Єдиний унікальний номер 317/5880/24
Провадження № 2/317/236/2025

14 травня 2025 року м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Сакояна Д.І.
секретаря судового засідання Сидоренка І.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди,-
Свої вимоги обґрунтовує тим, що у результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 13.05.2024 з вини ОСОБА_2 , було завдано шкоду автомобілю марки «Toyota», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить позивачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 . Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 907387 від 27.05.2024, 13 травня 2024 року о 18 год. 00 хв. по вулиці Каруни, в`їзд на Кирилівський шляхопровід, біля е/о № 64 у місті Дніпро, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «DAF», д.н.з. НОМЕР_3 , з напівпричепом «STAS», н.з. НОМЕР_4 , при зміні напрямку руху не переконався, що це буде безпечним для інших учасників дорожнього руху, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «LIFAN», н.з. НОМЕР_5 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався в попутному напрямку, після чого останній в некерованому стані виїхав на смугу зустрічного руху, де сталося зіткнення з автомобілем марки «Toyota», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_4 , яка рухалась у зустрічному напрямку, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження.
Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25.06.2024 по справі №199/4448/24 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. 00 коп.
Відповідно висновку судового експерта-автотоварознавця про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 11.06.2024, виконаного судовим експертом-автотоварознавцем Крутінь В.І., вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Toyota Avensis, н.з. НОМЕР_1 , з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу КТЗ складає 363139,75 грн. Ринкова вартість вказаного КТЗ у пошкодженому стані складає 165338,06 грн. Вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ, дорівнює з урахуванням ПДВ (на запасні частини) та врахуванням ВТВ 528477,81 грн.
Згідно висновку судового експерта-автотоварознавця про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 11.06.2024, виконаного судовим експертом-автотоварознавцем Крутінь В.І., витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу Toyota Avensis, н.з. НОМЕР_1 , з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу КТЗ, складає 363139,75 грн., тобто не перевищують вартість транспортного засобу до ДТП в розмірі 528477,81 грн., отже транспортний засіб не вважається фізично знищеним, а його ремонт є технічно можливим та економічно обґрунтованим.
Страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» прийняла рішення про виплату ОСОБА_1 відшкодування шкоди в розмірі 160000,00 грн. Сума відшкодування шкоди в розмірі 160000,00 грн. була перерахована 08.08.2024 на банківський рахунок ОСОБА_1 , що підтверджується випискою АТ КБ «Приватбанк» від 08.08.2024 по рахунку позивача.
Оскільки вартість майнового збитку, завданого пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, перевищує виплачений розмір страхового відшкодування, то із винної особи на користь потерпілого підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням.
Таким чином, відповідач ОСОБА_2 , як винуватець ДТП, повинен відшкодувати позивачу ОСОБА_1 різницю між фактичним розміром завданої шкоди в сумі 528477,81 грн. та розміром страхового відшкодування в сумі 160000,00 грн., виплаченого страховою компанією «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», тобто стягненню підлягає сума 368477,81 грн.
Ухвалою суду від 06.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи позивач ОСОБА_1 та його представник, адвокат Старовойтова О.Е., до суду не з`явились.
У заяві від 14.05.2025 представник позивача, адвокат Старовойтова О.Е., просила розглянути справу за відсутності позивача та його представника.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзиву на позов не подав.
У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ч. 5 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення.
Вислухавши доводи позивача та його представника, дослідивши надані докази, суд встановив наступне.
Приписами ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 25.06.2024 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти розмірів неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850,00 грн. Дана постанова набрала законної сили 07.07.2024.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Наведені законодавчі приписи у системному зв`язку з обставинами, що встановлені у постанові Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 25.06.2024, дозволяють суду вважати встановленим факт того, що у результаті протиправних дій ОСОБА_2 , 13.05.2024 настали певні правові наслідки, пов`язані із подією ДТП, зокрема, автомобіль Toyota Avensis, н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_4 , зазнав механічних пошкоджень.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , автомобіль Toyota Avensis, н.з. НОМЕР_1 , належить ОСОБА_1 .
Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
У відповідності до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з приписами ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).
Статтею 979 ЦК України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).
Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тобто й Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин.
На час ДТП діяв Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV.
Приписами статті 5 Закону № 1961-IV визначалось, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
Згідно зі ст. 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Аналогічні приписи містяться у чинному наразі Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 3720-IX.
Положеннями ст. 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-218004055 від 20.11.2023.
Згідно з висновком судового експерта-автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ № 9837/1 від 11.06.2024, проведеної експертом ОСОБА_5 :
вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля Toyota Avensis, н.з. НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок ДТП, становить 528477,81 грн.;
ринкова вартість автомобіля Toyota Avensis, н.з. НОМЕР_1 , у пошкодженому стані становить 165338,06 грн.
