Справа №751/363/25
Провадження №2/751/673/25
29 квітня 2025 року місто Чернігів
Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а
в складі: головуючого - судді Деркача О. Г.
при секретарі Курач В.С.
а участю позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката Ковальчука О.О.,
розглянувши в приміщенні суду в місті Чернігові у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради (як орган опіки та піклування); ІНФОРМАЦІЯ_1 , про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини батьком,
В С Т А Н О В И В:
09.01.2025 року ОСОБА_1 звернувся до Новозаводського районного суду міста Чернігова з позовом до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради (як орган опіки та піклування); ІНФОРМАЦІЯ_1 , про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини батьком.
Позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем по справі з 11.10.2003 року по 20.02.2017 року перебував у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Зазначає, що у травні 2022 року з метою збереження життя та здоров`я свого малолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виїхав разом із сином з окупованої території с.Відродження Мелітопольського району Запорізької області до м.Іллінці Вінницької області, в подальшому, у вересні 2023 року - вони переїхали до м.Бахмач Чернігівської області, наразі зареєстровані як внутрішньо переміщені особи за адресою: АДРЕСА_1 . Посилається, що з моменту виїзду з окупованої території син проживає з ним і перебуває на повному його утриманні, він самостійно без участі і підтримки відповідача забезпечує його виховання та матеріальне утримання. Зв`язок з матір`ю дитини повністю втрачено, на телефонні дзвінки не відповідає, участі у вихованні та утриманні сина не приймає, ніяких відомостей про її місце перебування не надходило. Просить суд встановити факт самостійного утримання і виховання ним неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки це необхідне йому для отримання відстрочки від військової служби та стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання неповнолітнього сина.
14.01.2025 року ухвалою судді позовна заява залишена без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків. (а.с.41-42)
03.02.2025 року на виконання вище зазначеної ухвали суду представником позивача - адвокатом Ковальчуком О.О. подано клопотання разом з квитанцією про сплату судового збору. (а.с.44, 45)
20.02.2025 року ухвалою судді позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
10.03.2025 року, через систему «Електронний суд» від представника третьої особи - Управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради (як орган опіки та піклування) Зінченко О.Г., надійшли пояснення щодо позову або відзиву, в яких просять судове засідання проводити без їх участі, та прийняти рішення з урахуванням інтересів дитини.
11.03.2025 року, через систему «Електронний суд» від представника третьої особи - ІНФОРМАЦІЯ_1 Кардан Ю.В. надійшли пояснення щодо позову або відзиву, в яких просять розгляд справи проводити без їх участі.
13.03.2025 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до розглялу по суті, зобов`язано управління (служби) у справах дітей Чернігівської міської ради надати в судове засідання висновок щодо доцільності встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком - ОСОБА_1 . (а.с.74-75)
28.03.2025 року, через систему «Електронний суд», від третьої особи - управління (служби) у справах дітей Чернігівської міської ради надійшли пояснення щодо позову або відзиву, в яких зазначають, що в управління (служби) у справах дітей не має правових підстав для надання висновку, щодо встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини.
23.04.2025 року від третьої особи - управління (служби) у справах дітей Чернігівської міської ради надійшов висновок щодо встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому зазначено, що встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини не входить до компетенції управління.
В судовому засіданні позивач та його представник вимоги позовної заяви підтримали та просили задовольнити. Додатково позивач зазначив, що з моменту виїзду разом із сином із окупованої території, бувша дружина не цікавилася життям та здоров`ям сина, не виходить на зв`язок, уникає спілкування, його звернення до правоохоронних органів з метою розшуку останньої виявилися марними, оскільки відповідач не бажає з ним спілкуватись. Стверджував, що він самостійно займається вихованням та матеріальним утримання сина, влаштовував його до школи, ходить на батьківські збори. Встановлення даного факту йому необхідне для отримання відстрочки від військової служби, оскільки вони із сином є внутрішньо переміщеними особами і у разі призову його до військової служби син залишить сам, бо інших близьких родичів у нього в місті Чернігові не має, а повернення додому є неможливим та небезпечним для життя сина. Просив, також стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання неповнолітнього сина. Проти проведення заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про час, місце та дату розгляду справи повідомлена в установленому законом порядку, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України.
