрите, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 25.03.2025.

До суду 03.03.2025 надійшла заява ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 про вступ у справу як третьої особи, адже в провадженні Комінтернівського районного суду Одеської області знаходиться справа №504/2612/24 за позовом ОСОБА_2 від імені якого діє адвокат Лебедін Юрій Ілліч до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей. У справах про стягнення аліментів, зменшення розміру аліментів та звільнення від заборгованості ОСОБА_2 вказав, що утримує матір, однак такі доводи не буди підтверджені судом. Твердження відповідача про утримання матері ставить під сумнів про реальність спору між сторонами. Про удаваність спору між сторонами також свідчить те, що адвокат Лебедін Ю.І. представляє інтереси також відповідача ОСОБА_2 у вищенаведених справах. Рішення у цій справі може вплинути на права ОСОБА_3 та обсяг матеріального забезпечення її малолітніх дітей.

У судовому засіданні 25.03.2025 проведеному за участі представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 було задоволено клопотання про залучення третьої особи, ОСОБА_3 залучено до участі у справі в якості третьої особи, з метою надання часу представнику третьої особи надати пояснення розгляд справи відкладено до 22.04.2025.

До суду 11.04.2025 надійшли пояснення ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 , згідно яких додатково зазначає у справі №504/477/23 ОСОБА_2 підкреслював, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , а його матір проживає у Комінтернівському районі Одеської області. Тому, квитанції додані до позову щодо сплати комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 надані позивачем не за власною адресою проживання, а за адресою проживання її сина відповідача у справі. Представник ОСОБА_2 ОСОБА_5 стверджував, що ОСОБА_2 надає допомогу своїй матері, а у цій справ ОСОБА_5 , який представляє інтереси ОСОБА_1 стверджує зворотне, що мати не отримує матеріальну допомогу від сина. ОСОБА_5 не має повноважень на одночасне представництво ОСОБА_2 та його матері ОСОБА_1 між якими існує конфлікт інтересів. Даний спір штучно ініційований для використання рішення у справі про зменшення розміру аліментів, адже відповідач вичерпав всі можливі способи зменшити аліменти. Тому, третя особа ОСОБА_3 просить відмовити у задоволенні позову.

У судовому засіданні 22.04.2025 проведеному за участі представника позивача ОСОБА_5 та представника третьої особи Голосова Ю.В. було прийнято всі докази подані представниками та прийняті до провадження письмові пояснення третьої особи, у зв`язку зі спливом часу відведеного для розгляду справи розгляд справи відкладено на 13.05.2025.

У судовому засіданні 13.05.2025 відмовлено у задоволенні клопотання представника третьої особи про визнання явки відповідача обов`язковою. Представник третьої особи ОСОБА_4 надав вступне слово.

Позивач та відповідач у судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду сповіщені належним чином. ОСОБА_1 звернулася до суду 25.03.2025 з клопотанням про розгляд позову без участі позивача, позов підтримала. ОСОБА_2 звернувся до суду 21.04.2025 з клопотанням про розгляд справи без його участі та прийняття рішення на підставі чинного законодавства.

Суд у судовому засіданні 13.05.2025 перейшов до стадії ухвалення рішення та оголосив, що проголошення рішення суду відбудеться 15.05.2025.

Згідно ч.1 ст. 244 ЦПК України після судових дебатів суд оголошує про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні. У виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення.

У судове засіданні 15.05.2025 на проголошення рішення з`явився представник позивача ОСОБА_5 , інші учасники справи на проголошення рішення суду не з`явилися.

Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, оцінивши наявні докази дійшов висновку про безпідставність вимог позивача, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином ОСОБА_6 та ОСОБА_1 про що свідчить актовий запис про народження (а.с.5).

ОСОБА_1 з 09.08.2021 отримує пенсію за віком (а.с.4).

З 01.04.2024 по 07.08.2026 розмір пенсії з надбавками ОСОБА_1 становить 3 547,21 грн (а.с.7).

До позову додано платіжні інструкції щодо сплати житлово-комунальних послуг, п`ять квитанцій містять зазначення про сплату послуг за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10-27).

ОСОБА_2 документований довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААД №076402, згідно якої відповідачу з 01.09.2025 по 13.08.2025 встановлену 2 групу інвалідності (а.с.28).

Направлення на консультація кардіолога (а.с.8) та результати ехокардіографії (а.с.9) не є доказами хронічних захворювань ОСОБА_1 .

