КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер апеляційного провадження: 22-ц/824/192/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2025 року м. Київ

Справа № 758/15907/17

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на рішення Подільського районного суду міста Києва від 07 червня 2022 року, ухвалене у складі судді Захарчук С.С.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Київпастранс», третя особа - ОСОБА_3 , про визнання особи винною у заподіянні шкоди, відшкодування матеріальної шкоди,

встановив:

У грудні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача Комунального підприємства «Київпастранс», у якому просив:

- визнати ОСОБА_3 винним у завданні шкоди ОСОБА_1 внаслідок пошкодження транспортного засобу «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , що відбулась 19 травня 2017 року о 17 год. 10 хв. в м. Києві на вул. Азербайджанська;

- стягнути з КП «Київпастранс» на користь ОСОБА_1 відшкодування шкоди (майнової шкоди) в розмірі 69 778 грн.

Позов обгрунтовано тим, що 19 травня 2017 року о 17 год. 10 хв. в м. Києві на вул. Азербайджанська сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 і трамвая «ТЗ», бортовий номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачеві, який керував автомобілем марки «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 , була заподіяна шкода.

Протокол про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП працівником поліції було складено відносно ОСОБА_3 .

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 21 червня 2017 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду м. Києва від 30 серпня 2017 року, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за статтею 124 КУпАП було закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

З такими висновками судів позивач не погодився і звернувся до ТОВ «Клевер Експерт» для отримання висновку транспортно-трасологічного та автотехнічного дослідження. Так, за результатами відповідного дослідження експерт підтвердив, що автомобіль під керуванням позивача на момент дорожньо-транспортної пригоди перебував у нерухомому стані, що на думку позивача підтверджує винуватість ОСОБА_3 у заподіянні шкоди ОСОБА_1 .

З огляду на викладене, позивач вважає наявними підстави для стягнення з відповідача як роботодавця винної у дорожньо-транспортній пригоді особи, якою, на його переконання, є ОСОБА_3 , шкоди у розмірі 69 778 грн. Сума матеріальної шкоди розрахована позивачем згідно наряду-замовлення про надання послуг з технічного обслуговування і ремонту, складеного ФОП ОСОБА_4 .

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 07 червня 2022 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про задоволення позову. Зазначає, що за результатами розгляду адміністративної справи відносно ОСОБА_3 у постанові Київського апеляційного суду від 30 серпня 2017 року зазначено, що судова автотехнічна експертиза, на яку посилається позивач, не доводить винуватість ОСОБА_3 , оскільки містить посилання на порушення останнім п.13.1 ПДР України в частині недотримання безпечного інтервалу, визначення якого не є тотожним терміну безпечна дистанція відповідно до п. 1.10 ПДР України.

Не погоджується з висновком суду, що закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 є підставою для відмови у задоволенні його позову.

Вказує, що згідно з висновком експертного транспортно-трасологічного та автотехнічного дослідження № 2017-0467 від 04 липня 2017 року, проведеного для цілей розгляду справи про адміністративне правопорушення, в діях водія трамвая , бортовий номер 5949, ОСОБА_3 вбачаються невідповідності технічного характеру вимогам п. 13.1 ПДР, які перебували в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП.

Беручи до уваги помилкове трактування органами поліції обставин дорожньо-транспортної пригоди «не обрання безпечної дистанції» та доведення «не обрання водієм безпечного інтервалу» висновком № 2017-0467 судового експерта ОСОБА_5 в діях третьої особи вбачаються винні дії, що призвели до даної дорожньо-транспортної пригоди, а тому позивач просить суд в рамках цієї справи встановити винуватість третьої особи у недотриманні ним бокового інтервалу, що є порушенням п.13.1 ПДР України, що призвело до пошкодження транспортного засобу марки «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 , та завдання майнових збитків позивачу, що мають бути відшкодовані відповідачем.

У відзиві на апеляційну скаргу представник КП «Київпастранс» просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на відсутність підстав для цивільно-правової відповідальності, оскільки вина ОСОБА_3 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди відсутня.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України ( в редакції на час призначення справи до розгляду апеляційним судом), апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Справу розглянуто апеляційним судом відповідно до ст. 369 ЦПК України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що постановою судді Дніпровського районного суду міста Києва від 21 червня 2017 року, залишеною без змін постановою судді Апеляційного суду міста Києва від 30 серпня 2017 року, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за статтею 124 КпАП України було закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, тому суд вважав, що вина ОСОБА_3 не встановлена у визначеному законодавством порядку.

Отже, відмовляючи в позові, суд виходив із того, що вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення не встановлена, відтак спричинена шкода не підлягає відшкодуванню роботодавцем.

Апеляційний суд погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, власником автомобіля «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 , є ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .

19 травня 2017 року о 17 год. 10 хв. в м. Києві на вул. Азербайджанська сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 і трамвая «ТЗ», бортовий номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 .

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 119094 від 19 травня 2017 року ОСОБА_3 19 травня 2017 року о 17 год. 10 хв., керуючи трамваєм «Т3», бортовий номер 5949, в м. Києві на вул. Азербайджанська, 20, в порушення п. 13.1. ПДР України не обрав безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з попереду зупинившимся автомобілем марки «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 , що призвело до пошкодження автомобілів та завдало матеріальної шкоди.

Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 21 червня 2017 року було закрито провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за статтею 124 КпАП України за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно з постановою Апеляційного суду міста Києва від 30 серпня 2017 року постанову судді Дніпровського районного суду міста Києва від 21 червня 2017 року залишено без змін.

Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За правилами ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Згідно ч.ч. 1 та 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідальність є наслідком вини та означає законне зобов`язання фізичної або юридичної особи відшкодувати завдані збитки іншій фізичній або юридичній особі згідно із певними правовими принципами та правилами. Це зобов`язання може бути передбачене в угоді (договірне зобов`язання) або в правовій нормі (недоговірне зобов`язання).

Підставою для відповідальності в обставинах дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобілів є необхідність встановлення відповідності правилам дорожнього руху дій водіїв транспортних засобів, що в свою чергу є підставою для настання цивільно-правової відповідальності.

При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до висновків Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 вересня 2019 року у справі №234/16272/15-ц, які є обов`язковими до застосування з огляду на приписи ст. 263 ЦПК України, при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається. За викладених обставин колегія суддів об`єднаної палати Касаційного цивільного суду не вбачає підстав для відступлення від правового висновку Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду про те, що постанова суду про відсутність в діях водія складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, звільняє такого водія від відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 19.05.2017, о 17 годині 10 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи за кермом трамвая №5949, рухаючись по вул. Азербайджанська, 20, в м. Києві, в порушення п.13.1 ПДР України не обрав безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем "Volkswagen Passat" д.н.з. НОМЕР_1 , що зупинився попереду, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Як вбачається з постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 21 червня 2017 року, в судовому засіданні ОСОБА_3 вину не визнав та зазначив, що 19.05.2017 року, близько 17 год. 10 хв. він керував трамваєм «Т-3», бортовий номер 5949 та рухався, в м. Києві, по вул. Азербайджанська, в напрямку вул. Павла Усенка. Неподалік будинку №20, розташованого по вул. Азербайджанська, він помітив, як з правого борту до нього наближався автомобіль "Volkswagen Passat» д/н НОМЕР_1 , який в подальшому раптово змістився в його сторону та здійснив з ним зіткнення. Запобігти зіткненню він не міг, оскільки в момент руху трамваю даний автомобіль не заважав його руху.

Закриваючи провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ст. 124 КпАП України за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, Дніпровський районний суд м. Києва у постанові від 21 червня 2017 року зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення від 19.05.2017 року, схема місця ДТП, локалізація пошкоджень транспортних засобів, спростовують факти викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, що свідчить про відсутність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, оскільки згідно п. 11.8 Правил дорожнього руху України, зокрема, в усіх випадках рух транспортних засобів по трамвайній колії не повинен створювати перешкод для руху трамваю.

Залишаючи без змін постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 21 червня 2017 року, Апеляційний суд м. Києва у постанові від 30 серпня 2017 року враховував наступне:

- з пояснень ОСОБА_1 , наданих інспектору поліції, а також в судових засіданнях першої та апеляційної інстанцій, вбачається, що він, перебуваючи за кермом автомобіля "Volkswagen Passat" д.н.з. НОМЕР_1 , зупинився біля трамвайних колій. Через деякий час відчув удар в задню праву частину свого автомобіля. При цьому його автомобіль не рухався і стояв під кутом задньою частиною до трамвайних колій. Аналогічні пояснення надав в судовому засіданні апеляційної інстанції свідок ОСОБА_7

- ОСОБА_3 пояснив, що перебуваючи за кермом трамвая №5949, рухаючись по вул. Азербайджанська, в м. Києві, побачив як автомобіль під керуванням ОСОБА_1 здійснює рух задньою частиною в бік трамвайних колій. Він намагався загальмувати, однак уникнути зіткнення не вдалося. Вказані пояснення підтвердила свідок ОСОБА_8

- як вбачається зі схеми місця пригоди, автомобіль "Volkswagen Passat" д.н.з. НОМЕР_1 після зіткнення залишився стояти правою задньою частиною під кутом до трамвайних колій. В результаті зіткнення трамвай отримав пошкодження правої бокової частини, біля середніх дверей.

- з пояснень обох учасників події, свідків та схеми пригоди вбачається, що зіткнення двох транспортних засобів сталося правою боковою частиною трамвая з правою задньою частиною автомобіля.

Відповідно до п.13.1 ПДР України водій в залежності від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу. Безпечною дистанцією згідно з п. 1.10 ПДР України є відстань до транспортного засобу, що рухається попереду по тій самій смузі, яка у разі його раптового гальмування або зупинки дасть можливість водієві транспортного засобу, що рухається позаду, запобігти зіткненню без здійснення будь-якого маневру.

