Справа № 940/448/23
Провадження № 4-с/364/3/25

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2025 суддя Володарського районного суду Київської області Макаренко Л. А., ознайомившись з матеріалами скарги ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ; адреса для листування: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_1 ), на постанову про перевірку законності виконавчого провадження від 03.04.2025 та дії начальника Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Богдана Копитка з примусового виконання виконавчого листа № 940/448/23 від 18.03.2025, виданого Володарським районним судом Київської області у виконавчому провадженні № 75371998 від 16.08.2024

ВСТАНОВИВ:

До Володарського районного суду Київської області 16.04.2025 надійшла зазначена скарга ОСОБА_1 на постанову про перевірку законності виконавчого провадження від 03.04.2025 та дії начальника Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Богдана Копитка з примусового виконання Виконавчого листа № 940/448/23 від 18.03.2025, виданого Володарським районним судом Київської області у виконавчому провадженні № 75371998 від 16.08.2024.

Після задоволення заяви про відвід судді Ткаченка О.В. (ухвала від 07.05.2025, а.с. 170-173) та заяви про самовідвід суддею Моргун Г.Л. (ухвала від 08.05.2025, а.с. 181-183) справу відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.05.2025 передано у провадження судді Макаренко Л.А.

Разом з тим, до вирішення судом питання про прийняття зазначеної скарги до розгляду (відкриття провадження в справі) в порядку частини шостої статті 448 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) до суду 14.05.2025 представником Заявника адвокатом Напрієнко М.В. (ордер на надання правничої допомоги серії ВН № 1505825 від 23.04.2025) подано заяву про відвід судді Макаренко Л.А. (а.с. 193-203) з таких підстав.

Так, ухвалою Володарського районного суду Київської області від 07.05.2025 у справі № 940/448/23 було задоволено заяву про відвід судді Ткаченка О.В. у цій справі за зазначеною вище скаргою; справу передано до канцелярії названого суду для виконання вимог статей 14, 33 ЦПК України. При цьому, як стверджує Заявниця, на момент відводу судді Ткаченка О.В. у названому суді неможливо було утворити склад суду для подальшого розгляду справи. Однак у порушення вимог частини четвертої статті 31 ЦПК України справа не була передана до найбільш територіально наближеного суду, як цього вимагає процесуальний закон, коли утворення складу суду є неможливим, а натомість кілька днів без жодних правових підстав просто залишалась у канцелярії суду, де не здійснювався жодний процесуальний рух, що свідчить про бездіяльність суду, недотримання строків і порядку розгляду. Надалі через декілька днів після повернення з відпустки судді Макаренко Л.А., справа їй була передана для розгляду, тобто автоматичний розподіл справи відбувся з порушенням законодавчих вимог.

При цьому Заявниця зауважує на неможливості застосування до наведеної ситуації Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 11.11.2024 № 39 (далі Положення № 39), оскільки мають застосуватися відповідні норми статті 31 ЦПК України як нормативно-правового акта вищої юридичної сили.

У зв`язку з наведеним Заявниця робить висновок про використання автоматизованого розподілу справ для передачі справи певному судді, а відтак свідчить про «штучність її призначення», що в свою чергу ставить під сумнів неупередженість і легітимність подальшого розгляду справи.

Вирішуючи питання про можливість прийняття зазначеної вище скарги до розгляду (відкриття провадження в справі) з урахуванням висловленої у заяві про відвід недовіри судді, визначеної в порядку повторного автоматизованого розподілу справи, суд виходить з такого.

Відповідно до приписів частин першої, другої, сьомої, восьмої статті 40 ЦПК України питання про відвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі; це питання вирішує суд, який розглядає справу. Питання про відвід вирішується невідкладно; відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи; за ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

З наявних матеріалів справи судом встановлено, що ухвалою Володарського районного суду Київської області від 07.05.2025 було задоволено заяву ОСОБА_2 про відвід судді Ткаченка О.В. у справі за скаргою ОСОБА_1 на постанову про перевірку законності виконавчого провадження від 03.04.2025 та дії начальника Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Богдана Копитка з примусового виконання виконавчого листа № 940/448/23 від 18.03.2025, виданого Володарським районним судом Київської області у виконавчому провадженні № 75371998 від 16.08.2024 (а.с. 170-173).

Названого дня 07.05.2025 зазначену справу передано до канцелярії Володарського районного суду Київської області для виконання вимог закону щодо повторного авторозподілу справи. І в цей же день було проведено повторний автоматизований розподіл судової справи, справу визначено для розгляду судді Моргун Г.Л. (а.с. 176-179).

