ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/443/25 Номер провадження 22-ц/814/1845/25Головуючий у 1-й інстанції Сініцин Е.М. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі: Коротун І.В.

переглянув у судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго»

на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 13 лютого 2025 року, постановлену суддею Сініциним Е.М., повний текст ухвали складений дата не вказана

у справі за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про скасування судового наказу №554/443/25, виданого Октябрським районним судом м. Полтави 20 січня 2025 року, стягувач: Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго», -

В С Т А Н О В И В:

11.02.2025 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з заявою про скасування судового наказу №554/443/25, виданого 20.01.2025 Октябрським районним судом м. Полтави, про стягнення з них на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» заборгованості за послуги теплопостачання у сумі 32 864,56 грн, а також судового збору 302,80 грн.

Заява мотивована тим, що квартира, в яку надавались послуги стягувачем, відчужена ними 20.07.2021 року, на підтвердження чого надано копію договору купівлі-продажу від 20.07.2021, тому вважають, що існує спір про право та просили суд скасувати вищезазначений судовий наказ.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 13 лютого 2025 року судовий наказ №554/443/25, виданий Октябрським районним судом м. Полтави від 20.01.2025 про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» заборгованості за послуги теплопостачання у розмірі 32 864,56 грн, а також судового збору 302,80 грн - скасовано. Стягнуто з ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 151,40 грн.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не є власниками квартири, до якої надавались послуги ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 20.07.2021, згідно якого квартира АДРЕСА_1 була відчужена заявниками. Дослідивши зазначені обставини та надані докази, суд першої інстанції визнав, що вони повністю обґрунтовують та підтверджують доводи, вказані ОСОБА_1 й ОСОБА_2 та, відповідно, спростовують доводи, що були надані стягувачем ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго». Питання про судові витрати судом вирішено відповідно до ст.141 ЦПК України. Враховуючи, що заява про скасування судового наказу задоволена у повному обсязі, суд визнав за необхідне стягнути з ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» суму сплаченого судового збору у розмірі 151,40 грн на користь заявників.

В апеляційній скарзі ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції в частині стягнення судового збору - скасувати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що норми ЦПК України містять вичерпний перелік підстав щодо стягнення судового збору лише для категорій справ, що розглядаються в порядку позовного провадження. ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду із заявою, в якій просили скасувати судовий наказ, таким чином, у вищевказаний спосіб, передбачений ст.170 ЦПК України, заявники реалізували своє право на подачу заяви про скасування судового наказу, тому вважає, що суд при винесенні ухвали про скасування судового наказу застосував норму ЦПК України щодо стягнення з підприємства судових витрат, яка не підлягала застосуванню, неправильно її трактувавши. При цьому зазначає, що порядок розгляду справ наказного провадження визначений розділом ІІ ЦПК України «Наказне провадження», який окремо встановлює порядок відшкодування витрат, пов`язаних із розглядом справи. Враховуючи наведені вище норми, ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» вважає, що ухвала Октябрського районного суду м. Полтави від 13.02.2025 є такою, що не відповідає вимогам розділу II ЦПК України, так як стягнення судових витрат при скасуванні судового наказу чинним законодавством не передбачено, а тому ухвала підлягає скасуванню.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У судове засідання апеляційного суду 14.05.2025 не з`явилися учасники справи, вони належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення 03.04.2025 судових повісток про виклик до суду у цивільній справі на електронні адреси та засобами поштового зв`язку у порядку ч. 6 ст. 128 ЦПК України ( а.с. 59-61). 14.05.2025 заявник ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» надав апеляційному суду заяву про розгляд справи у відсутність його представника. 03.04.2025 та 14.04.2025 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційному суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що судовим наказом № 554/443/25, виданим Октябрським районним судом м. Полтави 20.01.2025, стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» заборгованість за послуги теплопостачання у розмірі 32 864,56 грн, а також судовий збір у розмірі 302,80 грн (а.с. 20).

Звертаючись до суду із заявою про скасування вказаного судового наказу, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 вказують на обставини, що свідчать про наявність спору між сторонами, а саме зазначають про те, що вони не мають відповідних правовідносин із стягувачем, так як не є власниками квартири, до якої надавались послуги, що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 20.07.2021, згідно якого квартира АДРЕСА_1 була відчужена заявниками.

Дослідивши зазначені заявником обставини та надані докази, суд першої інстанції визнав, що вони повністю обґрунтовують та підтверджують доводи, вказані ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , та, відповідно, спростовують доводи, що були надані стягувачем ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго».

У пунктах 4 та 5 ч.1 ст. 163 ЦПК України закріплено, що у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено: вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Оскільки ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» зазначили обставини, які не відповідають дійсності та надали докази, які обгрунтовано заперечуються ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , суд першої інстанції визнав, що заява про скасування судового наказу підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог статті 163 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 171 ЦПК України у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

На підставі вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність скасування судового наказу, виданого 20.01.2025 Октябрським районним судом м. Полтави у справі № 554/443/25.

Питання про судові витрати судом першої інстанції вирішено відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Враховуючи, що заява про скасування судового наказу задоволена у повному обсязі, суд визнав за необхідне стягнути з ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» суму сплаченого судового збору у розмірі 151,40 грн. на користь заявників.

Апеляційний суд у складі колегії суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині стягнення судового збору з ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , виходячи з наступного.

Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими ЦПК України, у порядку: наказного провадження, позовного провадження (загального або спрощеного), окремого провадження (частина друга статті 19 ЦПК України).

Згідно ч.3 ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до положень статті 42 ЦПК України при розгляді вимог у наказному провадженні учасниками справи є боржник та стягувач.

