Провадження № 2/359/973/2025
04 лютого 2025 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі
головуючого судді - Муранової-Лесів І.В..
при секретарі - Степаненко А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про зняття арешту з майна, -
28.10.2024 позивач ОСОБА_1 звернулася до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом та, з урахування заяви про зміну предмету позову від 25.11.2024 просить припинити обтяження (арешт нерухомого майна) на 1/6 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яке виникло на підставі постанови Відділу Державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА №324545 від 31.01.2008, номер запису обтяження 6499525 (а.с. 2-4, 20-21).
Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29.11.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 22-23).
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзиву, заяви про розгляд справи без його участі до суду не направив.
Відповідно до вимог ст. ст. 223, 280, 281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи представник позивача не заперечує.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до вимог ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу.
Відповідно до вимог ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав №347962049 від 26.09.2023 (а.с.7) 22.09.2023 за позивачем ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер 90, виданого 01.03.2001, видавник : Гнідинське дослідне технологічне виробництво , на праві спільної частковою власності, розмір частки 1/6 ,зареєстроване право власності на квартиру АДРЕСА_2 (а.с.7).
Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №347946285 від 26.09.2023 (а.с.6) у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстроване обтяження: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 6499525, дата реєстрації 31.01.2008, реєстратор: Бориспільська районна державна нотаріальна контора, підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АА №324545, 30.01.2008, Відділ Державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції, вх. 31.01.2008; об`єкт обтяження: квартира, 1/6 частина, адреса: АДРЕСА_1 ; власник: ОСОБА_7 , код НОМЕР_1 ; заявник: Відділ Державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції.
Відповідно до Свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_2 від 22 березня 2005 року позивач 22 березня 2005 року розірвала шлюб з ОСОБА_6 та змінила прізвище на ОСОБА_8 (а.с.8).
Таким чином, встановлені у судовому засіданні обставини свідчать про те, що під час виконання виконавчого провадження, відкритого щодо боржника ОСОБА_10 , державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. накладено арешт на усе належне йому майно.
Водночас відкриті виконавчі провадження щодо боржника ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутні.
Відповідно до вимог ч.1,2 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції закону 1999 року, що була чинна до 05.10.2016, було передбачено, що, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, що набрала законної сили 05.10.2016 (з наступними змінами) у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.
Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до ч.2 цієї статті про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.
У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.
Крім того, відповідно до вимог ч.3 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.
Відповідно до ч.4 цієї статті підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну «Укроборонпром», акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну «Укроборонпром», державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну «Укроборонпром» або на момент припинення Державного концерну «Укроборонпром» було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності», звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності».
За змістом ч.5 ст.59 Закону, у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
Як свідчать встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи, державні виконавці Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) в порушення вищезазначених вимог Закону України «Про виконавче провадження», вирішуючи питання про завершення виконавчого провадження, у якому було накладено арешт на майно, що належить позивачу, питання про зняття арешту не вирішили, а тому в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно залишилось зареєстроване обтяження, яке обмежує право позивача розпоряджатися належним їй на праві власності нерухомим майном.
Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені.
Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одними із способів захисту є припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, зміна та припинення правовідношення.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню та з метою захисту порушених прав позивача слід зняти арешт, накладений на його майно.
Питання про відшкодування понесених судових витрат позивач не порушує.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2,12,13,81,82,89,128,141,223,258,259,263-265,266,280-284 ЦПК України, суд
Припинити обтяження (скасувати арешт нерухомого майна) на 1/6 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , - на підставі постанови Відділу Державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА №324545 від 31.01.2008, номер запису обтяження 6499525.
Заочне рішення може бути переглянуте Бориспільським міськрайонним судом Київської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду, або через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення суду виготовлений 10.02.2025.
Суддя І. В. Муранова-Лесів