Провадження № 2/686/1314/25
24 квітня 2025 року м. Хмельницький
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області
в складі головуючого судді Заворотної О.Л.
секретаря судового засідання Сікори Ю.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хмельницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи: Хмельницького відділу Державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про стягнення безпідставно набутих коштів,
Зазначені кошти були сплачені ОСОБА_1 помилково замість ОСОБА_2 на рахунок НОМЕР_1 та були зараховані за виконавчими провадженнями ВП 68211749, ВП 68657792, ВП 69211582 щодо ОСОБА_2
ОСОБА_1 звертався із заявою про повернення помилково сплачених коштів до Хмельницького відділу державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), проте кошти так і не були йому повернуті.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про слухання справи без його участі, просить позов задовольнити, проти заочного розгляду не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі, відзиву на позовну заяву, заяви про розгляд справи без його участі не надсилав.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, повідомлений про час та місце судового розгляду у встановленому законом порядку, подав клопотання про розгляд справи за відсутності представника, при розгляді справи покладається на думку суду.
За таких обставин, суд із письмової згоди представника позивача ухвалив заочний розгляд справи відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини.
виконавче провадження № 68657792 з виконання постанови № 686/286/02/21 виданої Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області 07.12.2021 року про стягнення з ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн.
виконавче провадження № 69211582 з виконання постанови № 686/8410/22 виданої Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області 02.05.2022 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави 496 грн. 20 коп. судового збору.
Згідно квитанцій АТ КБ «ПриватБанк», а саме:
платежу: «ВІІ 68657792 ОСОБА_3 »;
Постановами державного виконавця від 06.10.2023 ВП №№№68657792, 69211749, 69211582 закінчені на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «про виконавче провадження», у зв`язку із виконанням.

ОСОБА_1 звертаючись до суду із вказаним позовом вказав, що ним помилково сплачені кошти на рахунок відділу ДВС, внаслідок чого погашені зобов`язання ОСОБА_2 перед державою, а оскільки позивач боргів за виконавчими провадженнями не мав, тому грошові кошти в розмірі 37600 грн., 18900 грн. та 745,82 грн. фактично були набуті ОСОБА_2 безпідставно, адже за рахунок зазначених коштів його боргові зобов`язання перед Державою зменшилися на зазначену суму.

Згідно з пунктом пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії.

Правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод та інтересів, а тому суд повинен установити, чи були порушені або невизнані права, свободи чи інтереси особи, яка звернулася до суду за їх захистом, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову у їх задоволенні.

Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 травня 2018 року у справі № 341/551/16-ц (провадження № 14-109цс18).

За змістом статей 11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено статтею 16 ЦК України.

Застосовуваний судом спосіб захисту цивільного права має відповідати критерію ефективності. Тобто цей спосіб має бути дієвим, а його реалізація повинна мати наслідком відновлення порушених майнових або немайнових прав та інтересів управомоченої особи.

ОСОБА_1 у цій справі фактично намагається поновити свої права на грошові кошти, які він помилково сплатив та які були зараховані за виконавчими провадженнями ВП 68211749, ВП 68657792, ВП 69211582 щодо ОСОБА_2 .

Згідно із частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 11, частинами першою, другою статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання повинне належно виконуватись відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичай ставляться.

Згідно з частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші.

Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України.

У той же час сама лише наявність укладеного між сторонами договору не є достатньою підставою для віднесення до договірних будь-яких правовідносин, що виникають між цими особами. Для визнання відповідних зобов`язань між сторонами договірними необхідним є встановлення факту їх виникнення саме на підставі умов та на виконання відповідного договору.

Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі № 912/2601/19.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 здійснив платежі в розмірі 37600 грн., 18900 грн. та 745,82 грн. на рахунок UA0000386 Хмельницького відділу державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрально-західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Хмельницький) , які в подальшому відділом ДВС були спрямовані на погашення боргу ОСОБА_2 за виконавчими провадженням ВП 68211749, ВП 68657792, ВП 69211582.

Відповідно до ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Сторонами кондикційного зобов`язання є власник майна (титульний володілець), який має право вимоги та виступає кредитором, а також набувач майна, який виступає боржником.

Враховуючи факт помилкового перерахування ОСОБА_1 на користь Хмельницького відділу державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрально-західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Хмельницький) , грошових коштів в розмірі в розмірі 37600 грн., 18900 грн. та 745,82 грн. на рахунок НОМЕР_1 , за умов відсутності будь-яких відповідних виконавчих проваджень, зазначена сума грошових коштів є такою, що набута без достатньої правової підстави ОСОБА_2 так як його борг перед Державою зменшився за рахунок коштів ОСОБА_1 , а отже, підлягає поверненню ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 968 грн. 96 коп.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 2, 12, 13, 76, 81, 133, 137, 141, 246, 258, 259, 263-265, 280, 281 ЦПК України, ст.ст. 11, 177, 202, 256, 261, 267, 509, 1212, 1213 ЦК України, суд -

ухвалив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті грошові кошти в сумі 57245 грн. 82 коп., судовий збір в розмірі 968 грн. 96 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 .

Третя особа: Хмельницький відділ Державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), , м. Хмельницький, вул. Тернопільська, 13/2.

Дата складення повного тексту рішення суду: 29.04.2025.

Суддя: