Справа № 643/7603/25
Провадження № 2/643/3869/25
УХВАЛА

19.05.2025 м. Харків

Суддя Салтівського районного суду міста Харкова Новіченко Н.В., розглянувши

заяву ОСОБА_1

про вжиття заходів забезпечення позову у справі № 643/7603/25

за позовом ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Файна готівка»

про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) в особі свого представника адвоката Лисенка Андрія Олександровича звернувся до Салтівського районного суду міста Харкова з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Файна готівка» (далі відповідач) про визнання виконавчого напису, який вчинив 15.07.2021 року Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, що зареєстрований в реєстрі за № 107754, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Файна готівка» заборгованості за кредитним договором № 069106 від 29.07.2019 року в розмірі 27 025, 44 грн. таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою від 19.05.2025 року Салтівський районний суд міста Харкова вищевказану заяву залишив без руху та надав позивачу строк для усунення недоліків.

Одночасно з позовною заявою ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Лисенка Андрія Олександровича подано до суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса, який вчинив 15.07.2021 року Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна та зареєстрований в реєстрі за № 107754 у виконавчому провадженні № 67174045, яке знаходиться на виконанні у Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо Вадима Вікторовича про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Файна готівка» заборгованості за кредитним договором № 069106 від 29.07.2019 року в розмірі 27 025, 44 грн.

Розглянувши вищевказану заяву про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Статтею 149 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Положеннями пункту 2 частини 1 статті 152 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що заява про забезпечення позову подається одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

У даному випадку, на розгляд суду переданий позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Файна готівка» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до частини 2 статті 27 Цивільного процесуального кодексу України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань місцезнаходженням відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Файна готівка» є місто Київ, вулиця Софіївська, будинок, 10-А, що не відноситься до юрисдикції Салтівського районного суду міста Харкова.

Водночас, відповідно до частини 12 статті 28 Цивільного процесуального кодексу України позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

Частиною 5 статті 28 Цивільного процесуального кодексу України, на яку міститься посилання у позові, передбачено, що позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Тлумачення статей 27, 28 Цивільного процесуального кодексу України свідчить, що підсудність за вибором позивача (альтернативна підсудність) - це такий вид підсудності, за умовами якої позивачеві надається право за своїм вибором пред`явити позов в один з декількох визначених у законі судів.

Право вибору між судами, яким згідно з правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві.

Визначення змісту місця виконання рішення наведене у статті 24 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частин 1-2 указаної статті виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи, за місцезнаходженням боржника-юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Виходячи зі змісту статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», місцем виконання судового рішення є місце провадження виконавчих дій з його примусового виконання. Такі виконавчі дії провадяться за місцем проживання боржника, місцем його перебування, роботи або за місцем знаходженням його майна.

Таким чином, у розумінні статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» місцем виконання виконавчого документу є місце проживання (перебування) боржника або місцезнаходження його майна.

На обґрунтування підсудності позову та, як наслідок, заяви про забезпечення позову саме Салтівському районному суду міста Харкова, у позовній заяві з посиланням на приписи частин 5, 12 статті 28 Цивільного процесуального кодексу України зазначається, що позивач зареєстрований та фактично проживає за адресою АДРЕСА_1 .

Водночас, як вбачається з відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 1383621 від 16.05.2025, позивач з 21.09.2023 року знятий з реєстрації за адресою АДРЕСА_1 .

Матеріали справи також не містять жодних доказів на підтвердження того, що позивач зареєстрований на території Салтівського району міста Харкова. При цьому, у матеріалах справи відсутні докази як місцезнаходження будь-якого майна позивача на території Салтівського району міста Харкова щодо якого проводяться виконавчі дії, так і проведення будь-яких виконавчих дій щодо позивача на території Салтівського району міста Харкова.

Довідка про реєстрацію місця проживання позивача за адресою АДРЕСА_1 , судом до уваги не приймається, оскільки вона датована 17.01.2022 року, тобто ще до того, як позивач був знятий з реєстрації за вказаною адресою з 21.09.2023 року.