Представник третьої особи - управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради (як орган опіки та піклування) в судове засідання не з`явився, про час, місце і дату слухання справи повідомлені належним чином. В письмових поясненнях щодо позову або відзиву від 10.03.2025 року, просили судове засідання проводити без їх участі, та прийняти рішення з урахуванням інтересів дитини.
Представник третьої особи - ІНФОРМАЦІЯ_3 в судове засідання не з`явився, про час, місце і дату слухання справи повідомлені належним чином. В письмових поясненнях щодо позову або відзиву від 11.03.2025 року, просили розгляд справи проводити без участі їх представника.
29.04.2025 року постановлена ухвала про заочний розгляд справи, відповідно до положень ч.4 ст. 223, ст. ст. 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Допитаний в судовому засіданні неповнолітній - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 суду пояснив, що з початку 2022 року матір не бачив і жодного зв`язку з нею не підтримує. Намагався встановити з нею зв`язок, але безуспішно, оскільки мати залишилася на непідконтрольній території України. Проживає з батьком який повністю займається його вихованням та матеріальним утриманням.
Вислухавши учасників справи, що з`явились, пояснення дитини, дослідивши матеріали справи, подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно розцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 11.02.2010 року, батьками неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_1 і ОСОБА_2 (а.с.18а)
Матеріалами справи підтверджується, що у травні 2022 року, з метою збереження життя та здоров`я позивач разом із сином виїхав з окупованої території с.Відродження Мелітопольського району Запорізької області до м.Іллінці Вінницької області, в подальшому, з вересня 2023 року по серпень 2024 року мешкали в м.Бахмач Чернігівської області, за адресою: АДРЕСА_4 , неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 навчався в 7-му класі Бахмацької ЗЗСО І-ІІІ ступенів №5 Бахмацької міської ради, участь у вихованні приймав батько, оскільки мама знаходиться на тимчасово окупованій території, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 06.10.2023 року (а.с.19-20), характеристикою на учня 7-Б класу та довідкою №151 від 06.12.2023 року Бахмацької ЗЗСО І-ІІІ ступенів №5 Бахмацької міської ради (а.с.21,22)
З 2024 року позивач із сином проживають у місті Чернігові, дитина навчається у 8-А класі Чернігівської гімназії №6 Чернігівської міської ради, вихованням і утриманням якого займається батько, що підтверджується довідкою та характеристикою із учбового закладу дитини. (а.с.35, 36)
Згідно висновку щодо встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , затвердженого рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради №187 від 17.04.2025 року, неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та його батько (позивач у справі) взяті на облік внутрішньо переміщених осіб. Фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 . Квартира трьохкімнатна з усіма комунальними зручностями, розташована на другому поверсі, п`ятиповерхового будинку. Олександр ОСОБА_5 та ОСОБА_4 винаймають лише дві кімнати. Меблі, які знаходяться у квартирі власника. ОСОБА_4 проживає у окремій кімнаті, в якій є тільки необхідне: ліжко, стіл для занять, стільці. Із довідки Чернігівської гімназії №6 Чернігівської міської ради вбачається, що ОСОБА_3 навчається у 8-А класі.
З листа ІНФОРМАЦІЯ_4 від 01.05.2024 року №2в/2/1110 вбачається, що позивач мав відстрочку від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, і на даний час для її продовження на підставі ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (жінки та чоловіки, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років), йому необхідно надати підтверджуючі документи. (а.с.15)
Згідно частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до частин першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 року у справі №916/1415/19 (провадження №12-80гс20) вказано, що розглядаючи справу суд має з`ясувати: 1) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 2) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 3) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах.
Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право позивача підлягає захисту обраним ним способом.
Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.
Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.
Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Згідно із частиною 1 статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу (частина 2 статті 141 СК України).
При цьому, згідно зі ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.
Статтею 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини.
Відповідно до ст. 157 Сімейного Кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.
Згідно ч. 2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
В постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що має юридичне значення», зазначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту, коли цей факт породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових чи не майнових прав громадян та встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Стаття 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначає порядок відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації.
Згідно п.4 ч.2 даного Закону, не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, жінки та чоловіки, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо другий з батьків такої дитини (дітей) помер, позбавлений батьківських прав, визнаний зниклим безвісти або безвісно відсутнім, оголошений померлим, відбуває покарання у місцях позбавлення волі, а також коли особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду або запис про батька такої дитини в Книзі реєстрації народжень здійснений на підставі частини першої статті 135 Сімейного кодексу України.