Згідно ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, яке може видаватися на підставі заяви особи за результатами розгляду її вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Після видачі судом судового наказу боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення наказу та доданих до нього документів подати заяву до суду, який його видав, про скасування судового наказу (частина перша статті 170 ЦПК України)

При подачі заяви про скасування судового наказу, боржник у відповідності до пункту 1 частини п`ятої статті 170 ЦПК України зобов`язаний додати до заяви документ, що підтверджує сплату ним судового збору.

Згідно п.4-1, 42 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання до суду заяви про видачу судового наказу встановлено судовий збір у розмірі 0,1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, заяви про скасування судового наказу 0,05 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Якщо у суду відсутні підстави для повернення заяви про скасування судового наказу, суд постановляє ухвалу про скасування судового наказу, у якій може вирішити питання про поворот виконання судового наказу ( частина третя статті 171 ЦПК України).

Згідно ч.2 ст. 164 ЦПК України визначено, що у разі скасування судового наказу, внесена сума судового збору стягувачу не повертається, так як при пред`явленні стягувачем позову, ця сума зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Згідно матеріалів справи вбачається, що судовим наказом №554/443/25, виданим Октябрським районним судом м. Полтави 20.01.2025, стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» заборгованість за послуги теплопостачання у розмірі 32 864,56 грн, а також судовий збір у розмірі 302,80 грн (а.с. 20).

11.02.2025 ОСОБА_1 і ОСОБА_2 звернулися до Октябрського районного суду м. Полтава із заявою про скасування вказаного судового наказу (а.с. 24-34). До заяви додано платіжну інструкцію від 11.02.2025 про сплату судового збору у розмірі 151,40 грн (а.с. 23), що відповідає п. 42 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір».

За результатами перегляду справи в апеляційному порядку, колегія суддів вважає, що ухвала Октябрського районного суду м. Полтави від 13.02.2025 про скасування судового наказу є остаточним судовим рішенням при розгляді справи у цьому провадженні.

Згідно ч.1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, витрати зі сплати судового збору, понесені учасниками наказного провадження можуть бути розподілені за результатами розгляду відповідної заяви про видачу судового наказу чи його скасування судом із застосуванням загальних норм процесуального права, відповідно ст. 141 ЦПК України.

Зазначені норми процесуального права мають загальний характер і тому підлягають застосуванню в порядку цивільного судочинства, яке здійснюється за правилами передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного, позовного (загального або спрощеного), та окремого провадження (частина друга статті 19 ЦПК України), у випадку відсутності особливостей розподілу витрат, що визначаються окремо у цих провадженнях, та у разі прийняття остаточного рішення у справі.

Так, у разі задоволення заяви про видачу судового наказу, з боржника на користь стягувача підлягає стягненню судовий збір, сплачений стягувачем при подачі заяви до суду. Відповідно, у разі задоволення заяви про скасування судового наказу, з стягувача підлягає стягненню на користь боржника судовий збір, сплачений при подачі відповідної заяви до суду.

Водночас, ч. 2 ст. 164 ЦПК України передбачає особливості порядку повернення судового збору в разі скасування судового наказу стягувачу, а не порядок розподілу судових витрат зі сплати судового збору в наказному провадженні, як помилково зазначає ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» у доводах апеляційної скарги.

Колегія суддів також звертає увагу, що у разі не вирішення питання про розподіл судового збору при задоволенні заяви про скасування судового наказу, можливість розподілу понесених боржником судових витрат буде залежати виключно від звернення із позовом стягувача, тобто у разі не звернення із позовом стягувача, боржник буде позбавлений права на компенсацію судових витрат за подачу заяви про скасування судового наказу.

При цьому, звертаючись до суду із заявою про скасування судового наказу, виданого Октябрським районним судом м. Полтави від 20.01.2025, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зазначали, що згідно договору купівлі-продажу від 20.07.2021 квартира АДРЕСА_1 ними відчужена. Тобто вони не є боржниками перед ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» за надані комунальні послуги за вказаною адресою у спірний період. Вказані обставини також позбавлять можливості ОСОБА_1 і ОСОБА_2 ставити питання про стягнення з ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» судових витрат зі сплати судового збору, понесених ними при подачі до суду заяви про скасування судового наказу, навіть у разі пред`явлення позову до боржника (боржників) про стягнення заборгованості за надані комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_2 .

За таких обставин, колегія суддів вважає, що стягнення з ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго»на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 понесених ними судових витрат у вигляді судового збору, сплаченого за подачу заяви про скасування судового наказу, що підтверджено відповідною квитанцією на суму 151,40 грн (а.с. 23), правильно вирішено судом першої інстанції при постановлені ухвали, що оскаржується.

Доводи апеляційної скарги про безпідставність застосування статті 141 ЦПК України до порядку розгляду справ в наказному провадженні та можливість застосування цієї норми лише в справах позовного провадження, є помилковими.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що згідно правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2020 у справі №925/1196/18, процесуальні витрати, понесені у судовому провадженні, не є збитками, що можуть бути стягнуті шляхом подання цивільного позову; такі витрати розподіляються виключно за правилами, встановленими процесуальним законодавством (пункт 29 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі №462/6473/16-ц за провадженням №14-400цс18, пункт 45 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 у справі №688/2479/16-ц за провадженням № 14-447цс19, пункт 20 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 у справі №489/5045/18 за провадженням №14-191 цс 19).

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а рішення суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1,2, 368 ч. 1, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 - 384 України, Полтавський апеляційний суду складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» - залишити без задоволення.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 13 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Якщо розгляд справи здійснювався у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, то касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 травня 2025 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов