ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 1909/3089/2012Головуючий у 1-й інстанції Мочальська В.М.
Провадження № 22-ц/817/452/25 Доповідач - Хома М.В.
У Х В А Л А

13 травня 2025 р.м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючої - Хома М.В.

суддів - Гірський Б. О., Костів О. З.,

секретар - Панькевич Т.І.

з участю представника ОСОБА_1 - адвоката Осіва П.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 8 квітня 2013 року, ухвалене суддею Мочальською В.М. у цивільній справі №1909/3089/2012 за позовом публічного акціонерного товариства Універсал Банк до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 , про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 08 квітня 2013 року задоволено позов ПАТ Універсал Банк до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором №22/153-к від 30 жовтня 2007 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Універсал Банк» та ОСОБА_3 , в розмірі 1 029 967, 32 (один мільйон двадцять дев`ять тисяч дев`ятсот шістдесят сім гривень 32 коп.) з яких: 88 157, 99 грн - прострочена заборгованість по кредиту, 831 127, 30 грн сума дострокового стягнення кредиту, 110 682, 03 грн сума прострочених відсотків, 107, 30 грн сплаченого судового збору, звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 30 жовтня 2007 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Універсал Банк» та ОСОБА_1 комплекс, в який входить: будівля пташника під літерою «Д», площею 1076.9 м.кв, будівля пташника «Г» з тамбуром «г», площею 1127.0 м.кв, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 17 жовтня 2006 року, посвідченого Почаївською державною нотаріальною конторою 17 жовтня 2006 року за реєстровим №1952.

Також цим рішенням ухвалено реалізувати предмет іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» за початковою ціною продажу, яка буде встановлена на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 3441 грн.

Вказане судове рішення набрало законної сили та було звернуто до примусового виконання, 6 серпня 2013 року видано виконавчий лист №1909/3089/2012, який неодноразово предявлявся до виконання.

У 2024 році апеляційну скаргу на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 08 квітня 2013 року подав ОСОБА_2 , який не брав участі у розгляді справи.

З матеріалів справи вбачається, що станом на час подання апеляційної скарги ОСОБА_4 рішення суду не виконано, виконавче провадження перебуває на виконанні приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Мелиха А.В. Так, 13.10.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Мелихом А.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №63288029 з примусового виконання виконавчого листа №1909/3089/2012, виданого Кременецьким районним судом 6.08.2013 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначає, що рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 08 квітня 2013 року вирішено питання про його права та обов`язки, оскільки у ОСОБА_1 перед ним існує заборгованість за договором позики від 03 жовтня 2007 року на суму 4000 доларів США, а зазначене рішення суду може вплинути на можливість виконання ОСОБА_1 зобов`язань перед ним.

Крім цього, до апеляційного суду 28.03.2025 року надійшла заява ОСОБА_5 про заміну сторони її правонаступником. Заява обгрунтована тим, що 10 вересня 2024 року ОСОБА_5 на підставі договору про відступлення права вимоги набула право вимоги за кредитними договорами №11/171-к від 17.05.2007 року та №22/153-к від 30.10.2007 року, позичальником за якими виступав ОСОБА_3 . Ухвалою Кременецького районного суду від 4.11.2024 року у справі №2-33/2009 замінено сторону виконавчого провадження ВП 14160718 за виконавчим листом №2-33, який виданий Кременецьким районним судом 26.03.2009 у справі №2-33/2009 про солідарне стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 боргу за кредитним договором №22/153-к від 30 жовтня 2007 року. З врахуванням наведеного, ОСОБА_6 є правонаступником кредитора, а тому просить залучити її до участі у розгляді апеляційної скарги ОСОБА_4 .

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 - адвоката Осіва П.В., який погоджується з доводами апеляційної скарги ОСОБА_4 , а також вважає, що наявні підстави для задоволення заяви ОСОБА_5 , ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що в задоволенні заяви ОСОБА_5 слід відмовити, апеляційне провадження за апеляційною скаргою Пєцуха А.В. слід закрити з таких підстав.

Щодо вирішення заяви ОСОБА_5 .

Згідно зі статтею 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

Підставою процесуального правонаступництва є наступництво в матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони, зокрема, внаслідок смерті, зі спірних чи встановлених судом правовідносин майнового характеру. При процесуальному правонаступництві всі процесуальні дії, виконані попередником, є обов`язковими для правонаступника.

У позовному провадженні процесуальне правонаступництво відбувається в тих випадках, коли права або обов`язки одного із суб`єктів спірного матеріального правовідношення в силу тих або інших причин переходять до іншої особи, яка не брала участі у цьому процесі.

Отже, процесуальне правонаступництво тісно пов`язане з матеріальним, оскільки процесуальне правонаступництво передбачає перехід суб`єктивного права або обов`язку від однієї особи до іншої в матеріальному праві. При цьому незалежно від підстав матеріального правонаступництва, процесуальне правонаступництво допускається лише після того, як відбудеться заміна в матеріальному правовідношенні.

Разом з тим, статтею 442 ЦПК України визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Аналогічна норма міститься у ч. 5 ст. 15 Закону України Про виконавче провадження.

Таким чином, статтею 442 ЦПК України та вищевказаною нормою Закону України Про виконавче провадження визначено спеціальний порядок правонаступництва у разі примусового виконання рішення суду.