У провадженні Комінтернівського районного суду Одеської області перебували справи:

- 504/3080/22 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 28 березня 2023 року, яке залишене без змін постановою Одеського апеляційного суду від 01.05.2025 стягнуто аліменти по 12 000 грн на кожного з двох дітей;

- 504/477/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог орган опіки та піклування Чорноморської селищної ради Одеського району Одеської області, про усунення перешкод батьку у спілкуванні з дітьми та їх вихованні, визначення способу участі батька у вихованні дітей та спілкуванні з ними. Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 27.10.2023, яке змінено постаноновою Одеського апеляційного суду від 03.04.2024 позовом задоволено частково, визначено порядок та спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з синами;

- 504/5244/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Приморський відділ державної виконавчої служби ПМУМЮ (м.Одеса), про звільнення від сплати заборгованості по аліментам. Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 24.02.2025 у задоволенні позову відмовлено. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 05.05.2025 відкрито апеляційне провадження щодо оскарження рішення від 24.02.2025 та інші.

На разі у провадженні Доброславського районного суду Одеської області (раніш називався Комінтернівським районним судом Одеської області) перебуває цивільна справа №504/2612/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення аліментів.

У процесуальних документах у вищевказаних справах як і у позові, що розглядається місце проживання ОСОБА_2 вказано як: АДРЕСА_2 .

У запереченнях на клопотання про призначення експертизи та витребування доказів у справі №504/2612/24 представником ОСОБА_2 вказано ОСОБА_5 , який і підписав такі заперечення (а.с.62-63).

З протоколу судового засідання від 17.02.2025 у справі №504/5244/24 вбачається, що Лебедін Ю.І. представляв інтереси відповідача у цій справі ОСОБА_2 (а.с.85-87).

Представником третьої особи також додано ордер серії ВН №1374749 від 10.06.2024, згідно якого адвокат Лебедін Ю.І. представляє інтереси ОСОБА_2 у справі в Одеському окружному адміністративному суді (а.с.94 на звороті) та ордер серії ВН №1460991 від 15.01.2025, згідно якого адвокат Лебедін Ю.І. представляє інтереси ОСОБА_1 у справі в Одеському апеляційному суді (а.с.95).

ОСОБА_5 надав до суду письмове погодження від 10.01.2025, згідно якого ОСОБА_1 та ОСОБА_2 погодилися, що інтереси позивача у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання матері буде представляти адвоката Лебедін Юрій Ілліч (а.с.118).

Відповідно до частини 2 ст. 51 Конституції України повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

За статтею 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі.

Потреба у матеріальній допомозі ОСОБА_1 обґрунтована в позові як необхідність придбання ліків, в той час як доказів з встановленими діагнозами та виписаними рецептами на придбання ліків не надано та необхідність сплати житлово-комунальних послуг у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , у якій згідно матеріалів справи мешкає відповідач ОСОБА_2 .

Згідно зі статтею 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Вирішуючи питання стягнення аліментів з сина на утримання матері, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вони посилається як на підставу своїм вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Застосовуючи принцип диспозитивності, що закріплений у статті 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Стаття 43 ЦПК встановлює обов`язки учасників справи, зокрема сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Відповідно до частини третьої статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Згідно з частиною третьої статті 16 ЦК України суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень часин другої-п`ятої статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер.

Спір у справі, що розглядається має штучний характер, направлений на створення преюдиційного рішення для справи №504/2612/24 про зменшення розміру аліментів на утримання дітей.

Адвокат Лебедін Ю.І., який представляє у різних справах інтереси як відповідача так і позивача у цій справі стверджує, що необхідність у поданні позову виникла у зв`язку з тим, що відповідач добровільно припинив сплачувати аліменти та припустив, що скоріш за всі син сказав, що більше не може сплачувати аліменти у зв`язку з зі сплатою аліментів на утримання дітей. При розгляді справ Комінтернівським районним судом Одеської області та їх перегляді Одеським апеляційним судом, суди аналізували питання наявності у ОСОБА_2 родинних відносин з ОСОБА_1 , яка є пенсіонером за віком та не враховували таку обставину як підставу стягувати аліменти у меншому розмірі чи звільнення від сплати заборгованості по аліментам.

Попри те, що в провадженні Доброславського районного суду Одеської області (раніше називався Комінтернівським районним судом Одеської області) знаходиться справа №504/2612/24 про зменшення розміру аліментів ОСОБА_2 на утриманнях своїх дітей, де позивач може доводити перебування на його утриманні матері ОСОБА_1 , останньою ініційовано цей судовий процес для стягнення аліментів. При тому, у цьому позові, що розглядається позивачка навіть не вказувала, що син раніше надавав їй матеріальну допомогу добровільно.

Верховний Суд у постанові від 30 жовтня 2024 року при розгляді справи №522/5894/22, відмовив у задоволенні позову про визнання майна особистою приватною власністю при наявності у проваджені суду справи про поділ майн подружжя, за таких самих обставин штучного характеру спору.

