ПОСТАНОВА

іменем України

13 травня 2025 року м. Кропивницький

справа № 405/6178/24

провадження № 22-ц/4809/676/25

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С.М., Мурашка С.І.

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Василець Марина Сергіївна, на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22 січня 2025 року у складі судді Шевченко І.М.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі по тексту - ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») звернулосяв суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову вказало, що 20 вересня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі по тексту - ТОВ «Мілоан») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №7281155, за умовами якого відповідачу були надані грошові кошти (фінансовий кредит) у тимчасове платне користування в сумі 10000 грн.

28 березня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги №93-МЛ, за умовами якого ТОВ «Мілоан» передало (відступило) ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» право вимоги стосовно боржників ТОВ «Мілоан», в тому числі стосовно боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №3448091. Внаслідок цього, позивач ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набув право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконало у повному обсязі, надавши відповідачу кредит, а ОСОБА_1 належним чином умови кредитного договору не виконував, у зв`язку із чим виникла заборгованість за кредитом у розмірі в сумі 24414 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 5700 грн; заборгованість за відсотками 17714 грн; заборгованість за комісією 1000 грн. Оскільки ТОВ «ФК «Кредит-капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором, тому просило суд стягнути з відповідача на свою користь зазначену вище заборгованість за кредитним договором від 20 вересня 2022 року №7281155.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22 січня 2025 рокупозов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором від 20 вересня 2022 року №7281155 в сумі 24414 грн. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Василець Марина Сергіївна, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Кредит-Капітал».

ТОВ «ФК «Кредит-Капітал»направило до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просило рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22 січня 2025 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Василець Марина Сергіївна, без задоволення. Вважало, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ч.1 ст.368, ч.1 ст.369 ЦК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. У зв`язку з розглядом справи за відсутності її учасників, відповідно до ч.13 ст.7, ч.2 ст.247 ЦПК України судове засідання не проводиться і фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Крім того, згідно з ч.ч.4, 5 ст.268 та ст.383 ЦПК України постанова не проголошується, а датою її ухвалення є дата складання повного тексту судового рішення.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні, виходячи з таких підстав.

Судом встановлено та з матеріалів справи убачається, що 20 вересня 2022 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №7281155, за умовами якого відповідачу були надані грошові кошти (фінансовий кредит) у тимчасове платне користування в сумі 10000 грн(а.с.11-21).

Згідно з п.3.3.2. договору позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі, передбачені цим договором, у порядку та строки, передбачені п.п.1.1.-1.5., 2.4. цього договору.

Укладення ТОВ «Мілоан» кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню ТОВ «Мілоан» ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п.6.4 договору). Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п.6.5 договору).

Пунктом 7.1. договору визначено, що цей договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту, який визначається згідно правил та відповідно до способу надання кредиту, визначеному у п.2.1. договору, тобто шляхом переказу кредитних коштів на картковий рахунок позичальника і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Укладаючи зазначений кредитний договір ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» вчинили дії, визначені ст. ст.11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором (а.с.25).

Добровільне укладення відповідачем кредитного договору підтверджується анкетою-заявою на кредит №7281155, в якій зазначені особисті дані відповідача. Крім того, у зазначеній заяві вказана сума кредиту, строк кредиту, сума повернення, проценти, комісія тощо (а.с.26-27).

Як свідчить платіжне доручення від 20 вересня 2022 року №83035753 кредитні кошти у розмірі 10000 грн за умовами договору №7281155 були перераховані на рахунок платіжної карти відповідача (а.с.28).

Відповідно до графіку сплати кредитних коштів (додаток №1 до договору) платіж повернення кредиту та сплати комісії і процентів мав бути внесений відповідачем 03 січня 2023 року (а.с.22).

28 березня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги №93-МЛ, за умовами якого ТОВ «Мілоан» передало (відступило) ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» право вимоги стосовно боржників ТОВ «Мілоан», у тому числі стосовно боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №3448091 (а.с.33-41).

Згідно з витягом з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги від 28 березня 2023 року №93-МЛ до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги за кредитним договором від 20 вересня 2022 року №7281155, укладеним з ОСОБА_1 . Загальна сума заборгованості становить 24414 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту становить 5700 грн; заборгованість за відсотками 17714 грн; заборгованість за комісією 1000 грн (а.с.44).

У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За загальним правилом, передбаченим статтею 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом це витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною другою статті восьмої Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

Матеріалами справи підтверджується, що між сторонами 20 вересня 2022 року було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов кредитного договору про споживчий кредит, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису та який відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію» та Закону України «Про електронний цифровий підпис».

Так, у п.п.1.3., 1.3.1, 1.3.2.,1.4, 1.5. кредитного договору від 20 вересня 2022 року №7281155 сторонами погоджено, що кредит надається загальним строком на 105 днів з 20 вересня 2022 року. Пільговий період складає 90 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 05 жовтня 2022 року (рекомендована дата платежу). Поточний період складає 90 днів, що настає з дня, наступного за днем завершення пільгового періоду, та закінчується 03 січня 2023 року (дата остаточного погашення заборгованості). Позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 05 жовтня 2022 року (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 03 січня 2023 року. (останнього дня строку кредитування). Загальні витрати позичальника за пільговий період складають 2500 грн в грошовому виразі та 22,711.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка за пільговий період), загальні витрати позичальника за кредитом (за весь строк кредитування) складають 29500,00 грн в грошовому виразі та 1025.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка за весь строк кредитування), орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за пільговий період складає 12500 грн орієнтовна загальна вартість кредиту для позивальника (за весь строк кредитування) складає 39500 грн.

Оскільки відповідач не повернув кредитних коштів суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5700 грн, які не було повернуто у строки визначені кредитним договором.

Доводи скарги в цій частині є безпідставними та спростовуються встановленими судом обставинами.

Крім того, відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - це витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

Так, у п.1.5.1. кредитного договору від 20 вересня 2022 року №7281155 сторонами також погоджено, що за користування кредитом позичальник сплачує комісію за надання кредиту у розмірі 1000 грн, яка нараховується за ставкою 10.00 відсотків від суми кредиту одноразово. Згідно з п.3.3.2. договору позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі передбачені цим договором у порядку, строки та терміни передбачені п.п.1.1.-1.5. та п. 2.4. цього договору.

Стаття 203 ЦК України визначає загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства (частина перша цієї статті у редакції, чинній на час укладення кредитного договору).

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (абзац перший частини другої статті 215 ЦК України).

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (частина третя статті 215 ЦК України).

Матеріали справи не містять доказів, зокрема рішення суду, яким встановлено що п.1.5.1. договору, яким сторонами погоджена сплата комісійної винагороди за надання кредиту було визнано недійсним, або звернення відповідача до Товариства із заявою про зміну цього пункту договору, тобто відповідач при укладенні договору погодився зі всіма його умовами, а відтак, колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції були відсутні підстави вважати зазначену умову кредитного договору нікчемною.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду і про наявність підстав для стягнення на користь позивача з відповідача обумовленої у договорі комісії у розмірі 1000 грн.

Щодо стягнення процентів за користування кредитними коштами колегія суддів виходить з такого.

Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Пунктами 1.3, 1.4 кредитного договору чітко визначено, що позичальник зобов`язаний повернути кредит та проценти за користування кредитом 03 січня 2023 року.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Тобто, право нараховувати відсотки за користування кредитом припинилося зі спливом строку дії договору після 03 січня 2023 року, тому, починаючи із зазначеної дати, товариство не мало права нараховувати проценти за користування кредитом.

Згідно із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Також Велика Палата Верховного Суду наголосила на тому, що в охоронних правовідносинах права та інтереси кредитора забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, період правомірного користування коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування супроводжується нарахуванням процентів у порядку та розмірі, що визначені у кредитному договору, а у разі прострочення позичальником виконання зобов`язань зі своєчасного повернення кредиту права кредитора захищаються шляхом нарахування процентів річних, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України.

Враховуючи зазначене вище та те, що позикодавець не звертався до відповідача з вимогою про дострокове повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки п.1.4 кредитного договору термін повернення кредиту визначено 03 січня 2023 року, то правові підстави для стягнення заборгованості по відсоткам нарахованим після 03 січня 2023 року відсутні.

Колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України не надано суду доказів, що строк кредитування за договором від 20 вересня 2022 року №7281155 був пролонгований кредитодавцем відповідно до п.2.3.1. договору, також не було надано оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією) (п. 4.2 договору)

На вказане суд першої інстанції уваги не звернув, тому прийшов до помилкового висновку про стягнення з відповідача заявлених позивачем відсотків поза межами строку кредитування у розмірі 8379 грн (49 днів х 171 грн= 8379) (а.с.31).

Відтак, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за відсотками у розмірі 9335 грн (17714 - 8379 = 9335) за період дії строку кредитного договору від 20 вересня 2022 року №7281155.

За таких обставин у цій частині рішення необхідно змінити, стягнувши з ОСОБА_1 9335 грн заборгованості по відсоткам за кредитним договором від 20 вересня 2022 року №7281155, а тому слід зменшити загальну суму стягнення заборгованості з 24414 грн до 16035 грн.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу, висновки суду першої інстанції в частині стягнення відсотків за користування кредитними коштами не відповідають обставинам справи, відтак рішення суду в цій частині підлягає зміні відповідно до ст. 376 ЦПК України шляхом зменшення стягнутої суми заборгованості з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за кредитним договором від 20 вересня 2022 року №7281155 до 16035 грн, яка складається із простроченої заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5700 грн, простроченої заборгованості за відсотками у розмірі 9335 грн, простроченої заборгованості за комісією у розмірі 1000 грн, та суми судових витрат зі сплати судового до 1591,03 грн (2422,40 х 65,68%), пропорційно до задоволених позовних вимог.

Частиною 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Крім того, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати за подання апеляційної скарги по справі, також пропорційно до задоволених позовних вимог, у розмірі 1247,05 грн (3633,60 х 34,32%).

Керуючись ст. 367, 368, 371, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22 січня 2025 рокузмінити, стягнувши з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, 3-й поверх) суму заборгованості за кредитним договором від 20 вересня 2022 року №7281155 у розмірі 16035 (шістнадцять тисяч тридцять п`ять) грн 00 коп, яка та суму судових витрат зі сплати судового збору у розмірі 1591 (одна тисяча п`ятсот дев`яносто одна) грн 03 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, 3-й поверх) судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 1247 (одна тисяча двісті сорок сім) грн 05 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя О.І. Чельник

Судді C.М. Єгорова

С.І. Мурашко