Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" травня 2025 р. Справа № 596/1856/24

Провадження № 2/596/75/2025

Гусятинський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Цвинтарної Т.М.

при секретарі судового засідання Рудніцькій О.П.

за участі: позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача адвоката Квятковського Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Гусятин в режимі відеоконференцзв`язку в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягувати з відповідачки на його користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 6000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що він проживав без реєстрації шлюбу із відповідачкою ОСОБА_2 , під час якого у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідачка, яка проживає окремо, є особою працездатного віку, має задовільний стан здоров`я, ніякої участі в утриманні спільної дитини не приймає, хоча має можливість забезпечити матеріальне утримання своєї дитини, оскільки отримує одноразову грошову допомогу у розмірі 300000 гривень, у зв`язку із загибеллю її старшого сина військовослужбовця. Із врахуванням того, що він не має даних про те, чи відповідач працевлаштована, тому, просить стягувати розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Також вказав, що 26.08.2024 їхньому сину ОСОБА_4 було проведено операцію, після якої потрібні кошти для подальшого лікування сина та проведення йому обстежень.

Додав, що він не має можливості повноцінно працювати, при цьому, «перебивається постійними заробітками», оскільки сину ОСОБА_4 потрібна постійна батьківська підтримка у зв`язку із загибеллю його старшого брата.

Посилаючись на наведене, позивач просить позовну вимогу задовольнити.

Представником відповідачки ОСОБА_2 адвокатом Квятковським Д.В. подано до суду відзив на позовну заяву, згідно якого останній позовні вимоги визнає частково та просить визначити розмір аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання їх неповнолітнього сина у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 гривень, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. При визначенні остаточного рішення врахувати докази вже здійснених витрат відповідачкою на утримання дитини.

В обгрунтування відзиву представник відповідачки посилається на те, що відповідачка визнає необхідність участі у забезпеченні потреб дитини, однак, з огляду на реальні фінансові можливості відповідачки, вона визнає частину позовних вимог та погоджується сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі 3 000 грн. щомісячно, оскільки такий розмір аліментів вважає обґрунтованим, співмірним із її доходами та достатнім для забезпечення основних потреб дитини.

Додав, що відповідачка регулярно здійснює витрати на потреби сина ОСОБА_3 , що підтверджується видатковими накладними на придбання: електровелосипеда на суму 27 000 грн., ноутбука, мишки, килимка та інших необхідних товарів для навчання сина на суму 20 847 грн., планшета Xiaomi Redmi Pad SE на суму 8 900 грн. із захисним склом та чохлом для навчання, холодильника на суму 16 950 грн.. Ці витрати включають товари для освіти, побуту та особистого розвитку дитини, що підкреслює активну участь відповідачки у фінансовому забезпеченні сина.

Крім того вказав, що позивачем не надано доказів, які б підтверджували витрати на дитину в заявленому розмірі або відсутність участі відповідачки у забезпеченні потреб дитини.

Позивачем ОСОБА_1 до суду подано відповідь на відзив на позовну заяву, згідно якої останній уточнив свої позовні вимоги та просив визначити розмір аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_2 для утримання неповнолітнього сина, з урахуванням її матеріального стану, не менше 30 000 грн., що становить 10 % щомісячного доходу відповідачки.

У відповіді на відзив позивач додав, що відповідачці рішенням комісії Головного управління Національної гвардії України, доведеного листом від 01.05.2024 №27/13/3-7385/13, як матері померлого сина було погоджено виплату грошової допомоги в сумі 15 000 000,00 грн., передбаченої п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168. Тобто, кожного місяця відповідачка отримує 300 000 гривень, а тому, вважає, що відповідачка має можливість сплачувати як мінімум 30 000 гривень.

Вважає посилання представника відповідачки на те, що відповідачкою для дитини придбано холодильник, сушку для фруктів та інші побутові товари є невірними, оскільки такі придбання не є витратами, які безпосередньо спрямовані на забезпечення потреб дитини.

Додав, що в період з вересня 2024 року по січень 2025 року, тобто коли відповідачка покинула сім`ю, вона жодних покупок для сина не здійснювала. Зазначені вище покупки слугують загальним побутовим потребам, але не замінюють належного фінансового забезпечення, яке має бути надано на утримання дитини. Придбання відповідачкою побутової техніки, яка не стосується безпосередніх потреб дитини, не є виконанням зобов`язання щодо її матеріального утримання. Тому вважає, що, фактичні витрати на утримання дитини залишаються на ньому, як на батьку.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні уточненні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, відповіді на відзив на позовну заяву та просив їх задовольнити.