08.05.2025 суддею Моргун Г.Л. подано заяву про самовідвід (а.с. 180), яка була нею задоволена ухвалою від 08.05.2025 (а.с. 181-183).

Цього ж дня 08.05.2025 проведено повторний автоматизований розподіл судової справи; призначення не відбулося через те, що не вистачало потрібної кількості суддів для розподілу справи (а.с. 184-187).

Надалі повторний автоматизований розподіл зазначеної справи відбувся 13.05.2025 у перший день виходу судді Макаренко Л.А. на роботу після періоду тимчасової непрацездатності (а.с. 188-192).

Згідно з положеннями пункту 2 частини першої, частини четвертої статті 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, зокрема, якщо після задоволення відводів (самовідводів) чи з інших підстав неможливо утворити новий склад суду для розгляду справи; передача справи з цієї підстави здійснюється на підставі розпорядження голови суду на розгляд суду, найбільш територіально наближеного до цього суду.

Водночас підпунктом 2.3.24 пункту 2.3 Положення № 39 передбачено, що у разі одночасного перебування всіх суддів у відрядженнях, відпустках, їх тимчасової непрацездатності та в інших передбачених законом випадках, у яких суддя не може здійснювати правосуддя або брати участь у розгляді судових справ, автоматизований розподіл судових справ здійснюється автоматизованою системою у робочий день, наступний за днем, коли відпали відповідні обставини. У разі коли в суді з об`єктивних підстав правосуддя здійснює один суддя, здійснення автоматизованого розподілу судових справ не буде порушенням вимог згаданого Положення.

Аналогічні положення передбачені підпунктом 2.3.23 пункту 2.3 Засад використання автоматизованої системи документообігу Володарського районного суду Київської області, затверджених зборами суддів названого суду 31.03.2025, що розміщені на офіційному вебсайті суду.

З огляду на викладене суд вважає, що повторний автоматичний розподіл справи з розгляду згаданої вище скарги ОСОБА_1 відбувся 13.05.2025 з дотриманням вимог чинного законодавства України.

Разом з тим, у заяві про відвід стверджується про створення «атмосфери сумніву в об`єктивності суду», що викликає в свою чергу сумнів у законності надалі прийнятого рішення у справі, а тому суддя має бути відведена.

Зважаючи на такі порушені Заявницею обставини, що, на її думку, викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді (пункт 5 частини першої статті 36 ЦПК України), суд вважає необхідним врахувати таке.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу) за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості або об`єктивності.

Наведені положення процесуального законодавства України випливають з принципу об`єктивності, визначеному у Бангалорських принципах поведінки суддів від 19.05.2006, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 № 2006/23. Відповідно до цього принципу об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків; вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх інших процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

За загальними вимогами статей 2, 3, 5, 6, 10, 14, 15 нового Кодексу суддівської етики, затвердженого Рішенням XХ чергового з`їзду суддів України від 18.09.2024, суддя має уникати конфлікту інтересів, а також докладати зусиль, щоб на думку звичайної розсудливої людини (законослухняної людини, яка, будучи достатньою мірою поінформованою про факти та процеси, що відбуваються, об`єктивно сприймає інформацію та обставини зі сторони) його поведінка відповідала високому статусу посади та не викликала обґрунтованих сумнівів у його доброчесності.

Незалежність судді під час здійснення правосуддя є передумовою забезпечення принципу верховенства права та невід`ємною складовою справедливого суду. Суддя повинен здійснювати правосуддя незалежно, виходячи виключно з обставин, установлених під час розгляду справи, за своїм внутрішнім переконанням, керуючись верховенством права, що є гарантією справедливого розгляду справи в суді. Суддя повинен виконувати обов`язки судді безсторонньо і неупереджено. Суддя має уникати поведінки, що може викликати сумнів чи створити враження про наявність у судді прихильності чи упередженого ставлення до учасників справи чи їх представників.

У Коментарі до попередньої редакції Кодексу суддівської етики, що був затверджений рішенням Ради суддів України від 04.02.2016 № 1, наголошувалося, що інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом; він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес. Судді заборонено брати участь у розгляді справи за наявності будь-яких обставин, які викликають чи можуть викликати сумніви у його об`єктивності.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.11.2021 у справі № 11-202сап21 звернула увагу на те, що головна мета відводу гарантування безсторонності суду, зокрема для запобігання упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді. Визначення належного та безстороннього суду є первинним щодо вчинення процесуальних дій у справі.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) від 09.11.2006 у справі «Білуха проти України» (заява № 33949/02), практику якого суд застосовує як джерело права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), ЄСПЛ зазначив, що не зважаючи невстановлення обставин, що свідчили б про упередженість конкретного судді, але все одно визнав порушення статті 6 Конвенції через наявність лише сумнівів в його упередженості.

