Справа № 752/3625/23
Провадження № 2/752/2802/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.04.2025 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Данілової Т.М.

з участю секретаря Моркотун О.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Курило Яна Олегівна, про визнання права на завершення приватизації в порядку спадкування за законом, -

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просила визнати за нею право на продовження приватизації квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після померлої ОСОБА_2 з подальшою реєстрацією права власності в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір позивача ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої входить квартира АДРЕСА_2 . Позивач у встановлений законом строк звернулась до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, однак позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв?язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності на квартиру.

Позивач вказує, що ОСОБА_2 за життя вчиняла активні дії щодо приватизації вказаної квартири, однак, не встигла завершити процес приватизації, відтак право на приватизацію входить до складу спадщини після смерті ОСОБА_2 .

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 22.02.2023 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 31-32).

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 17 квітня 2023 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 08 листопада 2023 року, відмовлено в задоволенні даного позову ОСОБА_1 (а.с. 46, 108)

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 10 червня 2024 року відкрито провадження за нововиявленими обставинами. (а.с. 134)

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 330 липня 2024 року задоволена заява ОСОБА_1 . Постановлено рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 17 квітня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Курило Я.О., про визнання права на завершення приватизації в порядку спадкування за законом - скасувати. Справу призначити до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників. (а.с. 142)

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 31 счня 2025 року дана цивільна справа призначена до розгляду в судовому засіданні з повідомленням сторін. (а.с. 148)

12 березня 2025 року відповідач Голосіївська районна в м. Києві державна адміністрація надіслала до суду відзив на позовну заяву. (а.с. 156) Просить відмовити в задоволенні позову, оскільки наймачу ОСОБА_2 за життя не було відмовлено у приватизації квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , у зв"язку з тим, що до відділу приватизації житлового фонду Управління житлово-комунального господарства Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації документів на приватизацію квартири не надходило. У вказаній квартирі ніхто із членів родини ОСОБА_2 зареєстрованим не був. Її донька ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

01 квітня 2025 року ОСОБА_1 надіслала відповідь на відзив. Просить задовольнити позов.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з"явилася, надіслала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі.

Відповідач - Голосіївська районна в м. Києві державна адміністрація в судове засідання не забезпечила явку свого представника, зоча про час та місце розгляду справи була повідомена судом.

Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Курило Я.О. в судове засідання не з"явилася, також надіслала клопотання про судовий розгляд без її участі.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 є донькою ОСОБА_2 , що стверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 13).

Після реєстрації шлюбу 19.08.2022 прізвище позивача змінено на « ОСОБА_4 » (а.с. 16).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що стверджується даними свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданими 25.03.2022 Відділом державної реєстрації актів цивільного у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (а.с. 17).

06.06.2022 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Курило Я.О. заведено спадкову справу, номер у спадковому реєстрі 69348629, щодо майна померлої ОСОБА_2 (а.с. 15).

Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Курило Я.О. від 24.01.2023 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_2 , після смерті матері ОСОБА_2 , у зв?язку із не наданням оригіналів примірника правовстановлюючого документа на вказану квартиру (а.с. 13-14).

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 зазначає, що за життя її матір ОСОБА_2 вчиняла активні дії, направлені на приватизацію квартири АДРЕСА_2 , однак, за життя не встигла завершити процес приватизації квартири, у зв?язку із чим позивач звернулась до суду з позовом про визнання права на приватизацію даної квартири в порядку спадкування.

З матеріалів справи вбачається, що 30.05.2014 року Шевченківською районною в м. Києві державною адміністрацією на ім?я ОСОБА_2 видано ордер № 5015 на службове приміщення, що складається з 1 кімнати, жилою площею 17,2 кв.м, у квартирі АДРЕСА_2 (а.с. 23).

Рішенням Житлово-побутової комісії Центрального управління Служби безпеки України, оформленим протоколом від 16.05.2019 року, вирішено звернутись до органів місцевого самоврядування з проханням виключити квартиру АДРЕСА_2 зі складу службового житла Служби безпеки України та надати ОСОБА_2 для постійного проживання (а.с. 21-22).

Розпорядженням Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації від 12.06.2019 № 368 виключено з числа службових жилих приміщень Департаменту господарського забезпечення Служби безпеки України однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 , житловою площею 17,2 кв.м, що стверджується витягом з розпорядження № 368 від 12.06.2019 року (а.с. 20).

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно із статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті.

Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно зі статтею 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, щоє в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають дваі більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Частиною четвертою статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають у цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введенняв дію цього Закону.

Відповідно до статей 3, 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина, який постійно мешкає у квартирі (будинку), відносно якої вирішується питання про передачу у власність.

Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396 затверджено Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян (далі - Положення), яким визначено порядок передання квартир багатоквартирних будинків, одноквартирних будинків, жилих приміщеньу гуртожитках, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму, у власність громадян.

У пункті 17 цього Положення визначено, що громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» судам роз`яснено, що в разі непередання квартири (будинку) у власність наймачеві, його спадкоємці вправі вимагати визнання за ними права власності на неї лише в тому разі, коли наймач звертався з належно оформленою заявою про це до відповідного органу приватизації або власника державного чи громадського житлового фонду, однак вона не була розглянута в установлений строк або в її задоволенні було незаконно відмовлено за наявності підстав і відсутності заборон для передачі квартири наймачеві.

Право на приватизацію квартири, яка належить до державного житлового фонду, мають особи, які постійно проживають у цій квартирі. Для отримання права власності на житло особа повинна звернутись до відповідного органу приватизації з належно оформленою заявою, яка підлягає розгляду названим органом у строк, передбачений чинним законодавством.

У тому разі, коли громадянин, який висловив волю на приватизацію займаної ним квартири, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, але після збігу встановленого частиною третьою статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» строку, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати визнання за ними права власності на таку квартиру.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 11 грудня 2013 року у справі № 6-121цс13.

У процесуальному законодавстві діє принцип «jura novit curia» («суд знає закони»), який полягає в тому, що: 1) суд знає право; 2) суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін; 3) суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору (da mihi factum, dabo tibi jus). Активна роль суду в цивільному процесі проявляється, зокрема, у самостійній кваліфікації судом правової природи відносин між позивачем та відповідачем, виборі і застосуванні до спірних правовідносин відповідних норм права, повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, при вирішенні спору суд в межах своїх процесуальних функціональних повноважень та в межах позовних вимог встановлює зміст (правову природу, права та обов`язки ін.) правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин, та визначає правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин. Законодавець указує саме на «норму права», що є значно конкретизованим, аніж закон. Більше того, з огляду на положення ЦПК України така функціональність суду має імперативний характер. Підсумок такої процесуальної діяльності суду знаходить своє відображення в судовому рішенні, зокрема у його мотивувальній й резолютивній частинах.

Отже, обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, покладено саме на суд, що є складовою класичного принципу jura novit curia.

Подібний висновок зроблено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 червня 2021 року у справі № 904/5726/19 (провадження № 12-95гс20).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18) зроблено висновок про те, що якщо спадкодавець не набув права власності на майно, проте розпочав процедуру його приватизації відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації, а не права власності.

Отже, аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що право у спадкоємця вимагати визнання права на приватизацію в порядку спадкування виникає виключно у тому разі, коли спадкодавець (наймач) за життя звертався з належно оформленою заявою про це до відповідного органу приватизації або власника державного чи громадського житлового фонду, однак вона не була розглянута в установлений строк або в її задоволенні було незаконно відмовлено за наявності підстав і відсутності заборон для передачі квартири наймачеві.

Аналізуючи письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних доказів, які б підтверджували факт звернення ОСОБА_2 за життя із відповідною заявою про приватизацію квартири АДРЕСА_2 до відповідного органу приватизації або власника державного чи громадського житлового фонду.

Доводи позивача про наявність відповідної заяви спростовуються відзивом Голосіївської районної в м. Києві ержавної адміністрації на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що наймачу ОСОБА_2 за життя не було відмовлено у приватизації квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , у зв"язку з тим, що до відділу приватизації житлового фонду Управління житлово-комунального господарства Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації документів на приватизацію квартири не надходило. У вказаній квартирі ніхто із членів родини ОСОБА_2 зареєстрованим не був. Її донька ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Враховуючи, що позивачем не доведено в ході судового розгляду належними та допустимими доказами ту обставину, що за життя ОСОБА_2 зверталась із заявою про приватизацію квартири АДРЕСА_2 до відповідного органу приватизації або власника державного чи громадського житлового фонду у відповідності до вимог Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, суд надходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, а відтак у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 141, 223, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Курило Яна Олегівна, про визнання права на завершення приватизації в порядку спадкування за законом, - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 28 квітня 2025 року.

Суддя: