КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №752/9088/24 Головуючий у І інстанції - Ольшевська І.О.
апеляційне провадження №22-ц/824/4159/2025 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2024 року

у справі за позовом Дочірнього підприємства «Поряд.Ок. Управління та експлуатація нерухомості» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, -

установив:

У квітні 2024 року ДП «Поряд.Ок. Управління та експлуатація нерухомості» звернулося до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

В обґрунтування вимог позову зазначило, що воно є виконавцем комплексного обслуговування об`єктів та працює в галузі житлово-комунального господарства з наданням послуг управління та додаткових послуг для населення.

03 квітня 2019 року протоколом загальних зборів співвласників багатоквартирного буднику СББ «Дипломат Хол» №9/19.03 його визначено виконавцем додаткових послуг для співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 .

Крім того, між ним та співвласниками багатоквартирного будинку з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями та підземним паркінгом за адресою: АДРЕСА_1 , укладено відповідний Договір про надання послуг від 10 квітня 2019 року.

Відповідач є власником квартири АДРЕСА_2 у вказаному будинку та машиномісця та не виконує свої зобов`язання, щодо оплати послуг, які надаються ним, внаслідок чого утворилась заборгованість.

Оскільки в добровільному порядку відповідач не сплачує заборгованість, то воно і звернулось до суду за захистом права, яке вважає порушеним.

Просило суд, із врахуванням збільшених позовних вимог, стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість з оплати за додаткові житлові послуги по квартирі АДРЕСА_2 та машиномісцю підземного паркінгу № НОМЕР_1 за період з 01 квітня 2020 року по 30 квітня 2024 року включно в розмірі 29610,76 грн., 3% річних у розмірі 700,58 грн., інфляційне збільшення в розмірі 1664,07 грн.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2024 року зазначений вище позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ДП «Поряд.Ок Управління та експлуатація нерухомості» заборгованість з оплати за додаткові житлові послуги по квартирі АДРЕСА_2 та машиномісцю підземного паркінгу № НОМЕР_2 за період з 01 квітня 2020 року по 30 квітня 2024 року в розмірі 29610,76 грн., 3% річних у розмірі 700,58 грн., 1664,07 грн. та 2422,40 грн. судового збору.

Не погоджуючись із цим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилалася на те, що рішення ухвалено судом з порушенням норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права, без повного з`ясування обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що він не був належним чином повідомлений про умови укладеного 10 квітня 2019 року між позивачем та уповноваженою особою договору та визначеним у цьому договорі порядком оплати послуг.

Матеріали справи також не містять інформації, що умови зазначеного договору було доведено до співвласників багатоквартирного будинку.

Вказує, що відповідно до протоколу зборів співвласників багатоквартирного будинку «Дипломат хол» №9/19.03 від 03 квітня 2019 року та №20/17.12 від 02 січня 2021 року затверджено лише кошторис витрат на утримання будинку та прибудинкової території та визначено розмір місячної та річної суми витрат у розрахунку на 1 кв. метр загальної площі житлових та нежитлових приміщень у будинку по витратам на інші роботи (послуги), понад обов`язковий перелік послуг.

Проте, як слідує із вищезазначених рішень, вони не містять жодної інформації про порядок та строки оплати додаткових послуг, а також не містять жодної інформації, щодо належного отримувача грошових коштів.

Зазначає, що як свідчить п. 9 Договору, сторонами визначено порядок оплати послуг, а саме: Плата за послуги нараховується щомісяця виконавцем та вноситься кожним співвласником на рахунок виконавця не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Відтак, існує розбіжність умов договору та вимог ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Зазначена розбіжність не була узгоджена у рішенні співвласників багатоквартирного будинку та позбавляє його можливості сплатити грошові кошти належному отримувачу, у визначений спосіб та строк. Додаючи до цього його необізнаність про умови затвердженого сторонами договору виникає порушення його прав, як споживача послу.

Вказує, що позивач мав врахувати строк, у межах якого він може звернутися до суду з вимогою про стягнення 3% річних.

Просив суд, скасувати рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2024 року та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

На вказану апеляційну скаргу ДП «Поряд.Ок. Управління та експлуатація нерухомості» подало відзив, в обґрунтування якого зазначило, що відсутність окремо укладеного між сторонами договору про оплату послуг не є обставиною, що звільняє боржника від сплати отриманих послуг, оскільки такий обов`язок покладено на них нормами Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» та протоколом зборів співвласників багатоквартирного будинку «Дипломат хол», умовами Договору про надання послуг від 10 квітня 2019 року згідно прийнятих співвласниками рішень.

05 листопада 2021 року рішення Господарського суду м. Києва підтвердило правову позицію організації співвласників багатоквартирного будинку «Дипломат хол».

26 жовтня 2022 року Постановою Північного апеляційного господарського суду у справі №910/7780/21 остаточно доведено правомірність та законність проведених загальних зборів та результатів голосування співвласників від 03 квітня 2019 року та 02 січня 2021 року, в багатоквартирному буд. АДРЕСА_1 .

Рішення не оскаржені в касаційному порядку та є такими, що набрали законної сили, являються підтвердженням правової позиції по спірним питанням в зв`язку із винесенням кінцевого обґрунтованого та правового рішення по суті.

Звертає увагу, що апеляційна скарга спростовується власне і поведінковими діями ОСОБА_1 , який неодноразово частково сплачував за послуги на поточний банківський рахунок ДП «ПОРЯД.ОК». Натомість, у порушення вищенаведених принципів справедливості та добросовісності не лише не виконує належним чином свої зобов`язання, щодо оплати додаткових житлових послуг за належну йому на праві власності нерухомість, але й зловживає цивільними процесуальними правами та вводить суд в оману.

Таким чином, воно надало суду всі необхідні документи, на підставі яких підтверджує право на стягнення заборгованості з оплати за житлово-комунальні послуги (квартира АДРЕСА_2 , машиномісце № НОМЕР_1 ) з відповідача, вважає що єдиним захистом своїх прав та інтересів є рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2024 року, яке винесене з дотриманням норм процесуального та матеріального права.

Просило суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2024 року залишити без змін.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки ціна позову у даній справі менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і справа не відноситься до тих справ, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів розглядає справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ДП «ПОРЯД.ОК. Управління та експлуатація нерухомості» є виконавцем комплексного обслуговування об`єктів та працює в галузі житлово - комунального господарства з надання послуг управління та додаткових послуг для населення.

03 квітня 2019 року протоколом зборів співвласників багатоквартирного будинку за місцезнаходженням АДРЕСА_1 , « Дипломат хол » №9/19.03 позивача було обрано управителем багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , уповноважено ОСББ «Дипломат хол» в особі Голови правління ОСББ «Дипломат хол» Ботер В.Г. укласти та підписати Договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком.

Згідно з п. 6 вказаного протоколу визначено виконавцем житлової послуги - послуги з управління багатоквартирним будинком - позивача; виконавцем додаткових послуг - позивача; виконавцем комунальної послуги (постачання теплової енергії, гарячої води, централізоване опалення) - позивача; виконавцем комунальної послуги (поводження з побутовими відходами) - ТОВ «Фірма «Володар-Роз».

10 квітня 2019року між позивачем, як виконавцем, та співвласниками багатоквартирного будинку з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщенням та підземним паркінгом за адресою: АДРЕСА_1 , укладено Договір про надання послуг, за умовами якого виконавець зобов`язується надавати співвласникам послуги в багатоквартирному будинку з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями та підземним паркінгом, на його прилеглій прибудинковій території та розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а співвласника зобов`язуються оплачувати виконавцю послуги згідно з вимогами законодавства та умовами цього Договору.

Згідно з п. 3 Договору кожен із співвласників, зокрема, має право одержувати від виконавця своєчасно та належної якості послуги згідно із законодавством та умовами цього Договору; на усунення виконавцем протягом строку, встановленого договором або законодавством, виявлених недоліків у наданні послуг; складати та підписувати акти-претензії у зв`язку з неналежним наданням послуг в порядку, передбаченому цим Договором.

