Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 2-о/733/17/25
Єдиний унікальний №733/2705/24
Рішення

Іменем України

13 травня 2025 року Ічнянський районний суд Чернігівської області

у складі:

головуючого судді Карапиш Т.В.

за участю секретарів Мошенець Л.М., Щур О.П.,

заявниці ОСОБА_1 ,

представника заявниці Сакун І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ічня цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: військова частина НОМЕР_1 про встановлення факту перебування на утриманні,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту перебування на утриманні. В заяві зазначила, що є бабою по лінії батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та відповідно до рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 23.01.2006 року по справі № 2-81/2006 батьків останнього ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було позбавлено батьківських прав, а неповнолітнього ОСОБА_2 вилучено та направлено під її опіку (бабусі по лінії батька), опікуном якого вона була до досягнення останнім повноліття.

У травні 2024 року ОСОБА_2 був мобілізований до лав Збройних Сил України, де перебував на військовій службі та зник безвісти 22 вересня 2024 року поблизу населеного пункту Крутий Яр Покровського району Донецької області. ОСОБА_2 у шлюбі не перебував, дітей не мав, був зареєстрований та проживав разом з нею, а основним та постійним засобом до існування для неї були грошові кошти, які вона отримувала від свого онука ОСОБА_2 .

Встановлення факту перебування на утриманні онука ОСОБА_2 необхідно заявниці для отримання грошового забезпечення, яке здійснюється відповідно пункту 7 «Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року № 884, а тому просить суд встановити факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утриманні внука військовослужбовця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який вважається зниклим безвісти з 22 вересня 2024 року, так як у досудовому порядку встановити зазначений факт неможливо.

В судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 подану заяву підтримала та просила її задовольнити із зазначених у ній підстав.

Представник заявниці ОСОБА_1 адвокат Сакун І.А. в судовому засіданні підтримала подану ОСОБА_1 заяву, просила її задовольнити та встановити факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утриманні внука військовослужбовця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який вважається зниклим безвісти з 22 вересня 2024 року, так як у досудовому порядку встановити зазначений факт неможливо. ОСОБА_2 працював у м. Києві, потім закордоном, потім знову у м. Києві, після чого був мобілізований до лав ЗСУ. Весь цей час він турбувався про свою бабусю ОСОБА_1 , яка була єдиним членом його сім`ї та з якою він був зареєстрований. Заявниця ОСОБА_1 отримує пенсію в розмірі 4000 грн., раніше ця сума становила в межах 2000-2500 грн., а тому основним джерелом її доходів була матеріальна допомога онука. До будинку за місцем її проживання, за матеріальної допомоги онука ОСОБА_2 , було підведено воду, газ, встановлено новий паркан господарства. Крім того, останній допомагав по господарству ОСОБА_1 , а після мобілізації до лав ЗСУ також надавав їй матеріальну допомогу, яка була постійним і основним джерелом засобів до її існування.

Представник заінтересованої особи військової частини НОМЕР_1 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду показала, що знає ОСОБА_2 ще з часів навчання у школі. Опікуном останнього дійсно була ОСОБА_1 , якій ОСОБА_2 , закінчивши навчання та знайшовши роботу в ресторані в м. Києві, допомагав по господарству, забезпечував продуктами харчування, надавав кошти на опалення будинку, який має пічне та газове опалення. Також у зв`язку з віком ОСОБА_1 періодично лікувалася та кошти на її лікування також надавав її онук ОСОБА_2 . Як вона зрозуміла із розмов з останнім, матеріальна допомога, яку він надавав своїй бабусі ОСОБА_1 була досить значною.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 суду показала, що є невісткою заявниці ОСОБА_1 , яка є опікуном ОСОБА_2 , так як батьки останнього були позбавлені щодо останнього батьківських прав. Після закінчення навчання ОСОБА_2 влаштувався на роботу та продовжував допомагати своїй бабі ОСОБА_1 , підтримував її як морально, так і матеріально, допомагав по господарству, зокрема, фізично та матеріально у проведенні води до будинку за місцем її проживання, тоді як син останньої ОСОБА_3 ніяким чином не цікавився життям своєї матері ОСОБА_1 , не підтримував її та зловживав алкогольними напоями. Також вона пам`ятає, що ОСОБА_2 за власний кошт збудував паркан господарства останньої, так само як і перекриття господарської будівлі. Крім того, ОСОБА_2 , працюючи без офіційного оформлення, але отримуючи високий розмір заробітної плати, кожного місяця надавав кошти на утримання своєї баби ОСОБА_1 , зокрема, на харчування та лікування останньої, так як ОСОБА_1 отримувала незначний розмір пенсії.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду показала, що є сусідкою ОСОБА_1 . Оскільки батьки ОСОБА_2 були позбавлені батьківських прав, до досягнення ним повноліття його опікуном була баба останнього ОСОБА_1 . Після закінчення школи ОСОБА_2 навчався в технікумі м. Києва, яке забезпечувала його баба. Весь цей час ОСОБА_2 приїздив та допомагав своїй бабі по господарству. Після того, як останній влаштувався на роботу, то надавав ОСОБА_2 грошові кошти на її утримання. Крім того, проводив воду до будинку ОСОБА_1 , перекривав покрівлю господарської будівлі, а також ніс поточні витрати по утриманню господарства за власний кошт. Після мобілізації ОСОБА_2 до лав ЗСУ та подальшого зникнення безвісти, його баба ОСОБА_1 опинилася в складних життєвих умовах, так як остання досягши 73-річного віку, потребує коштів на лікування, сплату комунальних послуг та придбання продуктів харчування, якими раніше останню забезпечував її онук ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

В судове засідання 13.05.2025 року сторони не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Заявниця ОСОБА_1 надала суду заяву про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Враховуючи вищевикладене, фіксування судового засідання 13.05.2025 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, заслухавши заявницю та її представника, свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

У відповідності до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах встановлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 315 ЦПК України).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про перебування фізичної особи на утриманні.

Судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є бабою по лінії батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження останнього серії НОМЕР_2 від 01.10.2024 року (а.с. 6); копією свідоцтва про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_3 від 20.05.1973 року (а.с. 5).

Відповідно до копії рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області № 2-81/2006 року від 23.01.2006 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 позбавлено батьківських прав відносно їх малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вилучено останнього та передано під опіку бабусі по лінії батька ОСОБА_1 (а.с. 8).

Як встановлено на підставі копії посвідчення № 6 від 08.02.2006 року, виданого ОСОБА_1 Парафіївською селищною радою Ічнянського району Чернігівської області, остання згідно з рішенням виконкому Парафіївської селищної ради № 7 від 08.02.2006 року була призначена опікуном ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9) та з 01.02.2006 року по 31.08.2013 року отримувала допомогу на дітей, які знаходяться під опікою або піклуванням на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією довідки Ічнянського відділу соціальної підтримки громадян про отримання (неотримання) допомоги від 09.12.2024 року № 12-28/989 (а.с. 10).

Згідно копії довідки № 01-20/732 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 09.12.2024 року, виданої відділом «Центр надання адміністративних послуг Парафіївської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області», заявниця ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані за однією адресою в АДРЕСА_1 (а.с. 7).

Відповідно до копії сповіщення сім`ї від 25.09.2024 року № 1В/4640 т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 , солдат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навідник 9 парашутно-десантної роти НОМЕР_4 парашутно-десантного батальйону військової частини НОМЕР_1 , зник безвісти 22 вересня 2024 року поблизу населеного пункту Крутий Яр Покровського району Донецької області (а.с. 11).

У відповідності до п. 1 Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №884 від 30.11.2016 року, цей Порядок визначає механізм виплати грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення, сім`ям військовослужбовців Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Держспецтрансслужби та Держспецзв`язку, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх (далі - військовослужбовці).

Пунктом 2 Порядку передбачено, що у цьому Порядку під терміном «безвісно відсутній військовослужбовець» слід розуміти зниклого безвісти під час захисту Вітчизни військовослужбовця, щодо якого понад 15 днів відсутні відомості про місце його перебування, крім відомостей про самовільне залишення військової частини або місця служби.

Відповідно до п. 3 Порядку, за військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення (далі - грошове забезпечення) з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення.

Згідно п. 4 Порядку, виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації).

Листом командира військової частини НОМЕР_1 від 14.11.2024 року за № 691/12819 заявниці ОСОБА_1 відмовлено у виплаті належного грошового забезпечення, належного зниклому безвісно військовослужбовцю військової частини НОМЕР_1 солдату ОСОБА_2 . Підставою для відмови є те, що заявниця не входить до кола осіб, передбачених Постановою КМУ від 30 листопада 2016 року № 884 (а.с. 12).

Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Виходячи з аналізу вказаної норми Сімейного кодексу України, сім`єю є соціальна група, яка складається з людей, які зазвичай перебувають у шлюбі, їхніх дітей (власних або прийомних) та інших осіб, поєднаних родинними зв`язками з подружжям, кровних родичів, і здійснює свою життєдіяльність на основі спільного економічного, побутового, морально-психологічного укладу, взаємної відповідальності, виховання дітей.

Законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання. Відповідне положенню міститься у постанові КЦС ВС від 23.04.2020 року по справі № 686/8440/16-й.

Згідно правових висновків, викладених у рішенні Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї», членами сім`ї військовослужбовця є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнолітні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні.

Отже, факт перебування фізичної особи на утриманні зниклого безвісти військовослужбовця, має значення для отримання грошового забезпечення, яке зберігається за зниклим безвісти військовослужбовцем та яке може бути виплачено члену сім`ї зниклого безвісти за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть, коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у Борзнянському об`єднаному управлінні ПФУ в Чернігівській області та в 2024 році отримувала пенсію за віком у розмірі 4024,15 гривень щомісячно, що підтверджується копією довідки про доходи № 1321 5333 7335 2328 від 09.12.2024 року, виданої ГУ ПФУ України в Чернігівській області (а.с. 13). Інших доходів заявниця не отримує.

Як видно з Індивідуальних відомостей про застраховану особу (форми ОК-5) згідно даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування на ОСОБА_2 , наданих Головним управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області 28.01.2025 року, останньому в 2024 році було нараховано заробітну плату в розмірі 58328,02 грн. (а.с. 39)

Заслухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявниця перебувала на утриманні онука ОСОБА_2 , вела з ним спільне господарство, мала спільний побут та в цей час страждала на різноманітні захворювання, що підтверджується даними Індивідуальної карти амбулаторного хворого № 0284, і хоча заявниця отримувала пенсію за віком, але матеріальна допомога, яка надавалася останній ОСОБА_2 , була постійним і основним джерелом засобів до її існування, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні належними та допустимими доказами та показами свідків, допитаних в судовому засіданні, а тому враховуючи те, що даний факт неможливо встановити в позасудовому порядку, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 258-259, 263-265, 293-294, 315, 319 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Порядком виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №884 від 30.11.2016 року, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Встановити факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утриманні внука військовослужбовця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який вважається зниклим безвісти з 22 вересня 2024 року.

Після набрання рішенням суду законної сили повернути заявниці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , індивідуальну карту амбулаторного хворого № 0284, заведену на ОСОБА_1 .

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявниця: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Заінтересована особа: військова частина НОМЕР_1 , місце знаходження: АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ: НОМЕР_6 .

Повне судове рішення складено 13 травня 2025 року.

Суддя Т. В. Карапиш