08.08.2024 ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» виплатило ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 160000,00 грн., про що свідчить платіжна інструкція № 3Р087720 від 08.08.2024.
У разі якщо страхового відшкодування недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі ст. 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.
Оскільки виплаченого ОСОБА_1 страхового відшкодування недостатньо для повного відшкодування шкоди, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням шкоди в порядку ст. 1194 ЦК України підлягає стягненню саме з ОСОБА_2 .
Разом із тим, розрахована позивачем сума стягнення є помилковою виходячи з наступного.
За приписами ст. 30 чинного на час ДТП Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV, транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Відповідно до ст. 28 чинного з 20.06.2024 та наразі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 3720-IX, транспортний засіб вважається знищеним, якщо вартість відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість транспортного засобу станом на день настання дорожньо-транспортної пригоди до його пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Якщо транспортний засіб вважається знищеним внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, страхова (регламентна) виплата розраховується як сума:
матеріальних збитків, що визначаються як різниця між ринковою вартістю транспортного засобу на день настання дорожньо-транспортної пригоди до його пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та після пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди;
документально підтверджених витрат, пов`язаних з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання потерпілої особи або до місця стоянки такого транспортного засобу на території України.
Як видно з висновку № 9837/1 від 11.06.2024, вартість відновлювального ремонту автомобіля Toyota Avensis, н.з. НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок ДТП, становить 762640,53 грн., а вартість самого автомобіля до ДТП 528477,81 грн. Розрахований експертом розмір матеріального збитку дорівнює вартості автомобіля Toyota Avensis, н.з. НОМЕР_1 , на момент ДТП.
Той факт, що вартість відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість транспортного засобу Toyota Avensis, н.з. НОМЕР_1 , станом на день настання дорожньо-транспортної пригоди до його пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зафіксований і в наданих ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» документах.
Отже, безсумнівно транспортний засіб Toyota Avensis, н.з. НОМЕР_1 , є фізично знищеним внаслідок ДТП, яка відбулась 13.05.2024, а доводи позивача про протилежне є безпідставними.
Таким чином, стягненню з ОСОБА_2 підлягає сума у розмірі: 528477,81 грн. (вартість автомобіля до ДТП) 165338,06 грн. (вартість автомобіля після ДТП) 160000,00 грн. (отримане позивачем страхове відшкодування) = 203139,75 грн.
Також суд стягує з відповідача на користь позивача сплачену останнім вартість складання висновку судового експерта-автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ № 9837/1 від 11.06.2024 у розмірі 7000,00 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати, пропорційно до задоволених позовних вимог.
З матеріалів справи видно, що позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 2948,00 грн.
Відповідно до пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання фізичною особою позову майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Суд зауважує, що позивачем невірно було розраховано ціну позову, оскільки до її складу не було включено заявлені до стягнення 7000,00 грн. на виготовлення висновку № 9837/1 від 11.06.2024.
Таким чином, ціна позову у даній справі становить 375477,81 грн., відповідно розмір судового збору з урахуванням коефіцієнту 0,8 складає 3003,82 грн. Таким чином, позивач не доплатив судовий збір у розмірі 55,82 грн.
За вказаних обставин з позивача слід стягнути на користь держави недоплачений судовий збір у розмірі 55,28 грн., а з відповідача на користь позивача, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, підлягає стягненню судовий збір у розмірі: (3003,82 грн. х 210139,75 грн.) / 375477,81 грн. = 1681,12 грн.
Що стосується стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного.
Згідно з приписами ч. 3 ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Частина 4 ст. 137 ЦПК України визначає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Як встановлено судом, у межах розгляду даної цивільної справи ОСОБА_1 надавалась професійна правнича допомога адвокатом Старовойтовою О.Е. на підставі договору про надання правничої допомоги від 05.11.2024 та ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АЕ № 1331881. До позовної заяви також додано копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 1399, виданого Старовойтовій О.Е.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 3, 12, 13, 19, 23, 76-83, 89, 141, 247, 258-259, 263-265, 280-284 ЦПК України,-
Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , АДРЕСА_1 ) відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 210139 грн. 75 коп. (двісті десять тисяч сто тридцять дев`ять грн. 75 коп.).
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1681грн. 12 коп. (одна тисяча шістсот вісімдесят одна грн. 12 коп.).
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6778 грн.грн. 60 коп. (шість тисяч сімсот сімдесят вісім грн. 60 коп.).
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 55 грн. 82 коп. (п`ятдесят п`ять грн. 82 коп.).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.І. Сакоян