Також вказав, що він працює оператором котельні посезонно (5, 6 місяців на рік) у ліцеї м.Копичинці. Решта 6 місяців в рік він офіційно не працює, оскільки має неофіційні підробітки, від яких отримує дохід від 3000 грн. до 5000 грн.. В загальному отримує за вказаний період підробітків до 20 000 грн.. Крім того, за здачу в оренду належних йому трьох земельних паїв, які він отримав у спадщину від мами, баби та тітки отримує на рік кошти в сумі приблизно 25800 грн.. Додав, що на утримання сина в місяць витрачає приблизно 3000 4000 грн..

Із відповідачкою ОСОБА_2 він проживав у цивільному шлюбі з 2000 року до початку вересня 2024 року, від проживання в якому у них народилися двоє дітей: дочка ОСОБА_5 , 2001 року народження та син ОСОБА_3 , 2008 року народження. Неповнолітній син ОСОБА_3 проживає разом з ним у с.Теклівка і перебуває на його утриманні. Син навчається в 11-му класі вечірньої школи м.Копичинці. Будь-які гуртки не відвідує та на будь-які спортивні секції для дітей не ходить, оскільки вони всі платні. Додав, що він оплачував кошти за проведення операції сину, проте доказів на підтвердження цього він не може надати.

Також зазначив, що відповідачка ОСОБА_2 ніде не працює і з жовтня 2024 року проживає окремо, оскільки одружилася з ОСОБА_6 .. Від вказаного шлюбу у них дітей немає. На обліку у центрі зайнятості як безробітна не перебуває та підприємницькою діяльністю не займається. У 2023 році, до загибелі її сина від першого шлюбу ОСОБА_7 , відповідачка їздила закордон на заробітки. На даний час остання на заробітки закордон не їздить. ОСОБА_2 не є особою з інвалідністю.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник адвокат Квятковський Д.В. в судовому засіданні відзив на позов підтримали, посилаючись на обставини зазначенні у ньому, вказавши, що позовні вимоги визнають частково та не заперечують щодо стягнення з відповідачки на користь позивача аліментів на утримання їх сина у розмірі 3000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Також відповідачка вказала, що вона з позивачем у цивільному шлюбі проживала до кінця серпня 2024 року і з того часу син ОСОБА_4 та позивач поживають без неї. Вона проживає окремо в с. Котівка Чортківського району, ніде не працює, на обліку в центрі зайнятості на обліку не перебуває, до загибелі сина ОСОБА_8 неодноразово їздила за кордон на заробітки, нерухомого майна у власності немає, часто хворіє, у зв`язку з чим, лікується амбулаторно, щомісяця з 31.10.2024 по даний час. Інших утриманців, крім сина немає.

В жовтні 2024 року, до подання позивачем позову до суду про стягнення аліментів, син приходив до неї і вона дала йому кошти в сумі 600 дол.США, в листопаді 2024 року сину дала 20000 грн. на лікування зубів. З приводу зазначеного позивач у судовому засіданні не заперечував. З листопада 2024 до сьогоднішнього дня вона сину коштів не дає, через те, що вона неодноразово телефонувала до сина, і просила його приїхати до неї, щоб вона дала йому гроші. Проте, позивач сину не дозволяє спілкуватися з нею, йти до неї, і коли вона телефонує до сина, позивач відразу бере трубку і обзиває її. Син з нею не хоче спілкуватися, тікає від неї. Під час спільного проживання із позивачем і сином ОСОБА_4 , вона все купувала дитині. Син з нею не хоче проживати, оскільки вона одружилася і проживає з іншим чоловіком. Вона буде допомагати сину. Син ОСОБА_4 навчається у Копичинецькій вечірній школі 2 роки. Будь-яких документів, на підтвердження поганого стану здоров`я сина ОСОБА_4 немає.

Крім того зазначила, що її призначено та виплачується з травня 2024 року одноразова допомога у зв`язку із загибеллю на війні її сина від першого шлюбу - ОСОБА_9 . Перераховано її 3000 000,00 грн.. Виплату решти невиплаченої суми коштів одноразової допомоги розділено на три роки, які вона щомісячно отримує в розмірі по 300 000 грн. на місяць. Інших доходів, крім, отримуваної допомоги, вона немає.

Представник відповідачки адвокат Квятковський Д.В. у судовому засіданні зазначив, що позовна вимога про стягнення з відповідачки аліментів у розмірі 30 000 грн. на утримання сина не підлягає до задоволення. Виплата відповідачці одноразової допомоги як матері загиблого сина жодним чином не може братися до уваги при стягненні аліментів і не може рахуватися доходами відповідачки. За станом свого здоров`я відповідачка в процесі виготовлення документів на підтвердження статусу особи з інвалідністю. Відповідачка не заперечує матеріально утримувати сина, але через конфліктну ситуацію з його батьком, не утримує і не спілкується з сином. Також вказав, що відповідачка налагодить стосунки з сином. Відкриє картковий рахунок у банку на ім`я сина, куди буде перераховувати кошти.

