Справа № 635/3590/25
Провадження № 2/635/4079/2025
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

15 травня 2025 року с-ще Покотилівка

Суддя Харківського районного суду Харківської області Омельник М.М., розглянувши позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ в натурі житлового будинку та визначення порядку користування земельною ділянкою,-

ВСТАНОВИВ:

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою.

В матеріалах справи наявна копія довіреності ОСОБА_1 від 23 січня 2025 року відповідно до якої його інтереси в усіх судових органах він делегує представляти ОСОБА_3 .

Суд, вивчивши матеріали позовної заяви, приходить до висновку про повернення заяви з огляду на таке.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За приписами ч. 2 ст. 175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ЦПК України у разі пред`явлення позову особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення.

Відповідно до ч. 7 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Зазначене узгоджується із Главами 1, 2 Розділу 1, ч.1 ст. 187 ЦПК України, за якими суддя відкриває провадження у справі за відсутністю підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження.

За статтею 60 ЦПК України представником в суді може бути адвокат або законний представник.

Виключенням є спори, що виникають з трудових відносин та малозначні справи, де представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років та має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Згідно з висновком Конституційного Суду України (рішення від 8 квітня 1999 року №3-рп/99) за правовою природою представництво в суді є правовідносинами, в яких одна особа (представник) на підставі певних повноважень виступає від імені іншої особи (довірителя) і виконує процесуальні дії в суді в її інтересах, набуваючи (змінюючи, припиняючи) для неї права та обов`язки.

Згідно із частиною 1 статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст. 62 ЦПК України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: 1) довіреністю фізичної або юридичної особи; 2) свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна.

В цивільному процесі повноваження адвоката як представника підтверджуються в порядку частини 4 статті 62 ЦПК України виключно довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Згідно із частиною першою статті 26 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Верховний Суд у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду в своїй постанові від 12.10.2018 року у справі № 908/1101/17 зазначив, щоб особа, яка здійснює представництво за довіреністю має мати статус адвоката та отримати свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Рішенням №62 від 02.08.2022 року «Про затвердження роз`яснення щодо підстав представництва адвокатом клієнта в суді» Рада адвокатів України Національної асоціації адвокатів України керуючись статтями 55, 57 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", Положенням про Раду адвокатів України, Регламентом Ради адвокатів України вирішила затвердити роз`яснення щодо підстав представництва адвокатом клієнта в суді (додається).

Так, відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Частина 2 статті 27 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" регламентує вичерпні випадки надання правової допомоги адвокатом без укладення договору в письмовій формі.

Системний аналіз частини 1 статті 26 та частин 1 і 2 статті 27 профільного Закону дозволяє зробити висновок про те, що надання правової допомоги адвокатом без укладення договору в письмовій формі, зокрема, лише на підставі доручення чи ордеру, не допускається, окрім випадків, передбачених частиною 2 статті 27 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Повноваження адвоката як захисника або представника в цивільному, судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Повноваження представника можуть підтверджуватись довіреністю, що не скасовує обов`язок адвоката щодо укладання договору з клієнтом.

Довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій для представництва перед третіми особами, відповідно до частини 3 статті 244 Цивільного кодексу України.

Закон не забороняє надання довіреності юридичній особі, якою є адвокатське об`єднання, однак і не скасовує обов`язок такого об`єднання на укладання договору про надання правничої допомоги з клієнтом.

Якщо адвокат не входить до складу адвокатського об`єднання, на ім`я якого надана довіреність, такі відносини між адвокатом та адвокатським об`єднанням можуть підтверджуватись відповідним договором.

Аналогічна позиція міститься в рішенні Ради адвокатів України № 33 від 12.04.2019 року "Про затвердження роз`яснення щодо укладення договору між адвокатським об`єднанням та іншим адвокатом, який є самозайнятою особою".

Таким чином, Рада адвокатів України наголошує на тому, що відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" підставою надання правової допомоги є договір про надання правової (правничої) допомоги та враховуючи наведене роз`яснює, що довіреність є підтвердженням повноважень адвоката, у випадку, якщо вона надана на підставі договору про надання правової (правничої) допомоги.

Жодні відомості, що особа, яка підписала від імені позивача позовну заяву є адвокатом (зазначення у довіреності, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, договір про правничу допомогу) до позовної заяви не надані.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 187 ЦПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 року передбачено при постановленні ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі вирішення питання за якими правилами позовного провадження (загального чи спрощеного) буде розглядатись справа.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Частиною четвертою статті 19 ЦПК України визначено, що загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Враховуючи характер спірних правовідносин, складність справи, обсяг та характер доказів у справі, справа не виникає з трудових відносин, не є малозначною, що виключає представництво позивача за довіреністю будь-якою особою, яка досягла вісімнадцяти років та має цивільну процесуальну дієздатність і не є адвокатом.

Таким чином, у даній цивільній справі, яка повинна розглядатись за правилами загального позовного провадження, представляти інтереси позивача може лише адвокат.

В матеріалах справи наявна копія довіреності Калашника О.Ю. від 23 січня 2025 року відповідно до якої його інтереси в усіх судових органах він делегує представляти Зубовій Н.А. Довіреність та копія паспорта Калашника О.Ю. має його підпис, який значно різниться з підписом у позовній заяві. Крім того встановлено, що позовну заяву подано до суду Зубовою Н.А. на підставі довіреності. Доказів, які б свідчили, що Зубова Н.А. є адвокатом, матеріали справи не містять.

Таким чином, в порушення зазначених норм позивач подає до суду позов, що не підписаний ним особисто, а позовна заява подана за довіреністю Зубовою Н.А. яка не надала доказів, що вона має право представляти інтереси позивача.

За правилами п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

З огляду на викладене, враховуючи вимоги п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, позовну заяву ОСОБА_2 про поділ в натурі житлового будинку та визначення порядку користування земельною ділянкою належить повернути позивачу.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ в натурі житлового будинку та визначення порядку користування земельною ділянкою повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання судового рішення.

Суддя М.М.Омельник