Крім того, постановою Кабінету Міністрів України №560 від 16.05.2024 року затверджено "Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період" (далі - Порядок), пункт 56 якого, містить посилання на отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період з підстав визначених ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Додаток 5 зазначеного Порядку, визначає перелік документів які необхідно надати до комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу, для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, зокрема одним із документів є рішення суду про встановлення факту самостійного виховання дитини.
Отже, документом, який надає право позивачу для отримання відстрочки є рішення суду про встановлення факту самостійного виховання дитини.
Таким чином, встановлення факту перебування неповнолітньої дитини на самостійному вихованні і утриманні позивача породжує юридичні наслідки як для його самого (надання відстрочки від мобілізації, отримання аліментів на утримання сина), так і з для захисту прав та інтересів самої дитини, яка є внутрішньо переміщеною особою, окрім батька в місті Чернігові інших родичів не має, мати дитини залишилася на окупованій території України, зв`язку з нею не має.
Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, в судовому засіданні встановлено та підтверджується письмовими доказами, що дитина проживає з батьком ОСОБА_1 , який створив всі умови для проживання дитини, здійснює опіку над нею, доглядає та піклується про стан її здоров`я, встановлення даного факту є необхідним для реалізації його особистих прав, зокрема отримання відстрочки від призову та з метою захисту прав та законних інтересів дитини і інакше, а ніж в судовому порядку даний факт встановити не можна.
Крім того, факт перебування дитини на утриманні та вихованні батька також підтверджується особистими поясненнями учасників процесу, зокрема, особистими поясненнями заявника та дитини.
Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд виходить з наступного.
За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема, статтею 180 Сімейного кодексу України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.
Рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини встановлена ст. 141 СК України, відповідно до частин першої та другої якої мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
У цій статті закріплюється одна з характерних ознак батьківських прав та обов`язків - їх належність однаковою мірою обом батькам. Концепція рівності ґрунтується на одному з основних принципів сімейного права України - принципі рівності чоловіка та жінки.
Керуючись ст. 7 Сімейного кодексу України відповідно до якого - регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За умов ч.ч. 1, 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
На час розгляду справи домовленості між позивачем та відповідачем з приводу участі відповідача в утриманні дитини не досягнуто, а отже, аліменти підлягають стягненню в судовому порядку в силу ст. 181 Сімейного Кодексу України.
При визначенні розміру аліментів судом враховуються обставини викладені у ст. 182 СК України: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання.
За приписами статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Виходячи з того, що дитина проживає разом із позивачем, у зв`язку з чим цілодобовий обов`язок позивача полягає не тільки у матеріальному забезпеченні дитини, а ще й у постійному вихованні, контролі, враховуючи вік дитини, беручи до уваги обов`язок батьків щодо матеріального утримання дитини, виходячи з засад справедливості, добросовісності, розумності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів. З відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.01.2025 року, в силу ст. 191 Сімейного Кодексу України, і до досягнення дитиною повноліття.
Таким чином, враховуючи наведене, обставини справи, факт доведення позивачем самостійного виховання та утримання дитини батьком, зокрема, письмовими доказами та наданими в судовому засіданні особистими поясненнями позивача і дитини, встановивши, що обраний позивачем спосіб захисту є ефективним для захисту його прав та інтересів неповнолітньої дитини, що є передумовою для стягнення аліментів з відповідача і даний факт інакше як у судовому порядку встановити неможливо, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.
Суд визнає необхідним застосувати п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.
У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.
Керуючись ст.ст. 2, 5, 10-13, 18, 141, 258-259, 263, 265, 280-289, 351, 354 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради (як орган опіки та піклування); ІНФОРМАЦІЯ_1 , про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини батьком - задовольнити.
Встановити факт самостійного виховання та утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП невідомий, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.01.2025 року і до повноліття дитини.
Допустити негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Заочне рішення може бути переглянуте Новозаводським районним судом міста Чернігова за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , (місце реєстрації: АДРЕСА_5 ).
Відповідач: з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП невідомий, (місце реєстрації: АДРЕСА_6 ).
Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору:
ІНФОРМАЦІЯ_1 , ЄДРОПОУ НОМЕР_3 , (місцезнаходження: АДРЕСА_7 ).
Повний текст рішення суду складений 08.05.2025 року.
Головуючий - суддя О. Г. Деркач