Так, ЄСПЛ зауважив, що за його усталеною практикою наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. А згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Суд зазначив, що не переконаний, що у цій справі достатньо ознак, щоб вирішити, що судді національного суду, які розглядали справу Заявниці, проявляли особисту упередженість. Але навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість; важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві.

Аналогічну позицію ЄСПЛ повторив щодо України у своєму рішенні від 25.09.2018 у справі «Денисов проти України» (заява № 76639/11), зазначивши, що між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді може викликати не тільки об`єктивні сумніви щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), але також може бути пов`язана з питанням особистих переконань суддів (суб`єктивний критерій). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову важливу гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності. У зв`язку з цим навіть зовнішні прояви можуть бути важливими, або іншими словами, «правосуддя має не лише здійснюватися, має бути видно, що воно здійснюється».

Відповідно до положень статті 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Згідно з висновком Європейської комісії «За демократію через право» (Венеційської Комісії) від 11.12.2020 № 1012/2020 для суддів важливим є не лише діяти неупереджено, а й доносити до громадськості сприйняття неупередженості.

На наведені приписи звернуто увагу в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09.12.2024 у справі № 705/4763/22 з посиланням на практику ЄСПЛ, зокрема рішення від 18.02.1999 у справі «Бускаріні проти Сан-Марино» та від 12.10.1978 у справі «Занд проти Австрії».

Як зазначено в названій постанові, правова конструкція «суд, встановлений законом» є структурним елементом права на справедливий суд, закріпленого статтею 6 Конвенції, що передбачає дві умови відповідності цьому критерію: організаційну (організація судової системи повинна регулюватися законами у їх буквальному значенні) та юрисдикційну (суд повинен діяти у спосіб та відповідно до повноважень, передбачених законом, у межах своєї компетенції).

Термін «повноважний склад суду» слід сприймати як наявність повноважень суддів щодо здійснення ними своїх професійних обов`язків: компетентність у розумінні наявності повноважень на розгляд справ у суді відповідно до предмета спору, вирішення справ судом певної інстанції та судом, який має повноваження на розгляд справ у межах територіальної юрисдикції, що забезпечує право на розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Неповноважним потрібно вважати склад суду у таких випадках: справу розглянуто і вирішено суддею або за участі судді, строк повноважень якого закінчився; справу розглянуто і вирішено особою, яка не є суддею цього суду; справу передано на розгляд судді з порушенням встановленого порядку розподілу судових справ або з порушенням принципу незмінності складу суду; справу розглянуто і вирішено суддею або за участі судді, який брав участь у її вирішенні; справу, яку належить розглядати колегіально, розглянуто і вирішено суддею одноособово.

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду виснувала, що склад суду, який розглядає справу, є повноважним лише в тому випадку, коли його створення відповідає вимогам закону, а також коли відсутні обставини, що унеможливлюють участь судді у справі. Судочинство, яке здійснюється з порушенням наведених правил, за наявності сумнівів у безсторонності і неупередженості суду, не може вважатися правосуддям, оскільки вирішення справи неповноважним складом суду належить до безумовних підстав перегляду судових рішень.

З огляду на усе наведене та враховуючи, що Заявницею у заяві про відвід порушено питання й викладено обставини, які у звичайної сторонньої людини можуть викликати сумнів у неупередженості суду та судового провадження в цілому, що в свою чергу надалі може мати наслідком скасування рішення суду, тому суд дійшов висновку, що подану заяву про відвід судді слід задовольнити, а справу передати до канцелярії Володарського районного суду Київської області для її повторного перерозподілу згідно з вимогами чинного законодавства.

Керуючись статтями 36, 40, 41, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Напрієнко М.В. про відвід судді задовольнити.

Справу № 940/448/25 (провадження № 4-с/364/3/25) за скаргу ОСОБА_1 на постанову про перевірку законності виконавчого провадження від 03.04.2025 та дії начальника Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Богдана Копитка з примусового виконання Виконавчого листа № 940/448/23 від 18.03.2025, виданого Володарським районним судом Київської області у виконавчому провадженні № 75371998 від 16.08.2024, передати до канцелярії Володарського районного суду Київської області для її повторного автоматизованого розподілу згідно з вимогами чинного законодавства України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л. А. Макаренко