У матеріалах справи відсутні відомості про звернення ОСОБА_5 з відповідною заявою до суду першої інстанції про заміну сторони виконавчого провадження шодо примусового виконання рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 08 квітня 2013 року, а також в Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутні судові рішення у даній справі щодо заміни сторони кредитора на ОСОБА_5 .

Наведене посилання у заяві ОСОБА_5 на ухвалу Кременецького районного суду від 4 листопада 2024 року стосується іншої цивільної справи ( №2-33/2009) та заміни сторони в іншому виконавчому провадженні ВП №14160718 за виконавчим листом №2-33, який виданий Кременецьким районним судом 13.07.2009 року з примусового виконання рішення Кременецького районного суду від 26 березня 2009 року у справі №2-33/2009.

Для встановлення підстав для залучення апеляційним судом ОСОБА_5 в якості правонаступника позивача на стадії розгляду апеляційної скарги особи, яка не брала участі у цивільній справі №1909/3089/2012 ОСОБА_2 , необхідним є зясування передусім, чи дійсно оскаржуване рішення суду першої інстанції стосується прав та інтересів ОСОБА_4 .

У постанові від 16 квітня 2025 року у справі №583/1633/20 Верховний Суд вказав, що вирішення питання, чи стосується рішення суду першої інстанції прав та інтересів особи, яка не була залучена до участі справі, є першорядним завданням для апеляційного суду та виключно у разі встановлення, що рішення суду першої інстанції порушує права та інтереси особи, яка подала апеляційну скаргу, апеляційний суд наділений повноваженнями здійснювати перегляд по суті рішення суду першої інстанції у апеляційному порядку. Натомість у разі, якщо апеляційний суд встановить, що рішення суду першої інстанції не порушує прав та інтересів особи, яка звернулася із апеляційною скаргою, апеляційне провадження підлягає закриттю та, відповідно, рішення суду першої інстанції не має переглядатися по суті.

Отже, підстави для залучення апеляційним судом до участі у даній справі ОСОБА_5 будуть наявними виключно у разі перегляду апеляційним судом рішення суду першої інстанції по суті, тому першочергово зясуванню підлягає питання, чи дійсно оскаржуване рішення суду першої інстанції стосується прав та інтересів ОСОБА_4 .

Щодо зясування питання, чи дійсно рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 08 квітня 2013 року стосується прав та інтересів ОСОБА_4 .

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні від 04 грудня 1995 року у справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Частиною першою статті 17 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси (частина третя статті 18 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Отже, законодавець визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи: учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків.

На відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

При цьому судове рішення, оскаржене особою, яка не брала участі у справі, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є заявник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Рішення є таким, що прийняте про права, інтереси та (або) обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, лише тоді, якщо в мотивувальній частині рішення містяться суду про права, інтереси та (або) обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 466/5766/13-ц (провадження № 61-13912св20) та від 29 червня 2021 року у справі № 201/751/14-ц (провадження № 61-1490св21), від 12 січня 2022 року у справі № 761/41876/18 (провадження № 61-16835св21).

Отже, право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судом рішення певним чином впливає на їх права та обов`язки, завдає шкоди, що може виражатися у несприятливих для них наслідках.

Якщо у разі подання апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі, апеляційний суд встановить, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалися, апеляційне провадження підлягає закриттю, а рішення суду першої інстанції не має переглядатися по суті (пункт 3 частини першої статті 362 ЦПК України).

Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. ЄСПЛ зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (рішення ЄСПЛ «Дія 97» проти України» від 21 жовтня 2010 року, заява № 19164/04).

Рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 8 квітня 2013 року не стосується безпосередньо прав, інтересів та обов`язків ОСОБА_4 , який не був учасником правовідносин, спір щодо яких розглядався судом першої інстанції, у мотивувальній та резолютивній частинах не містяться висновки суду про права, обов`язки та інтереси ОСОБА_2 .

Будь-який інший правовий зв`язок між ОСОБА_7 і сторонами спору не може братися до уваги, тому сам по собі факт того, що у ОСОБА_1 є зобов`язання перед ОСОБА_2 , не може свідчити про порушення прав, інтересів та обов`язків останнього рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 8 квітня 2013 року.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 8 квітня 2013 року питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_2 не вирішувалися, а тому апеляційне провадження підлягає закриттю.

Підстави для залучення апеляційним судом до участі у розгляді справи ОСОБА_5 відсутні, оскільки суд апеляційної інстанції не здійснює розгляд справи по суті, не надає оцінку доводам апеляційної скарги ОСОБА_4 щодо невідповідності вимогам законності та обгрунтованості рішення суду, яке набрало законної сили у 2013 році та перебуває на стадії примусового виконання, при відкритті апеляційного провадження дія оскаржуваного рішення не зупинялася, тому заміна правонаступника кредитора повинна здійснюватися саме на стадії виконавчого провадження.

Тому колегія суддів розяснює, що ОСОБА_5 вправі звернутися до Кременецького районного суду із відповідною заявою у порядку ст. 442 ЦПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 55, 259, 362, 442 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_5 адвоката Моленя Ростислава Богдановича про заміну сторони її правонаступником - відмовити.

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 8 квітня 2013 року, ухвалене суддею Мочальською В.М. у цивільній справі №1909/3089/2012 за позовом публічного акціонерного товариства Універсал Банк до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 , про звернення стягнення на предмет іпотеки - закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст ухвали складено 16 травня 2025 року.

Головуюча Хома М.В.

Судді Гірський Б.О.

Костів О.З.