Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/1387/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.05.2025 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Левка Т.Ю., секретар судового засідання Онисько С.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла баба позивача ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , виданим 22.01.2015 року виконкомом Великокопанської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області. Її чоловік - ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 , виданим 09.07.2010 року виконкомом Великокопанської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області.

Баба позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уклала шлюб з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , після смерті діда позивача ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія НОМЕР_3 від 12 грудня 1987 року, зв`язку з чим, ОСОБА_4 став позивачу дідом, виховував і любив його як власного онука.

Своїх власних дітей та онуків ОСОБА_4 не мав. З огляду на це спадкоємицею його майна була його дружина, ОСОБА_3 . Інших спадкоємців у ОСОБА_4 , які б претендували на спадкове майно - не має.

Батько позивача ОСОБА_6 , син ОСОБА_3 , помер - ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_4 , виданим 22.03.2013 року виконкомом Великокопанської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області.

У 2002 році ОСОБА_4 , будучи у шлюбі з ОСОБА_3 , отримав у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства, площею 0,70 гектарів, розташовану на території села Рокосово Рокосівської сільської ради, на підставі рішення 12 сесії 23 скликання Рокосівської сільської ради від 19 травня 2000 року. Державний акт на право приватної власності на землю виданий громадянину України ОСОБА_4 зареєстрований за № 7318 від 12.09.2002 року.

Дідо з бабою постійно обробляли цю земельну ділянку, вирощували сільськогосподарську продукцію, зерно, овочі для власних потреб. Після смерті діда, ОСОБА_4 , баба продовжила щороку обробляти земельну ділянку, постійно залучала позивача до земельних робіт, до посіву пшениці, кукурудзи.

Фактично баба позивача ОСОБА_3 прийняла спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_4 , володіла земельною ділянкою, обробляла її, але не оформила на себе право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за чоловіком.

12 липня 2012 року ОСОБА_3 подарувала позивачу житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у якому вона проживала, що підтверджується договором дарування будинку, зареєстрованим в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 26.07.2012 року за № 2846.

За її життя і після її смерті, позивач проживав разом з бабою, доглядав її, обробляв земельну ділянку, яка залишилась після смерті діда, та фактично вступив у права спадкоємця у день відкриття спадщини за покійною бабою.

ОСОБА_3 , залишила заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Великокопанської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області 21.03.2011 року та зареєстрований в реєстрі за № 58 (копія додається).

За заповітом ОСОБА_3 на випадок своєї смерті заповіла все належне їй майно, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилося, і взагалі все те, що на день смерті їй буде належати і на що вона за законом матиме право - своїм онукам:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

З огляду на те, що за законом ОСОБА_3 має право у порядку спадкування на земельну ділянку, яка належала згідно державного акта її чоловіку ОСОБА_4 , це право на земельну ділянку в порядку спадкування переходить до позивача та його брата.

Однак, у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 , за життя не оформила на своє ім`я правовстановлюючий документ на цю земельну ділянку, сторони, як спадкоємці не можуть оформити спадкові права у встановленому нотаріальному порядку.

Для оформлення спадщини позивач звертався до Виноградівської державної нотаріальної контори. Однак, 10.09.2024 року завідувачем Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В. позивачу дано відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів щодо належності спадкового майна спадкодавцю та рекомендовано звернутися до суду.

Таким чином, через відсутність необхідних правовстановлюючих документів на спадкове майно позивач позбавлений можливості оформити прийняття спадщини у регламентованому порядку та змушений звернутися до суду із даним позовом про визнання за ним права власності на земельну ділянку в порядку спадкування.

Відповідач ОСОБА_2 подав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого позовні вимоги ОСОБА_1 визнає повністю та не заперечує проти визнання за позивачем права власності на земельну ділянку, що залишилася після смерті їх баби ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Позивач у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутність.

Відповідач у судове засідання також не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та визнання вимог позивача у повному обсязі.