На суд покладено обов`язок вживати заходів для запобігання учасниками справи зловживання процесуальними правами.

Правовідносини суду з кожним учасником процесу підпорядковані досягненням головної мети - винесення законного та обґрунтованого рішення, а також створення особам, що беруть участь у справі, процесуальних умов для забезпечення захисту їх прав, а також прав та інтересів інших осіб.

Цивільний процесуальний обов`язок сторони - це належна поведінка сторони в цивільному судочинстві, що вимагається та забезпечується процесуальним законом, а також кореспондує суб`єктивному процесуальному праву суду.

Згідно з частинами 1-6 статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами 2 - 5 цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Частиною 3 статті 16 ЦК України встановлено, що суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин 2 - 5 статті 13 цього Кодексу.

Тлумачення наведених норм свідчить, що необхідним є розмежування зловживання процесуальними правами та зловживання матеріальними (цивільними) правами. Вказані правові конструкції відрізняються як по суті, так і за правовими наслідками щодо їх застосування судом. При зловживанні процесуальними правами суд має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання, позов чи застосувати інші заходи процесуального примусу. Натомість правовим наслідком зловживання матеріальними (цивільними) правами може бути, зокрема, відмова у захисті цивільного права та інтересу, тобто відмова в позові/заяві/скарзі (такі висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 червня 2020 року в справі № 318/89/18 (провадження № 61-128св19), постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19 лютого 2021 року в справі № 904/2979/20, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2021 року в справі № 757/30424/18 (провадження № 61-993св20), постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 серпня 2023 року у справі № 932/4154/22 (провадження № 61-10679св22), постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 квітня 2024 року в справі № 686/16569/22 (провадження № 61-1306св23)).

Касаційний суд у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 серпня 2024 року в справі № 501/3714/22 зауважував, що учасники цивільного обороту доволі часто намагаються використовувати правомірний цивільно-правовий інструментарій (зокрема, позов про стягнення аліментів) для унеможливлення чи ускладнення виконання судового рішення про стягнення боргу, тобто з неправомірною метою, не для забезпечення визначеності в приватних відносинах, захисту прав та інтересів. Очевидно, що суд не є місцем для «безцеремонної процесуальної гри». Касаційний суд акцентував увагу, що якщо «пов`язані» чи «афілійовані» особи, наприклад, родичі, колишні члени подружжя, ініціюють, зокрема, справу про стягнення аліментів для унеможливлення чи ускладнення виконання судового рішення, формування пасиву (боргів), виключення певного майна з під звернення стягнення на час виконання судового рішення, якщо стягнення аліментів направлене на недопущення звернення стягнення на майно боржника, створення переваг у черговості розподілу стягнутих з боржника грошових сум, такі учасники діють очевидно недобросовісно та зловживають правами стосовно кредитора (стягувача). Тому в такому разі відбувається використання позову про стягнення аліментів не для захисту прав та інтересів, і судове рішення стосується прав та/або інтересів кредитора (стягувача).

Європейський суд з прав людини вказує, що «принцип справедливості, закріплений у статті 6 Конвенції, порушується, якщо національні суди ігнорують конкретний, доречний та важливий довід, наведений заявником» (MALA v. UKRAINE, № 4436/07, § 48, ЄСПЛ, від 03 липня 2014 року).

У цій справі ОСОБА_1 у позові не зазначила про надання їй допомоги сином до подання позову, однак таке стверджує відповідач ОСОБА_2 у судових спорах зі своєю колишньою дружиною третя особа у цій справі ОСОБА_3 . Заходи досудового врегулювання спору у позові не відзначені. Інтереси ОСОБА_1 представляє адвоката Лебедін Ю.І., який в інших судових процесах представляє інтереси ОСОБА_2 . У провадженні Доброславського районного суду Одеської області перебуває справа про зменшення розміру аліментів, стягнутих з ОСОБА_2 на утримання двох синів. Крім того, з офіційно веб-сайту судової влади вбачається, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 існують численні судові спори.

ОСОБА_1 не позбавлена права подати позов третьої особи з самостійними вимогами у справі №504/2612/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення аліментів.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 подано позов не для досягнення законної мети отримання аліментів, а з метою створенню преюдиційних фактів для справи за позовом її сина про зменшення розміру аліментів (справа №504/2612/24), тому такий позов має штучний характер, що є зловживанням матеріальним правом, а, отже, у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 181, 182, 184, 191, 192 СК України, ст.ст. 1, 2, 5, 11, 76-80, 81, 89, 241, 247, 258, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_3 ), за участі третьої особи: ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_4 ), про стягнення аліментів залишити без задоволення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 19 травня 2025 року.

Суддя: В.Я. Бондар