ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2025 року Фастівський міськрайонний суд Київської області

в складі

головуючого судді: Осаулової Н.А.,

за участю секретаря: Слюсар Я.В.,

боржника (заявника) ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Фастів заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання судового рішення у цивільній справі №381/80/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

У квітні 2025 року до Фастівського міськрайонного суду Київської області надійшла заява ОСОБА_1 , подана представником ОСОБА_2 про розстрочення виконання судового рішення у цивільній справі №381/80/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свою заяву заявник обґрунтовує тим, що рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16 вересня 2024 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 12 березня 2025 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» заборгованість за Договором №2879082 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 29.01.2022 року у розмірі 72 030,20 грн., що включає: заборгованість за кредитом (тілом кредиту) 14 500,00 грн.; заборгованість за відсотками, нарахованих за зниженою процентною ставкою 1,09 % в день за 364 дні у розмірі 57 530,20 грн. Зазначена сума боргу є для відповідача та її родини непосильним тягарем. ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець, враховуючи військовий стан в країні її прибутки мінімальні. Передача рішення на виконання та блокування рахунків відповідача унеможливить здійснення підприємницької діяльності, призведе до неможливості виконання рішення суду. На утриманні ОСОБА_1 перебуває двоє неповнолітніх дітей, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Старша дочка ОСОБА_5 потребує значних витрат на лікування та медичні обстеження, так як має поганий стан здоров`я, 21.06.2024 року вона перенесла операцію. Наразі відповідач має змогу внести кошти на погашення витрат на правову допомогу і судового збору, а кошти основного боргу просить розстрочити у наступному порядку: перший місяць 11 539,20 грн., одинадцять місяців по 5 500,00 грн.

Боржник ОСОБА_1 в судовому засіданні заяву підтримала просила її задовольнити. Суду пояснила, що з часу винесення рішення по день звернення до суду з заявою, заборгованість по кредиту не погашала.

Стягувач у справі в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Направив до суду заперечення, в яких просив відмовити в задоволенні заяви.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16 вересня 2024 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 12 березня 2025 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» заборгованість за Договором №2879082 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 29.01.2022 року у розмірі 72 030,20 грн., що включає: заборгованість за кредитом (тілом кредиту) 14 500,00 грн.; заборгованість за відсотками, нарахованих за зниженою процентною ставкою 1,09 % в день за 364 дні у розмірі 57 530,20 грн.; судовий збір в розмірі 2684,00 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 2000,00 грн.

Так, згідно ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Як роз`яснено в узагальненні проведеному Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 вересня 2015 року «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах», розстрочкою виконання рішення є встановлення періоду, протягом якого рішення суду виконується частинами з певним інтервалом у часі.

Відповідно до ч. 1 ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглянув справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Частина 3 вказаної статті передбачає, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

При цьому, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (ч. 4 вказаної статті).

Відповідно до ч. 5 вказаної статті розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці звертає увагу, що несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру..", а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи. До того ж, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання. Межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Обставини, які зумовлюють надання розстрочки виконання рішення суду повинні бути об`єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення. Отже, питання щодо надання розстрочки (відстрочки) виконання рішення суду повинно вирішуватися судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі.

Статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Таким чином, системне тлумачення положень ст.ст.267, 435 ЦПК України, ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» дає підстави дійти висновку, що питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення може бути вирішено або при ухваленні судом рішення або вже після відкриття виконавчого провадження у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення і його виконання є неможливим. Тобто єдиною підставою для відстрочки виконання рішення є наявність обставин, що утруднюють виконання рішення, оскільки рішення суду підлягає обов`язковому виконанню у повній мірі в строки і порядок, передбачений чинним законодавством.

Станом на день розгляду заяви ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду виконавчий лист по даній цивільній справі видавався, однак не пред`явлений до виконання.

Як вбачається із даних Автоматизованої системи виконавчого провадження, за параметрами боржника ОСОБА_1 , стягувач ТОВ «УМ Факторинг», виконавче провадження відсутнє.

Враховуючи те, що виконавче провадження за виконавчим листом не відкривалося, суд дійшов висновку, що підстави для розстрочки виконання рішення відсутні, а заява ОСОБА_1 подана передчасно, що не позбавляє її у майбутньому звернутись до суду із заявою у порядку ст. 435 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 267, 353, 435 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

п о с т а н о в и в :

Заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання судового рішення у цивільній справі №381/80/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду відповідно до статей 354-355 Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строків на апеляційне оскарження, або після перегляду в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя Осаулова Н.А.

Повний текст ухвали суду виготовлено 14.05.2025 року