ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

21 травня 2025 року

м. Харків

Справа № 953/8919/24

Провадження № 22-ц/818/1467/25

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого Пилипчук Н.П.,

суддів Тичкової О.Ю., Яцини В.Б.,

за участю секретаря Львової С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Харківській області Управління державної реєстрації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання батьківства, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в особі представника ОСОБА_4 , на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2024 року, постановлену суддею Вітюком Р.В., -

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Харківській області Управління державної реєстрації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання батьківства, в якому просив:

визнати його батьком малолітньої дитини ОСОБА_5 (далі ОСОБА_5 ) та виключити відомості про батька ОСОБА_2 з актового запису про народження дитини;

- внести до актового запису №207 про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складеного 20 травня 2016 року Київським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, наступні зміни: в графі прізвище замість " ОСОБА_6 " записати " ОСОБА_7 ", ім`я залишити без змін, в графі по батькові замість " ОСОБА_8 " записати " ОСОБА_9 ", внести відповідні відомості про батька дитини громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

06 листопада 2024 року ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_10 , звернувся до суду із клопотанням про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи (ДНК-експертизи), проведення якої доручити експертам Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України. На розгляд та вирішення експерта просив поставити таке питання: Чи є він ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , біологічним батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ?

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2024 року клопотання представника позивача про поновлення строку для подачі клопотання про призначення експертизи - задоволено.

Поновлено позивачу строк для подачі клопотання про призначення експертизи.

Клопотання представника позивача про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи у цивільній справі № 953/8919/24 - задоволено.

Призначено у справі № 953/8919/24 судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України (61191, м. Харків, вулиця Ковтуна, 34).

На вирішення експертів поставити таке питання:

"Чи є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України (код: НОМЕР_1 ) біологічним батьком малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , матір`ю якої є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , (код: НОМЕР_2 ) ?"

Попереджено експерта, що безпосередньо буде проводити дослідження, про кримінальну відповідальність за статтями 384, 385 Кримінального кодексу України.

Позивачу ОСОБА_1 , третій особі ОСОБА_3 , з дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на вимогу експертів з`явитися до Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України (61191, м. Харків, вулиця Ковтуна, 34) для проведення судової молекулярно-генетичної експертизи.

Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції.

На час проведення експертизи провадження у справі № 953/8919/24 зупинено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , в особі представника ОСОБА_4 , просить ухвалу суду в частині задоволення клопотання позивача про поновлення строку для подачі клопотання про призначення експертизи та поновлення позивачу строку для подачі клопотання про призначення експертизи та призначення експертизи скасувати та залишити клопотання про призначення експертизи без розгляду, як таке, що подано з пропуском процесуального строку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що клопотання про призначення експертизи було подано з порушенням процесуального закону, а саме строку на його пред?явлення. Причини поважності пропуску строку на звернення до суду із даним клопотанням позивачем не наведено.

Також звертає увагу не та, що характер спірних правовідносин передбачає обов?язковий розгляд питання про призначення генетичної експертизи. Разом з тим, позивачем при поданні позову не порушувалося питання про призначення відповідної експертизи, не було надано висновку експерта, як і не зазначено неможливості його подання разом із позовної заявою.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін посилаючись на те, що суд першої інстанції абсолютно законно, в межах визначених діючим цивільно-процесуальним законодавством строків проведення підготовчих дій, в межах підготовчого розгляду справи вжив усіх заходів, необхідних для забезпечення можливості з?ясування усіх обставин справи, які мають значення для розгляду справи по суті та ухвалення законного, справедливого та обгрунтованого рішення.

Діючим цивільним процесуальним законодавством України не встановлено будь-якої заборони на подання даного клопотання в межах підготовчого засідання окремо від позовної заяви.

Крім того, ним у позовній заяві та інших процесуальних документах неодноразово зазначалось про проведення експертизи та її важливість для з?ясування обставин справи, які мають значення для розгляду справи та винесення справедливого і обгрунтованого рішення.

Що стосується самої експертизи, то звертає увагу на те, що вона є необхідною, оскільки третя особа ОСОБА_3 повідомила суд про те, що справжнім батьком дитини є не відповідач ОСОБА_2 , а він ОСОБА_1 .

У письмових поясненнях Перший відділ РАЦС у м. Харкові просить здійснювати розгляд справи на розсуд суду.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в особі представника ОСОБА_4 , на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2024 року, в частині задоволення клопотання про поновлення строку для подачі клопотання про призначення експертизи та поновлення строку для подачі клопотання про призначення експертизи - підлягає закриттю, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Відповідно до частини другої статті 352 ЦПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

У частині 1 статті 353 ЦПК України визначений перелік ухвал, на які можуть бути подані скарги окремо від рішення суду. Даний перелік ухвал є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду (частина друга статті 353 ЦПК України).

У постанові від 29 травня 2019 року у справі № 219/10010/17 (провадження № 14-190цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що встановлення у процесуальному законі переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені окремо від рішення суду стосовно суті спору, та відтермінування реалізації права на апеляційне оскарження з питань, які не перешкоджають подальшому провадженню у справі, до подання апеляційної скарги на рішення суду щодо суті спору є розумним обмеженням, що має на меті забезпечити розгляд справи впродовж розумного строку та запобігти зловживанням процесуальними правами, які можуть призводити до невиправданих зволікань під час такого розгляду. Тому означена мета є легітимною. Обмеження права на апеляційне оскарження окремо від рішення суду щодо суті спору ухвал, не вказаних у частині першій статті 353 ЦПК України, є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом. Звертаючись з апеляційною скаргою на ухвалу суду, що за законом не може бути окремо оскаржена в апеляційному порядку, учасник справи може спрогнозувати юридичні наслідки такого оскарження, визначені у частині пункті 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 12 вересня 2018 року у справі № 752/1016/17 (провадження № 61-19138сво18) зроблено висновок, що «право на апеляційне оскарження учасники справи можуть реалізувати у порядку, визначеному процесуальним законом, не зловживаючи їхніми процесуальними правами у спосіб подання апеляційної скарги на ухвалу, що не може бути оскаржена до ухвалення рішення по суті спору й окремо від такого рішення».

Відповідно до пункту 4 частини п?ятої статті 357 ЦПК України, апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Оскільки ухвала суду першої інстанції про задоволення клопотання про поновлення строку для подачі клопотання про призначення експертизи та поновлення строку для подачі клопотання про призначення експертизи не входить до вичерпного переліку ухвал, що підлягають оскарженню окремо від рішення суду, вона не підлягає апеляційному оскарженню, у зв?язку із чим, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для закриття апеляційного провадження та повернення апеляційної скарги в цій частині.

Що стосується вимог апеляційної скарги в частині оскарження ухвали про призначення експертизи.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в частині оскарження ухвали про призначення експертизи вважає, що апеляційна скарга в цій частині не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу в частині призначення експертизи суд першої інстанції виходив з того, що для з`ясування обставин, які мають значення для вирішення справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, отже наявні підстави для призначення експертизи.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до положень статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1 статті 81 ЦПК України).

Судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду (стаття 1 Закону України «Про судову експертизу»).

Підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою, якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб.

За змістом частини третьої статті 102 ЦПК України висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Відповідно до статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом, а учасники справи можуть запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта (частини 4, 5 статті 103 ЦПК України).

Судова експертиза призначається у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не може замінити інші засоби доказування.

Із аналізу вказаних норм вбачається, що судова експертиза призначається у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц зазначено, що СК України не визначає особливостей предмету доказування у цій категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто, при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України, можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.

Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (рішення у справі «Калачова проти російської федерації» № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).

Крім того ЄСПЛ у справі "Міфсуд проти Мальти" (Mifsud v. Malta, заява № 62257/15, рішення набуло статусу остаточного 29 квітня 2019 року) звертав увагу, що хоча найважливіше завдання статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) це захист особи від довільних дій державних органів, можуть також існувати позитивні зобов`язання, пов`язані з ефективною "повагою" до приватного чи сімейного життя. Ці позитивні зобов`язання можуть передбачати вжиття заходів, спрямованих на забезпечення поваги до приватного життя, навіть у сфері міжособистісних стосунків людей (див. справу "Мікулич проти Хорватії" (Mikulic v. Croatia, № 53176/99) та справу "С. Х. та інші проти Австрії" (S.H. and Others v. Austria), № 57813/00).

Окрім того, повага до приватного життя вимагає, щоб кожна людина мала змогу встановити подробиці свого особистого походження, а право особи на таку інформацію має важливе значення в контексті впливу на його чи її особистість, які визначають розвиток людини. Таке встановлення передбачає отримання інформації, необхідної для розкриття істини щодо важливих аспектів особистого походження, як-от особистість батьків (див., наприклад, справу "Келін та інші проти Румунії" (Calin and Others v. Romania), № 25057/11).

Аналіз вищезазначених рішень ЄСПЛ та норм цивільного законодавства дає підстави для висновку, що суд не може допускати свавільного втручання у право дитини на повагу до приватного життя шляхом безпідставних (довільних) змін відомостей про її батьків.

Беззаперечним доказом для визнання чи спростування батьківства у судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.

Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 19 лютого 2025 року по справі № 404/6710/21.

Таким чином, висновок молекулярно-генетичної експертизи має важливе значення в процесі дослідження факту батьківства. Проте його необхідно оцінювати з урахуванням положень частин другої, третьої статті 89 ЦПК України, згідно з якими жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до статті 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі № 613/96/21 (провадження № 61-11529св22).

Звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_1 просив визнати себе батьком дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та внести відповідні зміни до актового запису.

В свою чергу відповідач ОСОБА_2 заперечує проти позову. Тобто, між сторонами існує спір щодо походження дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від позивача ОСОБА_1 .

Виходячи з наведеного, встановлення батьківства підлягає обов`язковому з`ясуванню для вирішення справи по суті та без встановлення цієї обставини вирішити дане питання неможливо.

Отже, для встановлення обставин, що мають значення для справи, а саме встановлення батьківства ОСОБА_1 відносно дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , висновок судової молекулярно-генетичної експертизи є одним із основних належних та допустимих доказів щодо вирішення вимог і для з`ясування цих обставин, які входять до предмета доказування та мають значення для справи, вбачається необхідність спеціальних знань, без яких встановити відповідні обставини справи та вирішити справу по суті неможливо.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про призначення у даній справі судової молекулярно-генетичної експертизи, оскільки для встановлення в повному обсязі фактичних обставин справи та для необхідності суду в подальшому оцінювати всі докази в їх сукупності, необхідно проведення такого експертного дослідження.

Що стосується доводів апелянта про те, що позивачем при поданні позову не порушувалося питання про призначення відповідної експертизи, хоча у даній категорії справ вона є обов?язковою колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 189 ЦПК України завданнями підготовчого провадження є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) з`ясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 4) вирішення відводів; 5) визначення порядку розгляду справи; 6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання (частина друга статті 189 ЦПК України).

У відповідності до ст.197 ЦПК України у підготовчому засіданні суд поряд з іншим: вирішує заяви та клопотання учасників справи; вирішує питання про призначення експертизи.

Згідно із ст. 200 ЦПК України у підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу (ухвали) про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті. За результатами підготовчого засідання суд поряд з іншим постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Як вбачається із відомостей з ЄДРСР, які містяться у відкритому доступі, ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 02 жовтня 2024 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні.

Ухвалою цього ж суду від 06 травня 2025 року підготовче провадження було закрито та призначено справу до розгляду по суті.

Із клопотанням про призначення у справі судової молекулярно-генетичної експертизи позивач ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_10 , звернувся до суду 06 листопада 2024 року, тобто на стадії підготовчого засідання, що не є порушенням у розумінні ст.197 ЦПК України.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що справа по суті спору не розглядалась, питання щодо розподілу судових витрат за подачу апеляційної скарги не вирішується.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційне провадження за апеляційної скаргою ОСОБА_2 , в особі представника ОСОБА_4 , на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2024 року, в частині задоволення клопотання про поновлення строку для подачі клопотання про призначення експертизи та поновлення строку для подачі клопотання про призначення експертизи, по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Харківській області Управління державної реєстрації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання батьківства закрити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в особі представника ОСОБА_4 , на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2024 року, в частині задоволення клопотання про поновлення строку для подачі клопотання про призначення експертизи та поновлення строку для подачі клопотання про призначення експертизи повернути апелянту.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в особі представника ОСОБА_4 , на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2024 року, в частині призначення судової молекулярно-генетичної експертизи залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2024 року, в частині призначення судової молекулярно-генетичної експертизи залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.Ю. Тичкова

В.Б. Яцина