ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Одринської Т.В.,

суддів: Панченка О.О., Пікуля В.П.,

за участю секретаря: Сальної Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за заявою ОСОБА_1 в інтересах малолітньої особи ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавській області Управління державної реєстрації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про встановлення факту, що має юридичне значення

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Козинського Євгена Юрійовича на ухвалу Октябрського районного суду м.Полтави від 23 грудня 2024 року,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2024 року ОСОБА_1 в інтересах малолітньої особи ОСОБА_2 , звернулася до місцевого суду з вказаною заявою, у якій просила встановити юридичний факт, а саме: що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Петровське, Луганської області, який зник безвісти за особливих обставин, є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заяву обґрунтовувала тим, що встановлення юридичного факту їй необхідне для оформлення пенсії ОСОБА_2 у зв`язку із втратою годувальника ОСОБА_3 .

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 23 грудня 2024 рокувідмовлено у відкритті провадження.

Ухвала суду мотивована тим, що заявником фактично ставиться питання про встановлення батьківства особи, яка зникла безвісти, заявлені вимоги не підлягають судовому розгляду в порядку окремого провадження, а спір належить вирішувати у порядку позовного провадження.

Не погодившись із вказаною ухвалою, її в апеляційному порядку оскаржив представник ОСОБА_1 - адвокат Козинський Є.Ю., на незаконність ухвали, неповне з`ясування обставин справи, просив скасувати ухвалу, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу обгрунтовано тим, що встановлення юридичного факту заявниці необхідно для звернення до органу Пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії по втраті годувальника, а рішення суду, засвідчувало б родинні стосунки члена сім`ї з померлим годувальником.

Вказував, що ОСОБА_1 , як мати (законний представник) малолітньої дитини, змушена була звернутися до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, маючи на меті отримання судового рішення про встановлення факту батьківства зниклої безвісти особи за особливих обставин - ОСОБА_3 , яку заявник - ОСОБА_1 вважає батьком дитини - ОСОБА_2 .

Вважає відмову суду першої інстанції у відкритті провадження з підстав того, що вбачається спір про право, який в подальшому необхідний заявнику для отримання прав внаслідок того, що особа зникла безвісти - безпідставною, оскільки заявницею обгрунтована мета звернення до суду.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлені строки не надходив. Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення заявниці та її представника, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: 1) обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи; 1-1) обмеження фізичної особи у відвідуванні гральних закладів та участі в азартних іграх; 2) надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; 3) визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; 4) усиновлення; 5) встановлення фактів, що мають юридичне значення; 6) відновлення прав на втрачені цінні папери на пред`явника та векселі; 7) передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність; 8) визнання спадщини відумерлою; 9) надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; 10) примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу; 11) розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб.

Частинами першою та другою статті 315 ЦПК України встановлено перелік юридичних фактів, які суд розглядає.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за умов, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюються зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.

Такі висновки висловлені Верховним Судом в постановах від 11 вересня 2024 року в справі № 335/4669/23 (провадження № 61-8050св24), від 17 червня 2024 року в справі № 753/21178/21 (провадження № 61-15630св23).

З наведеного можна зробити висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Суд першої інстанції відмовляючи у відкритті провадження у справі виходив з того, що з поданої заявником заяви про встановлення юридичного факту, а саме - встановлення батьківства, вбачається спір про право, який в подальшому необхідний заявнику для отримання прав внаслідок того, що особа зникла безвісті, тому спір належить вирішувати у порядку позовного провадження.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

У справі, що переглядається, ОСОБА_1 в інтересах малолітньої особи ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про встановлення факту батьківства, оскільки встановлення юридичного факту їй необхідне для оформлення пенсії ОСОБА_2 у зв`язку із втратою годувальника ОСОБА_3 .

У статті 130 СК України передбачено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.

У разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні.

У постанові Верховного Суду від 15 квітня 2021 року у справі № 361/2653/15-ц, провадження № 61-2239св21, зазначено, що «передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства відповідно до частини першої статті 130 СК України є смерть того, батьківство кого встановлюється, або оголошення його померлим».

У матеріалах справи доказів того, що ОСОБА_3 помер, немає.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 вважається особою, яка зникла безвісти.

Відповідно до частини першої статті 43, частини першої статті 46 ЦК України фізична особа визнається безвісно відсутньою або оголошується померлою лише за рішенням суду і доки факт відсутності або смерті/загибелі особи не встановлений у визначеному законом порядку, вважається, що особа здійснює свої права та обов`язки.

Враховуючи, що ОСОБА_3 не визнаний в судовому порядку померлим, зниклим безвісти, тому приводу для звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства в порядку окремого провадження на підставі статті 130 СК України немає.

Інформація щодо зникнення безвісти ОСОБА_3 не тягне правових наслідків втрати ним цивільної правоздатності.

Відповідно до абзацу першого частини шостої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення.

Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 7 Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 р. № 884, виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей.

Також згідно статей 16-163 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, його діти, у тому числі усиновлені, вдова (вдівець), батьки (усиновлювачі), жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, а також його утриманці, визначені відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги у розмірі, визначеному цим Законом. Одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання.

Таким чином, встановлення факту батьківства зниклого безвісти військовослужбовця ОСОБА_3 по відношенню до дитини заявника ОСОБА_1 впливає на права членів його сім`ї, зокрема, дітей, батьком яких він зареєстрований в установленому законом порядку, батьків та інших осіб, які мають право на грошове забезпечення військовослужбовця та на одноразову грошову допомогу у разі встановлення його загибелі (смерті), що виключає безспірність встановлення такого факту, як обов`язкової умови справ окремого провадження.

З огляду на вищевказане колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для відкриття провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства (в рамка окремого провадження), оскільки з вимог заявника вбачається спір про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження.

Крім того, колегія суддів приходить до висновку, що відсутність судового рішення про визнання ОСОБА_3 померлим або безвісти відсутнім, виключає можливість звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства в порядку окремого провадження на підставі статті 130 СК України.

Ураховуючи наведене, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду та відхиляються апеляційним судом доводи апеляційної скарги про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, зводяться до незгоди з ухвалою та не можуть бути підставою для скасування ухвали суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена із додержанням вимог закону і не може бути скасована з підстав, що викладені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 367,374,375, 383 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Козинського Євгена Юрійовича - залишити без задоволення.

Ухвалу Октябрського районного суду м.Полтави від 23 грудня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 08 травня 2025 року.

Головуючий Т.В. Одринська

Судді: О.О. Панченко

В.П. Пікуль