За п. 4 Договору кожен із співвласників, зокрема, зобов`язаний оплачувати виконавцеві надані послуги в порядку, за ціною та у строки, встановлені цим Договором.

Виконавець, у свою чергу, згідно Договору зобов`язався забезпечити належне надання послуг відповідно до нормативних вимог і цього Договору; надавати співвласникам без додаткової оплати інформацію про ціну послуг, загальну вартість місячного платежу; розглядати в порядку та строки, визначені законом та цим Договором, претензії.

До того ж, п. 14 Договору передбачено, що інформацію, пов`язану з виконанням цього Договору, виконавець доводить до відома співвласників шляхом розміщення відповідних інформаційних матеріалів на дошках оголошень у місцях загального користування будинку.

Пунктами 8 та 9 цього Договору встановлено, що ціна послуг зазначена в додатку 1 до цього Договору, який є його невід`ємною частиною. Розрахунковим періодом є календарний місяць. Плата за послуги нараховується щомісяця виконавцем та вноситься кожним співвласником на рахунок виконавця не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Таким чином, умовами Договору сторони визначили порядок оплати послуг позивача - не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Матеріали справи свідчать, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_3 , а також власником машиномісця, гараж НОМЕР_1 за вказаною адресою.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не було надано доказів ненадання послуг або надання послуг неналежної якості, а також відповідач у порядку ст. 18 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» не відмовлявся від надання позивачем послуг.

Судом першої інстанції встановлено, що у відповідача, як споживача послуг, виник обов`язок з їх оплати, а тому суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», співвласник багатоквартирного будинку (далі - співвласник) - власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку.

Предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі реалізації прав та виконання обов`язків власників квартир та нежитлових приміщень як співвласників багатоквартирного будинку (ч. 1 ст. 2 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»).

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники зобов`язані виконувати рішення зборів співвласників.

Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України, власність зобов`язує.

Згідно зі ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Згідно з п. 10 ч. 1, ч. 2 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», співвласники зобов`язані своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги.

Кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонту технічного перепланування спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно його частки співвласника.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», управління багатоквартирним будинком здійснює об`єднання через свої органи управління.

За рішенням загальних зборів функції з управління багатоквартирним будинком можуть бути передані (всі або частково) управителю або асоціації.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», якщо функції з управління багатоквартирним будинком за рішенням загальних зборів об`єднання передано управителю, відносини з управління регулюються договором, укладеним між об`єднанням і управителем, умови якого повинні відповідати умовам типового договору, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної житлової політики і політики у сфері житлово-комунального господарства.

В силу положень ч. 1 ст. 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», співвласник зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.

У постанові Верховного Суду від 18.05.2020 у справі №176/456/17 та у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 у справі №6-2951цс15 зазначено правовий висновок про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення у межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що встановивши, що ОСОБА_1 є власником кв. АДРЕСА_3 , а також власником машиномісця, гараж НОМЕР_1 за вказаною адресою, і відповідно споживачем додаткових послуг, що надані Дочірнім підприємством «Поряд.ок. управління та експлуатація нерухомості», однак ухиляється від оплати наданих послуг, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача заборгованості з оплати додаткових житлових послуг по квартири АДРЕСА_2 та машиномісцю підземного паркінгу № НОМЕР_1 за період з 01 квітня 2020 року по 30 квітня 2024 року включно у розмірі 29610,76 грн. з урахуванням 3 % річних та інфляційних втрат.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про умови укладеного 10 квітня 2019 року Договору, колегією суддів оцінюються критично, оскільки за умовами Договору, у позивача відсутній обов`язок ознайомлювати (доводити до відома) кожного співвласника з усіма умовами Договору.

Також, відповідач, як один із співвласників будинку по АДРЕСА_1 , є стороною вказаного Договору, від імені яких у Договорі виступила уповноважена зборами співвласників (протокол №9/19.03 від 03 квітня 2019 року) голова правління ОСББ «Дипломат хол» Ботер В.Г.