Обстеживши матеріали справи, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач в своїй позовній заяві, відповідач повністю визнав позов, що не суперечить закону та не порушує права та інтереси інших осіб.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла баба позивача ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , виданим 22.01.2015 року виконкомом Великокопанської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області.

Останнє місце проживання баби позивача було АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою старости села Велика Копаня № 273 від 05.07.2021 року.

Баба позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уклала шлюб з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , після смерті діда сторін ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія НОМЕР_3 від 12 грудня 1987 року.

За життя ОСОБА_3 залишила заповіт на користь своїх онуків, сторін по справі. Заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету Великокопанської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області 21.03.2011 року та зареєстрований в реєстрі за № 58.

Заповіт не змінено та не скасовано.

Інших спадкоємців немає.

Чоловік спадкодавця ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 , виданим 09.07.2010 року виконкомом Великокопанської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області.

Син спадкодавця, батько позивачів - ОСОБА_6 , помер - ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_4 , виданим 22.03.2013 року виконкомом Великокопанської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області.

12 липня 2012 року ОСОБА_3 подарувала позивачу житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у якому вона проживала, що підтверджується договором дарування будинку, зареєстрованим в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 26.07.2012 року за № 2846.

До складу спадкового майна, що залишилося після смерті спадкодавця ОСОБА_3 увійшла земельна ділянка для ведення особистого підсобного господарства, площею 0,70 гектарів, розташована на території села Рокосово Рокосівської сільської ради, яку спадкодавець успадкувала після смерті її чоловіка ОСОБА_4 , однак спадкові права на дану земельну ділянку документально не оформила.

Ця земельна ділянка була отримана У 2002 році ОСОБА_4 у приватну власність на підставі рішення 12 сесії 23 скликання Рокосівської сільської ради від 19 травня 2000 року. Державний акт на право приватної власності на землю виданий громадянину України ОСОБА_4 зареєстрований за № 7318 від 12.09.2002 року.

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на дану земельну ділянку не претендує та не заперечує проти успадкування такої позивачем, про що подав відповідну заяву до суду.

Суд констатує, що позивач, як спадкоємець за заповітом спадщину після смерті своєї баби прийняв в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України, оскільки проживав разом з бабою, доглядав її, обробляв земельну ділянку.

Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за №7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину в судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

У зв`язку з необхідністю оформлення спадщини, що залишилася після смерті баби, позивач звернувся до Виноградівської державної нотаріальної контори. Однак, 10.09.2024 року завідувачем Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В. позивачу надано відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів щодо належності спадкового майна спадкодавцю та рекомендовано звернутися до суду, що стверджується листом-відмовою державного нотаріуса за № 326/01-16 від 10.09.2024.

Таким чином позивач не має можливості оформити спадщину через нотаріальну контору із-за відсутності правовстановлюючих документів на земельну ділянку.

В п.3.1 Узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до положень ст 1274 ЦК України, спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом. Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Відповідно до "Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно", рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, суд вважає, що позивач, як спадкоємець після смерті своєї бабусі ОСОБА_3 має законне право на визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 18, 81, 206, 223, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 5, 16, 328, 392, 1218, 1220, 1222, 1225, 1261, 1265, 1268, 1270, 1274 ЦК України, Постанови ПВС України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , паспорт громадянина України № НОМЕР_5 , виданий 29.01.2019 року Виноградівським відділом ГУ ДМС у Закарпатській області, РНОКПП НОМЕР_6 , мешканцем АДРЕСА_1 , право власності в порядку спадкування за померлою бабою ОСОБА_3 та її померлим чоловіком ОСОБА_4 , на земельну ділянку загальною площею 0,70 га, для ведення особистого підсобного господарства, розташовану на території с. Рокосово Рокосівської сільської ради, що належала ОСОБА_4 , на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серія ІІ-ЗК №014588, виданого 12.09.2002 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийТ. Ю. Левко