УХВАЛА

12 травня 2025 року

м. Київ

справа № 201/5768/22

провадження № 61-5382ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Луспеника Д. Д.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Науменко Світланою Борисівною, на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 березня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання квартири особистою приватною власністю та виділ частки спадкоємця, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання квартири особистою приватною власністю та виділ частки спадкоємця.

У листопаді 2023 року ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду

із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2023 року зустрічний позов ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1

про визнання квартири об`єктом права спільної сумісної власності, визнання права власності на спадкове майно об`єднано в одне провадження із первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права особистої власності на квартиру, що була придбана під час перебування у шлюбі.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2024 року Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання квартири особистою приватною власністю та виділ частки спадкоємця - задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 в порядку виділу її частки спадкового майна в натурі після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на автомобіль SUBARU FORESTER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2013 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 48 785 гривень 69 копійок компенсації за 1/8 частку автомобіля SUBARU FORESTER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2013 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 48 785 гривень 69 копійок компенсації за 1/8 частку автомобіля SUBARU FORESTER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2013 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 48 785 гривень 69 копійок компенсації за 1/8 частку автомобіля SUBARU FORESTER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2013 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 .

В задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1

про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на:

- частину садового будинку АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 14);

- частину земельної ділянки, загальною плошею 0,044га, кадастровий номер :01:113:0067, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 14);

- частину квартири АДРЕСА_3 (реєстраційний номер майна 34113116);

-77/40000 об?єкту незавершеного будівництва за проектом Автогаражний комплекс за адресою: АДРЕСА_4 ;

-1/8 частину квартири АДРЕСА_5 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101).

Визнано за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на:

- частину садового будинку АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 14);

- частину земельної ділянки, загальною плошею 0,044га, кадастровий номер :01:113:0067, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 ;

- частину квартири АДРЕСА_3 (реєстраційний номер майна 34113116);

- 77/40000 об?єкту незавершеного будівництва за проектом Автогаражний комплекс за адресою: АДРЕСА_4 ;

-1/8 частину квартири АДРЕСА_5 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) .

Визнано за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на:

- частину садового будинку АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 14);

- частину земельної ділянки, загальною плошею 0,044га, кадастровий номер :01:113:0067, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 ;

- частину квартири АДРЕСА_3 ;

-77/40000 об?єкту незавершеного будівництва за проектом Автогаражний комплекс за адресою: АДРЕСА_4 ;

-1/8 частину квартири АДРЕСА_5 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 25 березня 2025 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 , задоволено частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2024 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

про визнання квартири особистою приватною власністю та виділ частки спадкоємця, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом скасовано в частині задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 ,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , а саме в частині визнання права власності по 1/8 частині за кожним на квартиру АДРЕСА_5 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та відмовити у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в цій частині.

В іншій оскарженій частині рішення суду залишено без змін.

У квітні 2025 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Науменко С. Б., на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська

від 10 грудня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду

від 25 березня 2025 року.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У касаційній скарзі заявник, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська

від 10 грудня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду

від 25 березня 2025 року у частині відмови у задоволенні первісного позову

ОСОБА_1 про визнання особистою приватною власністю квартири.

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

Відповідно до абзаців першого, третього пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Згідно із частиною восьмою статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Підставами касаційного оскарження зазначених судових рішень заявник вказує неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування апеляційним судом норм права

без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Великої Палати Верховного Суду

та Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 214/6174/15-ц, від 18 червня 2018 року у справі № 711/5108/17, від 17 квітня 2019 року у справі № 541/2734/16-ц, від 22 січня 2020 року у справі № 756/15452/17, від 24 січня 2020 року у справі

№ 546/912/16-ц, від 09 квітня 2025 року у справі № 537/541/23, що передбачено пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Крім того,. зазначає про необхідність відступлення від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 03 червня 2024 року у справі № 712/3590/22, що були застосовані судами попередніх інстанцій (пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України).