Посилання у позові на положення частини 5 статті 28 Цивільного кодексу України також є безпідставними, оскільки нормами Цивільного процесуального кодексу України передбачено використання лише зареєстрованого місця проживання, фактичне місце проживання фізичної особи не має правового значення. З огляду на викладене, використання для встановлення конкретного суду за визначеною територіальною підсудністю фактичної адреси проживання матиме наслідком невизначеність при вчиненні окремих процесуальних дій, адже фактичне місце проживання може змінюватись чи не щодня. Крім того, особа може мати більше ніж одне фактичне місце проживання, але зареєстроване може бути лише одне місце проживання.

Схожі висновки викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24.06.2024 у справі № 554/7669/21.

Крім того, відповідно до частини 1 статті 151 Цивільного процесуального кодексу України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і підписується заявником.

Статтею 58 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина 1 статті 60 Цивільного процесуального кодексу України).

У даному випадку, заява про забезпечення позову подана до суду та підписана адвокатом Лисенко Андрієм Олександровичем.

Згідно з частиною 4 статті 62 Цивільного процесуального кодексу України повноваження адвоката як представника підтверджуються одним з таких документів:

1) довіреністю;

2) ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність";

3) дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до Закону України "Про безоплатну правничу допомогу".

Відповідно до частини 2 статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Єдині для всіх адвокатів України, адвокатських об`єднань/адвокатських бюро правила виготовлення, оформлення, зберігання, обліку ордерів визначені Положенням про ордер на надання правничої (правової) допомоги, затвердженим рішенням Ради адвокатів України від 12 квітня 2019 року № 41 (далі - Положення).

Пунктами 12.2, 12.4 Положення передбачено, що ордер має містити прізвище, ім`я, по батькові або найменування особи, якій надається правнича допомога; назву органу, у якому надається правнича допомога адвокатом із зазначенням, у випадку необхідності, виду адвокатської діяльності відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Під назвою органу розуміється як безпосередньо назва конкретного органу так і назва групи органів визначених пунктом 2 частини 1 статті 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (наприклад, судові органи, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, органи досудового слідства, правоохоронні органи тощо).

На підтвердження повноважень адвоката Лисенка А.О. надано ордер на надання правничої допомоги серії АХ № 1260396 від 15.05.2025, в якому у графі «прізвище, ім`я, по батькові або найменування особи, якій надається правнича допомога» зазначено: Салтівський районний суд м. Харкова.

При цьому, у графі «Назва органу, у якому надається правнича допомога» в ордері зазначено Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо Вадим Вікторович.

Таким чином, зі змісту даного ордеру вбачається, що він виданий адвокату Лисенко А.О. на представництво інтересів Салтівського районного суду міста Харкова у приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо Вадима Вікторовича.

При цьому, Верховний Суд у своїх постановах неодноразово зазначав, що звернення до суду з використанням правничої допомоги інших осіб, зокрема адвоката, при реалізації права на справедливий суд передбачає надання до суду належних доказів дійсної волі особи, що є учасником справи, на уповноваження іншої особи на право надання правничої допомоги. Такі докази повинні виключати будь-які сумніви стосовно справжності та чинності такого уповноваження на момент вчинення певної процесуальної дії (докази подаються в оригіналі або у формі копії, якісно оформленої особою, що є учасником справи, із зазначенням назви судового органу, у якому надається правова допомога позивачу), а також стосовно охоплення такої дії дійсним колом повноважень представника, делегованих йому особою, що реалізує право на справедливий суд. Представник повинен демонструвати повагу до суду, підтверджуючи наявність повноважень на представництво, а також не позбавляти довірителя права знати про дії представника.

Відтак, ордер на надання правничої допомоги серії АХ № 1260396 від 15.05.2025 не може бути прийнятий судом як належний доказ, що підтверджує повноваження адвоката Лисенка А.О. на звернення до Салтівського районного суду міста Харкова із заявою про забезпечення позову від імені ОСОБА_1 .

Будь-яких інших доказів на підтвердження повноважень адвоката Лисенка А.О. на звернення до суду із заявою про забезпечення позову від імені ОСОБА_1 суду надано не було.

Таким чином, заява про забезпечення позову подана з порушенням вимог частини 1 статті 151 Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 10 статті 153 Цивільного процесуального кодексу України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, а також у разі подання заяви особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

З огляду на вищевикладене, керуючись статтями 149-153, 260, 261 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1.Заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову повернути заявнику.

2.Відповідно до статті 261 Цивільного процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили після її підписання суддею та може бути оскаржена протягом 15 днів з дня її підписання шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду.

Суддя Н.В. Новіченко