Справа № 510/2217/24
Провадження № 2/510/566/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.04.2025 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: головуючого судді Бошков І.Д.,

за участю секретаря Березенко С.П.

розглядаючи у підготовчому відкритому судовому засіданні в м. Рені справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права на власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

Відповідач позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у ї відсутності, про що надав письмову заяву.

Представник позивача на задоволенні позовних вимог наполягав, просив розглянути справу у його відсутності та без участі позивача, про що надав письмову заяву.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Ухвалою суду від 12.11.2024р. було відкрите провадження по справі та призначене підготовче судове засідання 23.01.2025 року на 09:00 год.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивача ОСОБА_3 . За життя їй належало: житловий будинок із надвірними спорудами АДРЕСА_1 , про що свідчить витяг з погосподарської книги № 7 о/р НОМЕР_1 , присадибна земельна ділянка площею 0,25 га, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 921303, земельна ділянка площею 0,0223 га, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 949121, земельна ділянка площею 1,30 га, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 090593, земельна ділянка площею 0,20 га, на підставі державного акту на право приватної власності землю зареєстроване в реєстрі за № 442.

Після її смерті відкрилась спадщина на зазначене майно. На випадок смерті ОСОБА_3 склала заповідальне розпорядження від 17.03.2016р., яким заповіла усе своє майно відповідачу. У встановлений законодавством 6-ти місячний строк, він звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. За його зверненням нотаріусом була відкрита спадкова справа № 65/22. Однак, на час розгляду справи відповідач на спадщину не претендує, мешкає в іншій країні, тому не заперечує щоб спадщину оформила його племінниця, яка проживала разом із бабусею на час відкриття спадщини. Тому, спадкоємство здійснюється за законом.

Спадкоємцем першої черги є відповідач по справі. Оскільки він на неї не претендує, спадщину прийняла позивач ОСОБА_1 , як спадкоємець п`ятої черги. На момент відкриття спадщини, позивач проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , про що свідчить відмітка у будинковій книзі. Таким чином, позивач прийняла спадщину та не заявила про відмову від неї.

Враховуючі ці обставини, позивач пізніше звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину, однак йому в цьому було відмовлено та державний нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, посилаючись на те, що на спадкове майно відсутні правовстановлюючі документи. Після смерті ОСОБА_3 це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на спадкове майно, як на об`єкти спадщини, може звернутися тільки спадкоємець. Таким чином, позивач фактично прийняла спадщину, що залишилася після померлої бабусі і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інші спадкоємці на неї не претендують.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України).

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем за законом. Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. Після смерті ОСОБА_3 позивач прийняла спадщину фактично, шляхом постійного проживанням із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, як спадкоємець п`ятої черги. Відповідач не заперечує проти того, щоб вказане майно оформила позивач на своє ім`я.

Таким чином, позивач прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявила про відмову від неї.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на спадкове майно з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України.

З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 200, 206, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 15, 328, 1217, 1223, 1225, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права на власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за законом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 на:

житловий будинок із надвірними спорудами АДРЕСА_1 ;

земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер :02:001:0150, розташована в АДРЕСА_1 , призначена для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);

земельну ділянку площею 0,0233 га, кадастровий номер :02:001:0290, розташована в АДРЕСА_1 , призначена для ведення особистого селянського господарства;

земельну ділянку площею 1,30 га, кадастровий номер :01:005:0064, розташована на території Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області (колишня територія Долинської сільської ради), призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва;

земельну ділянку площею 0,20 га, розташована на території Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області (колишня територія Долинської сільської ради), призначена для ведення особистого підсобного господарства, на підставі державного акту на право приватної власності на землю, зареєстрований в Книзі державних актів на право приватної власності на землю за № 442.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.Д. Бошков