Судом встановлені наступні фактичні обставини.

Під час спільного проживання без реєстрації шлюбу у сторін по справі народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією повторно виданого свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 03 вересня 2021 року Гусятинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (а.с.5).

Позивач ОСОБА_1 з сином ОСОБА_3 зареєстровані і проживають окремо від відповідачки, в АДРЕСА_1 . Вказані обставини підтверджуються довідкою №262, виданою Котівським старостинським округом Копичинецької міської ради Чортківського району, Тернопільської області 14 жовтня 2024 року, копією довідки № 268 від 16.10.2024, виданої цим ж органом місцевого самоврядування, відміткою в копії паспорта громадянина України ОСОБА_1 , серії НОМЕР_2 (а.с.2-4,8,58).

Відповідачка ОСОБА_2 зареєстрована в АДРЕСА_2 , фактично проживає в АДРЕСА_3 , що підтверджено відповіддю №880277 від 01.11.2024 з Єдиного державного демографічного реєстру(а.с.12). Вказаний факт підтверджено відповідачкою і не заперечено позивачем по справі в судовому засіданні.

Згідно копії виписки №12541/24 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, виданої КНП «Івано-Франківська ОДКЛ ІФ ОР», ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні вказаного медичного закладу в період з 26.08.2024 по 30.08.2024, де йому 27.08.2024 була проведено оперативне лікування (а.с. 7).

Крім того, з долучених накладної від 10 липня 2024 року; картки клієнта ОСОБА_2 по управлінському обліку з 01.06.2024 по 31.08.2024 магазину «Слухавка», а саме - видаткової накладної № КОП 0010806 від 01.07.2024, - видаткової накладної №КОП 0011181 від 07.08.2024; видаткової накладної № 2В-2506-301 від 25 червня 2024 року, виданої ФОП ОСОБА_10 (а.с.35, зворот.35, 36) вбачається, що відповідачка понесла з червня 2024 року по серпень 2024 року включно витрати на придання різної побутової техніки для сина ОСОБА_3 .. Вказаний факт не заперечено позивачем в судовому засіданні.

Із долучених платіжних інструкцій від 20.01.2025, 28.01.2025, товарного чека від 25.10.2024, фіскальних чеків від 30.12.2024, 28.01.2025, довідки від 07.01.2025 вбачається, що позивач у період з жовтня 2024 року по січень 2025 року включно поніс витрати на санацію порожнини рота суну ОСОБА_3 , на придбання йому зимових черевик, мобільного телефона та забезпечення побутових та господарських потреб сина ОСОБА_3 (а.с.56,57,59,60,82). Вказаний факт не заперечено відповідачкою в судовому засіданні.

Як вбачається з копії листа т.в.о. командира військової частини НОМЕР_3 Національної гвардії України ОСОБА_11 за №50/28/13-5162 від 17.05.2024, рішенням комісії Головного управління Національної гвардії України, доведеного листом від 01.05.2024 №27/13/3-7385/13, ОСОБА_2 було погоджено виплату грошової допомоги в сумі 15 000 000,00 грн., передбаченої п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168, як матері загиблого під час захисту Батьківщини у період воєнного стану солдата ОСОБА_8 . 14 травня 2024 року на підставі наказу командира ВЧ НОМЕР_3 від 08 травня 2024 року №1089 ОСОБА_12 було перераховано 1/5 від призначеної суми - 3000 000, 00 грн. У листі також зазначено, що залишок невиплаченої суми одноразової грошової допомоги (4/5 від призначеної суми) буде виплачуватись щомісячно, рівними частками в сумі 300 000 гривень впродовж 40 місяців (за наявності коштів державного бюджету), факт смерті якого підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 30 серпня 2023 року Гусятинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с.38,39).

Суд, заслухавши доводи сторін, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступних підстав.

В силу вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із вимогами ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Cтаттею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Частиною 2 статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно вимог частин 1,2 статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ч.ч.1,2, 3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

В силу вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до вимог ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

В силу вимог ч.1 ст.191 ЦПК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до роз`яснень викладених у п. п. 17, 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно із положеннями ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до вимог частин 1, 2 статті 27 Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Положеннями ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» установлено з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень.

