УХВАЛА

19 травня 2025 року

м. Київ

справа № 461/8878/24

провадження № 61-5676ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Луспеника Д. Д.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 22 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської обласної прокуратури, за участю третіх осіб: Президента України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини,

про відшкодування шкоди, спричиненої органом досудового розслідування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Львівської обласної прокуратури, треті особи: Президент України, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, про відшкодування шкоди, спричиненої органом досудового розслідування.

Ухвалою Галицького районного суду міста Львова від 16 квітня 2025 року підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської обласної прокуратури, з участю третіх осіб: Президента України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, про відшкодування шкоди, спричиненої органом досудового розслідування - закрито та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 24 квітня 2025 року 11:30 год. в приміщенні Галицького районного суду м. Львова за адресою: м. Львів, вул. Чоловського, 2, 2 поверх, зал судових засідань №8.

Про місце, дату і час судового засідання повідомлено учасників справи.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 22 квітня 2025 року відмовлено

у прийнятті до розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Галицького районного суду міста Львова від 16 квітня 2025 року та повернуто цю апеляційну скаргу заявнику.

У травні 2025 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 22 квітня 2025 року.

У касаційній скарзі заявник, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати

та направити справу до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Згідно із частиною четвертою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Частиною шостою статті 394 ЦПК України визначено, що ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою.

Будь-яка ухвала суду може бути переглянута в апеляційному порядку самостійно або разом з рішенням суду.

За змістом частини другої статті 352 ЦПК ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу.

Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353 цього Кодексу, окремо

від рішення суду не допускається.

У частині першій статті 353 ЦПК передбачений перелік ухвал суду першої інстанції, які можна оскаржити в апеляційному порядку окремо від рішення суду. Такий перелік ухвал є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду (частина друга статті 353 ЦПК України).

Апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду (пункт 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК).

У постанові від 29 травня 2019 року у справі № 219/10010/17 (провадження № 14-190цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила: «Встановлення у процесуальному законі переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені окремо від рішення суду стосовно суті спору, та відтермінування реалізації права на апеляційне оскарження з питань, які не перешкоджають подальшому провадженню у справі (зокрема, права на апеляційне оскарження ухвал про відмову у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі), до подання апеляційної скарги на рішення суду щодо суті спору є розумним обмеженням, що має на меті забезпечити розгляд справи впродовж розумного строку та запобігти зловживанням процесуальними правами, які можуть призводити до невиправданих зволікань під час такого розгляду. Тому означена мета є легітимною.

Обмеження права на апеляційне оскарження окремо від рішення суду щодо суті спору ухвал, не вказаних у частині першій статті 353 ЦПК, є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом. Звертаючись з апеляційною скаргою на ухвалу суду, що за законом не може бути окремо оскаржена в апеляційному порядку, учасник справи може спрогнозувати юридичні наслідки такого оскарження, визначені у пункті 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК».

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду неодноразово звертав увагу на те, що тлумачення та застосування положень статті 353 ЦПК має відбуватися із урахуванням можливості/неможливості поновити свої права особою, яка подає апеляційну скаргу, в інший спосіб, аніж шляхом оскарження в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду. При цьому будь-яка ухвала суду підлягає перегляду в апеляційному порядку окремо або разом з рішенням суду (див: постанови Верховного Суду від 01 листопада 2021 року у справі № 2-41/2006 (провадження № 61-12703сво21) та у справі № 520/14132/18 (провадження № 61-13531сво21)).

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для повернення апеляційної скарги відповідача з огляду

на те, що ухвала суду першої інстанції про закриття підготовчого провадження

і призначення справи до судового розгляду не може бути оскаржена в апеляційному порядку до ухвалення рішення суду по суті спору й окремо від цього рішення.

З огляду на зміст оскаржуваного судового рішення та касаційної скарги, вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення, а тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись частинами третьою та четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 22 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської обласної прокуратури, за участю третіх осіб: Президента України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини,

про відшкодування шкоди, спричиненої органом досудового розслідування, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Р. А. Лідовець

І. Ю. Гулейков

Д. Д. Луспеник