Також зазначає про порушення судами норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, а саме, судові рішення оскаржуються з підстав, передбачених частиною третьою статті 411 ЦПК України, оскільки суд не дослідив зібрані у справі докази (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга подана у передбачений статтею 390 ЦПК України строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 2, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.

Ураховуючи наведене касаційне провадження у цій справі слід відкрити.

Крім того, у касаційній скарзі заявлено клопотання про зупинення дії рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2024 року

та постанови Дніпровського апеляційного суду від 25 березня 2025 року,

яке мотивовано тим, що існує ризик відчуження спірної квартири, зокрема відповідачі можуть отримати свідоцтва про праву на спадщину у вигляді частки спірної квартири.

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Законодавець не обмежив дискреційні повноваження судів щодо підстав для зупинення виконання оскарженого рішення суду або його дії (якщо рішення не передбачає примусового виконання). Водночас, Верховний Суд виходить з того, що особливістю таких ухвал суду касаційної інстанції є те, що вони приймаються лише на стадіях виконання судового рішення, тобто, після ухвалення судового рішення у справі, що набрало законної сили. Оскільки однією з основних засад судочинства в Україні є обов`язковість судового рішення (пункт 9 частини першої статті 129 Конституції України), свобода судового розсуду у такому випадку не є необмеженою. Суд має право вчинити відповідні дії, але лише у виняткових випадках, зокрема, як-що кінцеве рішення невідворотне та його негайне виконання може завдати значної шкоди. При цьому, сторона, проти якої ухвалено судове рішення у справі, має обґрунтувати свою заяву належним чином. Сама по собі незгода учасника судового процесу із мотивами ухваленого у справі судового рішення не є достатньою підставою для зупинення його виконання та дії, оскільки правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права суд касаційної інстанції перевіряє, переглядаючи по суті у касаційному порядку судові рішення.

Пунктом 11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 червня 2012 року № 10 «Про судову практику розгляду цивільних справ у касаційному порядку» визначено, що клопотання про зупинення виконання судового рішення має бути мотивованим, містити підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені певними доказами (наприклад, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду має бути додано завірену копію такої постанови). Вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та осіб, які не брали участі у справі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.

Перевіривши доводи, наведені у клопотанні, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у його задоволенні, оскільки заявник оскаржує судові рішення лише в частині вирішення її позовної вимоги про визнання квартири особистою приватною власністю, у задоволенні якої було відмовлено. Зокрема оскаржуваною постановою було змінено рішення суду першої інстанції та відмовлено у задоволенні зустрічних позовних вимог у частині визнання за ОСОБА_2 , ОСОБА_2

та ОСОБА_3 права власності по 1/8 за кожним спірної квартири. Отже, зупинення виконання оскаржуваних рішень не вплине на інтереси позивачки

у частині здійснення права власності на спірну квартиру.

Ураховуючи наведене, а також те, що оскарження судового рішення у касаційному порядку не є безумовною підставою для зупинення його виконання судом касаційної інстанції, у задоволенні клопотання слід відмовити.

Відповідно до Закону України від 26 лютого 2025 року № 4273-ІХ Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська перейменовано на Соборний районний суд міста Дніпра.

Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання квартири особистою приватною власністю та виділ частки спадкоємця, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Науменко Світланою Борисівною, на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська

від 10 грудня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду

від 25 березня 2025 року.

Витребувати із Соборного районного суду міста Дніпра цивільну справу

№ 201/5768/22.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 12 червня 2025 року.

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення дії рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2024 року

та постанови Дніпровського апеляційного суду від 25 березня 2025 року відмовити.

Роз`яснити учасникам справи, які відповідно до частини шостої статті 14 ЦПК України зобов`язані зареєструвати електронний кабінет, але не зареєстрували його, що вони мають обов`язок зареєструвати свій електронний кабінет та можливість ознайомитися із копією касаційної скарги та доданих документів, що подані у цій справі, виключно через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему або її окрему підсистему (модуль), що забезпечує обмін документами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Р. А. Лідовець

І. Ю. Гулейков

Д. Д. Луспеник