Встановлено, що неповнолітній син ОСОБА_3 перебуває на утриманні батька, відповідачка належним чином у добровільному порядку не виконує свого батьківського обов`язку щодо утримання неповнолітнього сина, а тому з відповідачки, яка є матір`ю дитини та має обов`язок утримувати її, слід стягувати аліменти.

Також судом встановлено, що відповідачка є особою працездатного віку, при цьому ніде не працює. Обставин її незадовільного стану здоров`я судом не встановлено. Інших утриманців, крім сина ОСОБА_3 відповідачка немає. Відтак, відповідачка має змогу працювати та матеріально утримувати свого сина ОСОБА_3 ..

Враховуючи вищезазначене, вимоги Закону та те, що відповідачка є особою працездатного віку, відсутність доказів незадовільного стану її здоров`я, інших утриманців, крім неповнолітнього сина ОСОБА_3 не має, відсутність постійного заробітку, приймаючи до уваги інтереси дитини та забезпечення її гармонійного розвитку, суд вважає, що позов слід задовольнити частково та стягувати з відповідачки в користь позивача аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 4 000 грн, але не менше 50 % (відсотків) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягувати з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Суд вважає, що визначений розмір аліментів в достатній мірі забезпечить потреби та нормальні умови життя дитини, враховуючи його вік.

При визначенні розміру аліментів, суд врахував стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, вік та потреби дитини для забезпечення її гармонійного розвитку, відсутність у відповідачки інших утриманців.

Доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про неможливість сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, відповідачкою не надано та в судовому засіданні не здобуто.

При цьому, суд звертає увагу на те, що законодавство України дає право батькам згодом змінити встановлений розмір аліментів в сторону його збільшення або зменшення у зв`язку зі зміною матеріального становища, сімейного стану, стану здоров`я платника або одержувача аліментів чи за наявності інших життєвих ситуацій.

Схожі висновки містяться в постанові Верховного Суду від 20 березня 2024 року у справі №760/6988/22.

В силу вимог ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Водночас, позивачем не доведено належними та достатніми доказами, можливість відповідачки сплачувати аліменти у розмірі 30 000 гривень щомісячно на утримання сина ОСОБА_3 ..

Посилання позивача на те, що допомога, отримана відповідачкою у зв`язку із загибеллю її сина ОСОБА_9 , є частиною майнового стану відповідачки, а тому повинна бути врахована судом, суд не приймає до уваги, оскільки згідно ст.81 СК України та п.1 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року №146, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період воєнного стану під час захисту Батьківщини, яка виплачується відповідачці як матері загиблого під час захисту Батьківщини у період воєнного стану солдата ОСОБА_8 в сумі 150000000,00 грн. передбаченій п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», не входить до вищевказаного Переліку видів доходів.

Крім того, вказана допомога є одноразовою допомогою, немає постійного характеру та не відноситься до видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб.

Той факт, що виплату частини вказаної вище допомоги розподілено на 40 місяців не свідчить про її неодноразовість.

Посилання позивача на те, що оплачені ним кошти за придбання будівельних матеріалів для проведення ремонту у кімнаті сина, за комунальні послуги за користування електроенергією та газом за місцем їх спільного із сином проживання є коштами, які витрачені на утримання сина, суд не приймає до уваги, оскільки вони не мають правового значення для визначення розміру аліментів на утримання дитини.

Посилання відповідачки на те, що вона з 31.10.2024 часто хворіє, суд вважає голослівним, оскільки вони жодними доказами не підтверджені.

Посилання відповідачки на те, що вона надавала матеріальну допомогу сину, суд враховує. Разом з тим, спір між сторонами з приводу розміру аліментів не врегульований, про свідчить звернення позивача до суду, а тому підлягає вирішенню судом. Добровільне надання матеріальної допомоги не є обставиною, яка передбачена законом і яка враховується при визначенні розміру аліментів.

Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

За таких обставин суд вважає, що рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, слід допустити до негайного виконання.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судових витрат при звернені з даним позовом до суду, з відповідачки в дохід Держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 гривень.

На підставі наведеного, ст.ст. 150, 155, 180-182,184 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст.4, 10, 12, 13, 81, 82, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 272, 273, 354, 355, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 4 000 (читири тисячі) грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з дати звернення до суду - 31 жовтня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь Держави 1211 (тисячу двісті одинадцять) гривень 20 копійок судового збору (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду або через Гусятинський районний суд Тернопільської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , житель АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , фактично проживає в АДРЕСА_3 ).

Представник відповідача: адвокат Квятковський Дмитро Васильович (адреса:м. Чортків, вул. Шевченка, 54, Чортківського району, Тернопільської області).

Повне рішення складено 12 травня 2025 року.

Суддя Гусятинського районного суду

Тернопільської області Т.М. Цвинтарна