З огляду на викладене, Апеляційний суд м. Києва у постанові від 30 серпня 2017 року прийняв до уваги поясненнях водіїв транспортних засобів, незважаючи на наявність в них розбіжностей, дані, які містяться в схемі пригоди, та дійшов висновку, що ОСОБА_3 не було порушено вимоги п.13.1 ПДР України щодо дотримання безпечної дистанції, оскільки механізм зіткнення та наявні пошкодження суперечать визначенню терміну «безпечна дистанція», що міститься в п.1.10 ПДР України.

При цьому суд апеляційної інстанції у вказаній постанові надав оцінку висновку експерта ОСОБА_5 , на який посилався апелянт, та зазначив, що вказаний висновок не доводить винуватість ОСОБА_3 , оскільки містить посилання на порушення останнім п. 13.1 ПДР України в частині недотримання безпечного інтервалу, визначення якого не є тотожним терміну «безпечна дистанція» відповідно до п. 1.10 ПДР України.

Отже при вирішенні цієї справи суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з посиланням на те, що постановою суду встановлено відсутність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги, які зводяться до незгоди із постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 21 червня 2017 року, яка залишена без змін постановою Апеляційного суду міста Києва від 30 серпня 2017 року, колегія суддів відхиляє та зазначає, що преюдиційні факти - це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі.

У цій цивільній справі постанова Дніпровського районного суду м. Києва від 21 червня 2017 року, яка залишена без змін постановою Апеляційного суду м. Києва від 30 серпня 2017 року є преюдиційними судовими рішеннями, які набрали законної сили, та встановлюють відсутність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення.

Отже, доводи апеляційної скарги позивача висновків суду не спростовують та судом правильно прийнято до уваги висновки Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 234/16272/15-ц про те, що при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.

Доводи апеляційної скарги позивача також полягають у тому, що суд належним чином не проаналізував та безпідставно не прийняв до уваги висновок судового експерта Автономова М.В., яким доводиться, що зупинка позивачем транспортного засобу «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 на трамвайних коліях не призвела до зіткнення з трамваєм, а до зіткнення транспортних засобів призвів рух водія трамвая без дотримання безпечного інтервалу з автомобілем «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , що зупинився.

Однак такі доводи були предметом дослідження суду апеляційної інстанції при оскарженні постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 21 червня 2017 року, в якій суд, посилаючись на п. 11.8 Правил дорожнього руху України, зазначав, що в усіх випадках рух транспортних засобів по трамвайній колії не повинен створювати перешкод для руху трамваю. Апеляційна скарга ОСОБА_1 апеляційним судом була залишена без задоволення, а постанова Дніпровського районного суду м. Києва від 21 червня 2017 року - без змін.

Також позивач посилається апеляційній скарзі на те, що не зважаючи на невірну кваліфікацію правопорушення працівниками поліції та закриття судом адміністративного провадження за ст. 124 КУпАП щодо ОСОБА_3 , суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні повинен був надати належну оцінку висновку експерта Автономова М.В. від 04 липня 2017 року, адже у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 інкриміновано порушення вимог п. 13.1 ПДР щодо дотримання безпечної дистанції, тоді як у висновку експерта зазначено про недотримання водієм трамваю вимог п. 13.1 ПДР щодо безпечного інтервалу.

Колегія суддів відхиляє зазначені доводи апеляційної скарги позивача, оскільки вважає, що належними та допустимими доказами вина водія трамваю ОСОБА_3 у порушенні п. 13.1. ПДР України ( необхідність дотримання безпечного інтервалу), які б знаходились у причинно-наслідковому зв`язку з даною ДТП, не доведена.

Відповідно до п. 1.1.3. розділу ІІ Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08.10.1998 року, в редакції наказу від 26.12.2012 року, основними завданнями автотехнічної експертизи є установлення відповідності дій водія ТЗ у даній дорожній ситуації технічним вимогам Правил дорожнього руху, наявності у водія технічної можливості запобігти пригоді з моменту виникнення небезпеки, відповідності з технічної точки зору дій водія вимогам Правил дорожнього руху, а також встановлення причинно-наслідкового зв`язку між діями водія та ДТП.

Відповідно до ч. 3, 7 ст. 102 ЦПК України, висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Частиною 1 ст. 103 ЦПК України передбачено, що суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 106 ЦПК України, учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Однак, висновку експерта з питань, які мають значення для справи, для вирішення яких необхідні спеціальні знання, враховуючи наявність постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 21 червня 2017 року про закриття провадження щодо ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП, та який би відповідав вищевказаним вимогам процесуального законодавства, позивачем до суду не надано, клопотання про призначення по справі судової автотехнічної експертизи заявлено не було.

Отже, враховуючи, що вина водія трамваю ОСОБА_3 у порушенні правил дорожнього руху, що мало наслідком пошкодження транспортних засобів, не доведена, тоді як вина у завданні шкоди, згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, є обов`язковою умовою для покладення на винну особу ( у даному випадку - роботодавця) відповідальності за майнову шкоду, завдану внаслідок взаємодії транспортних засобів іншому учаснику дорожньо-транспортної пригоди, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Таким чином, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно зі статтями 76-78, 81, 89 ЦПК України , правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374 - 375, 381 - 383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , - залишити без задоволення.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 07 червня 2022 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду з підстав, визначених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Кирилюк Г.М.

Рейнарт І.М.