УХВАЛА

12 травня 2025 року

м. Київ

справа № 757/16306/23-ц

провадження № 61-5324ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лідовця Р. А. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 23 січня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду

від 17 лютого 2025 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про застосування наслідків нікчемності правочину за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2023 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в сумі 44782,40 грн.

У листопаді 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3 , Данилівської сільської ради Васильківського району Київської області, СТ «Дружба», треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про заборону вчинення дій.

У липні 2023 року від ОСОБА_1 надійшла зустрічна позовна заява до АТ КБ «ПриватБанк» про застосування наслідків нікчемності правочину за кредитним договором.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 23 січня 2024 року позов АТ КБ «ПриватБанк», в інтересах якого діє Ляр Д. Ю., до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 44 782,40 грн.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» витрати з оплати судового збору в розмірі 2 684 грн.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про застосування наслідків нікчемності правочину за кредитним договором залишено без задоволення.

Постановою Київського апеляційного суду від 17 лютого 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 23 січня 2024 року в частині вирішення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення відсотків за користування кредитними коштами скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким вказані позовні вимоги залишено без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 23 січня 2024 року в частині стягнення судового збору з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» у розмірі

2 684,00 грн змінено, зменшено суму стягнутого судового збору з 2 684,00 грн

до 1 476,20 грн.

У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У квітні 2025 рокудо Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду

м. Києва від 23 січня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду

від 17 лютого 2025 року з пропуском строку на касаційне оскарження судового рішення, оскільки сформована у системі «Електронний суд» 23 квітня 2024 року.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із частиною першою та другою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Відповідно до пункту 8 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено, у тому числі, дата отримання копії судового рішення суду апеляційної інстанції, що оскаржується.

Пунктом 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України передбачено, що до касаційної скарги додаються, зокрема, докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, - за наявності.

У касаційній скарзі заявник просить поновити строк на касаційне оскарження судового рішення з посиланням на те, що постанову Київського апеляційного суду від 17 лютого 2025 року він отримав у електронному кабінеті 24 березня 2025 року, на підтвердження чого надає відповідні докази, у судовому засіданні була проголошена лише вступна та резолютивна частини постанови.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, його можливо поновити.

Касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції, оскільки у порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 2 684 грн.

Підпунктом 2 частини першої статті 176 ЦПК України визначено, що ціна позову визначається, зокрема, у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Згідно з підпунктом 9 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 серпня 2020 року у справі № 910/13737/19 (провадження № 12-36гс20) зроблено правовий висновок про те, що майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці. Тобто будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього. Отже, судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, стягнення, витребування або повернення майна - як рухомих речей, так і нерухомості - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що за подання до суду позовної заяви юридичною особою ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з пунктами 1, 2 частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Судові рішення, які оскаржує заявник, свідчать про існування однієї вимоги немайнового характеру про застосування наслідків нікчемності правочину

(за зустрічним позовом) та вимоги майнового характеру про стягнення суми заборгованості (за первісним).

За вимогу немайнового характеру судовий збір мав бути сплачений у розмірі

1 073,60 грн (2 684 грн * 0,4).

З огляду на зміст оскаржуваних судових рішень сума заборгованості, яку просив стягнути позивач за первісним позовом становить 44 782,40 грн.

При зверненні до суду з первісним позовом за вимогу майнового характеру судовий збір мав бути сплачений у розмірі 2 684 грн, оскільки 1% ціни позову менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У разі, якщо в апеляційному або в касаційному порядку оскаржується судове рішення, яке прийнято за наслідками розгляду первісного і зустрічного позовів, то у випадку незгоди заявника з таким рішенням у частині розгляду вимог за обома зазначеними позовами, судовий збір має сплачуватися ним так само з урахуванням результатів розгляду як первісного, так і зустрічного позовів (пункт 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10).

Згідно з підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Згідно із частиною третьою статті 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

З огляду на зазначене, судовий збір за подання касаційної скарги становить

6 012,60 грн ((1 073,60 грн + 2 684 грн)* 200 %) *0,8%).

Отже, заявнику необхідно надати до суду касаційної інстанції докази сплати судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 6 012,60 грн.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026007, код класифікації доходів бюджету: 22030102, найменування податку, збору, платежу «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, статтями 4, 6 Закону України «Про судовий збір», Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження судового рішення.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 23 січня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду

від 17 лютого 2025 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Р. А. Лідовець