Згідно Договору, позивач зобов`язався надавати співвласникам інформацію про ціну послуг, загальну вартість місячного платежу; повідомляти про зміну власної адреси, реквізитів для сплати коштів за послуги; інформацію про проведені нарахування співвласнику плати за послуги та отримані від нього платежі, шляхом її розміщення на інформаційній дошці.

Доказів того, що така інформація не розміщалась позивачем відповідним чином, відповідачем не надано.

Доводи апеляційної скарги про те, що відсутні погодження умов Договору, зокрема, щодо порядку та строків оплати додаткових послуг, а також про те, що Договір не містить жодної інформації, щодо належного отримувача грошових коштів, що позбавляє ОСОБА_1 сплатити грошові кошти належному отримувачу, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки фактично ґрунтуються виключно на ігноруванні ним умов такого договору.

Позивач належним чином виконав свої зобов`язання за Договором про надання послуг та у повному обсязі надав передбачені ним послуги, що підтверджується, зокрема, фактичною сплатою за даними виписки АТ КБ «ПриватБанк» за період по квартирі АДРЕСА_2 , машиномісцю підземного паркінгу № НОМЕР_1 .

Як вбачається із даних ОСОБА_1 вносив через банківську установу платежі не в повному обсязі, вказуючи при цьому призначення платежу за житлово-комунальні послуги та реквізити нерухомості, яка йому належить. Фактичні платежі апелянта на користь позивача, зокрема, для аргументування позиції, підтверджуються квитанцією до платіжної інструкції Меморіальний ордер № @2PL642555 від 10 грудня 2020 року, квитанцією до платіжної інструкції Меморіальний ордер № @2PL418929 від 10 січня 2021 року.

Таким чином, ОСОБА_1 прийняв та частково оплатив додаткові житлові послуги по квартирі АДРЕСА_2 , машиномісцю підземного паркінгу №85, які являються предметом позовних вимог позову, а відтак визнає надання позивачем відповідних послуг.

Отже, договір виконувався його сторонами, що свідчить про наступне схвалення вказаного правочину та з огляду на ст. 241 ЦК України відсутність підстав для визнання його недійсним у судовому порядку.

Так, зі змісту ч. 1 ст. 241 ЦК України вбачається, що наступним схваленням правочину законодавець не вважає винятково прийняття юридичного рішення про схвалення правочину.

Схвалення може відбутися також і в формі мовчазної згоди, і у вигляді певних поведінкових актів (так званих конклюдентних дій) особи - сторони правочину (наприклад, здійснення чи прийняття оплати за товар за договором купівлі-продажу). Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 29.04.2024 у справі № 922/2828/23, від 11.09.2018 у справі № 910/18812/17, від 08.07.2019 № 910/19776/17.

Доводи апелянта, щодо нарахування штрафних санкцій також є безпідставними та не відповідають реальним обставинам та матеріалам справи.

Зокрема, додаток до позовної заяви, який міститься в матеріалах справи «Розрахунок інфляційного збільшення, 3% річних, кв. АДРЕСА_2 та АДРЕСА_4 », визначає штрафні санкції по 31 січня 2022 року та не включає в себе період воєнного стану.

Відповідно даний період не був прийнятий судом першої інстанції до розрахунку, про що помилково зазначає відповідач в апеляційній скарзі.

Інших вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію, щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга не містить.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як передбачено ст. ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. ст. 79, 80 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Як установлено ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оскільки наявними в матеріалах справи письмовими доказами підтверджується факт існування у відповідача заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з урахуванням індексу інфляції та 3% річних є обґрунтованим.

При цьому, слід зазначити, що відповідач не надав жодних доказів на спростування обставин, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, надавши на підтвердження цих обставин суду належні, допустимі та достовірні докази.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені такі порушення норм матеріального чи процесуального права, які б відповідно до ст. 376 ЦПК України, могли б бути підставою для його скасування, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення місцевого суду - без змін.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 389 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Т.О. Писана

С.О. Журба