ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3724/25 Справа № 199/5811/24 Суддя у 1-й інстанції - Богун О. О. Суддя у 2-й інстанції - Гапонов А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді-доповідача Гапонова А.В.

суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.

за участю секретаря Сахарова Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

- за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради,

на заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2024 року, -

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

24.07.2024 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому позивач просив стягнути з відповідачки заборгованість за теплопостачання у розмірі 296 359, 25 грн., з яких: 198 613, 91 грн. - основний борг, 11 708, 02 грн. 3% річних, 42 447, 90 грн. інфляційні втрати, 43 589, 42 грн. пеня.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2024 року позовні вимоги Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради заборгованість по сплаті за теплопостачання у розмірі 252 769 (двісті п`ятдесят дві тисячі сімсот шістдесят дев`ять) грн. 83 коп., яка складається з: 198 613,91 грн. основний борг; 11 708,02 грн. 3% річних; 42 447,90 грн. інфляційні втрати.

В решті позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

23.01.2025 року від Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської радинадійшла апеляційна скарга в якій ставиться вимога про скасування рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2024 року в частині незадоволених позовних вимог та ухвалення нового рішення в цій частині про задоволення позовних вимог.

В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції відповідно до вимог статті 551 ЦК України міг зменшити розмір неустойки, якщо він значно перевищує розмір збитків. У цій справі розмір неустойки (пені) майже в 4, 4 рази менше суми збитків (основного боргу).

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Від відповідачки відзив на апеляційну скаргу в порядку ст.360 ЦПК України не надходив.

В АПЕЛЯЦІЙНОМУ СУДІ

Представник Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради Горяніна А.О., доводи апеляційної скарги підтримала, просила її задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_1 належним чином повідомлена про день та час розгляду справи (а.с.74), у судове засідання не з`явилась, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно частково задовольнити, а рішення суду першої інстанції треба скасувати та винести нове рішення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини.

Між позивачем та відповідачем було укладено Договір про постачання теплової енергії № 030371 від 12.11.2019 року.

Відповідно до п. п. 11.1., 11.5. Договору, договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 12.11.2022 року, та вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін. Оскільки жодних заяв про припинення Договору не надходило, Договір продовжує свою дію та є обов`язковим для виконання сторонами.

На виконання умов Договору, позивач взяв на себе зобов`язання постачати відповідачеві теплову енергію в потрібних йому обсягах, а відповідач зобов`язався оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені Договором.

Згідно з п 5.2. Договору, облік споживання теплової енергії Споживачем здійснюється за адресою АДРЕСА_1 .

Порядок розрахунків передбачений розділом 7 Договору про постачання теплової енергії № 030371 від 12.11.2019 року.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачка ОСОБА_1 є власником об`єкта нерухомості за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу нежитлового приміщення серія ВВК №686023 від 09.08.2004 р., зареєстрованого в реєстрі за №2025 та технічним паспортом від 15.08.2004 року.

Відповідно до розрахунків наданих позивачем, заборгованість відповідача за період з березня 2021 року по березень 2023 року становить 296 359,25 грн., яка складається з суми основного боргу - 198 613,91 грн., 3% річних 11 708,02 грн., інфляційні збитки 42 447,90 грн., пені 43 589,42 грн.

Встановивши зазначені обставини суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, законні та підлягають частковому задоволенню, оскільки відповідач отримував послуги з теплопостачання, але не сплачував належним чином за надані послуги з теплопостачання відповідно до умов договору № 030371 про постачання теплової енергії від 12.11.2019 року, тому з відповідача підлягає стягненню заборгованість за Договором про постачання теплової енергії за період з березня 2021 року по березень 2023 року в розмірі 252 769,83 грн., з яких: 198 613,91 грн. основний борг; 11 708,02 грн. 3% річних; 42 447,90 грн. інфляційні втрати.

Але погодитись з таким висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог неможливо з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, у справі є наступні докази:

- а.с.1-6 позовна заява,

- а.с.7 довіреність,

- а.с.8 витяг з ЄДРПОУ,

- а.с.9 довіреність,

- а.с.10 виписка з ЄДРПОУ,

- а.с.11 копія рішення Дніпровської міської ради,

- а.с.12-17 копія статуту Позивача,

- а.с.18-23 витяг з ЄДРПОУ,

- а.с.24 опис до цінного листа,

- а.с.25 копія квитанції про сплату судового збору,

- а.с.26 квитанція про доставку електронного документу,

- а.с.27 протокол автоматичного розподілу судової справи,

- а.с.28-29 відповідь з єдиного демографічного реєстру,

- а.с.30-31 ухвала суду,

- а.с.32-33 виклики до суду,

- а.с.34 довідка з приводу фіксування судового засідання,

- а.с.35 рішення суду (вступна та резолютивна частини).

Документів (доказів) на підтвердження позовних вимог, матеріали цивільної справи не містять.

У справі не має копії Договору (Договорів) між сторонами про поставку теплової енергії, Акту (Актів) на підтвердження надання послуги з поставки теплової енергії (в якої кількості), не має жодного розрахунку: суми боргу, інфляції, пені, 3% річних та будь-яких інших доказів на підтвердження заявлених позовних вимог.

Тобто матеріали цивільної справи не містять жодного доказу (документу) на підтвердження позовних вимог, а тому ті обставини, які встановив суд першої інстанції є сумнівними, бо не підтверджені жодними доказами.

Тож позовні вимоги є недоведеними.

Відповідно до ч.4 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції при розгляд справи допущено порушення норм процесуального права, а саме ч.1 ст.81 ЦПК України, оскільки позивачем не доведені позовні вимоги належними доказами, що є підставою для виходу за межі апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції скасуванню з винесенням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог з зв`язку з їх недоведеністю, що не позбавляє позивача права повторно звернутись до суду.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради задовольнити частково.

Заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2024 року скасувати в частині задоволених позовних вимог.

Позовні вимоги Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованостізалишити без задоволення у зв`язку з їх недоведеністю.

В іншій частині заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення виготовлено 13.05.2025 року.

Судді: