Справа № 352/615/25
Провадження № 2/352/511/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2025 рокум. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі Гриньків Д.В., розглянув у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст позовних вимог.

17.03.2025 року через підсистему «Електронний суд» представник позивача звернулася до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивований тим, що 26.03.2023 року між сторонами укладено кредитний договір № 26.03.2023-100000129 шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до умов договору ТОВ «Споживчий центр» було надано кредит позичальнику ОСОБА_1 у розмірі 3500 грн, строком на 42 дні за кредитною ставкою «Економ» у розмірі 2% за 1 день користування кредитом та ставкою «Стандарт» за один день користування кредитом в розмірі 3%, яка застосовується протягом усього строку, окрім періоду «Економ».

Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором відповідач належним чином не виконував, унаслідок чого станом на 06.05.2023 року утворилась заборгованість за кредитом у розмірі 7420 грн, з яких: 3500 грн - заборгованість за тілом кредиту, 3920 грн - заборгованість за простроченими процентами.

За указаних обставин позивач, звернувшись в суд із даним позовом, просив стягнути з позивача на його користь заборгованість за кредитним договором у сумі 7420 грн та судові витрати.

ІІ.Стислий виклад позиції учасників справи.

Представник відповідача скористався правом на подання відзиву та не погоджується із заявленими позовними вимогами враховуючи наступне. Так представник відповідача вважає, що доказів щодо факту випуску банківської картки на ім`я відповідача у даній справі матеріали справи не містять, як і виписок про рух грошових коштів по рахунку який був відкритий для обслуговування банківської карти на ім`я ОСОБА_1 , що на його думку, свідчить про недоведеність існування основної суми заборгованості позивача перед відповідачем. Окрім цього вважає нарахування та стягнення прострочених платежів по процентах незаконним, з огляду на те, що позивач проходить військової служби (навчання) у Збройних Силах України, оскільки таке нарахування суперечить п.15 ст.14 «Пільги військовослужбовцям та членам їх сімей» Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник позивача надіслав до суду відповідь на відзив, у якому вказав, що відповідачем та позивачем було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов правочину (кредитного договору), та підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором, що підтверджується належними доказами. Вказані обставини відповідач не спростував належними та допустимими доказами. Щодо видачі кредитних коштів вказав, що видача таких відповідачу підтверджується квитанцією LIQPAY № , яка є первинним платіжним документом у розумінні Закону України «Про платіжні послуги», а відтак - належним та допустимим доказом видачі коштів відповідачу. Зазначив, що відповідачем при оформленні заявки було зазначено повний номер картки (електронного платіжного засобу відповідача), але відповідно до Постанов Правління Національного банку України від 03.11.2021 № 113, від 05.11.2014 N 705, яка була чинна на момент укладення договору, від 29.07.2022 № 164 позивач не може зазначати та зберігати у договорах, інших документах повний номер особистого Документ сформований в системі «Електронний суд» 08.05.2025 5 електронного платіжного засобу відповідача.

Сторона позивача вважає безпідставними доводи відзиву про не надання позивачем виписки по рахунку, як первинного бухгалтерського документу. Оскільки ТОВ «Споживчий центр» не є банківською установою, а має статус фінансової установи, яка здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг, зокрема надання кредитів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, без відкриття рахунку, тому не може надати первинні банківські документи, а відтак наданий суду позивачем розрахунок є належним та допустимим доказом заборгованості та її розміру у справі. Крім того, як вказує представник позивача, будь-яких претензій щодо невиконання позивачем свого обов`язку по наданню коштів протягом дії договору відповідач не заявляв.

Щодо проходження відповідачем військової служби зауважує, що копія військового квитка, надано відповідачем містить вибіркові сторінки та не дозволяє встановити підставу прийняття на військову службу. Вказав на правовий висновок, викладений у п. 80 постанови Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 04 вересня 2024 року у справі №426/4264/19 (провадження № 61-7310св24) згідно якого, висновки судів попередніх інстанцій про застосування до спірних правовідносин частини 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» є безпідставними та необґрунтованими, оскільки положення зазначеного закону стосуються виключно мобілізованих позичальників та за фактичних обставин у справі, встановлених під час неодноразового її розгляду, на спірні правовідносини не поширюються. А тому вважає, що права на відповідну пільгу, як особа, прийнята на військову службу за контрактом, відповідач не має.

Представник позивача у позовній заяві просив проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідачу ОСОБА_1 була надіслана ухвала про відкриття провадження у справі, днем вручення якої відповідно до п.4 ч.6 ст.272 ЦПК України є 10.05.2025 року.

ІІІ. Відомості про рух справи. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 20.03.2025 провадження у справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили.

ІV. Фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що 26.03.2023 року ОСОБА_1 ознайомився із пропозицією про кладення кредитного договору ТОВ «Споживчий центр» та підписав її одноразовим ідентифікатором НОМЕР_9 (а.с.14зв.-17).

В подальшому 26.03.2023 року відповідач підписав заявку, яка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення договору № 26.03.2023-100000129 від 26.03.2023 року, згідно якого кредитодавець надає позичальнику кредит у сумі 3500 грн строком на 42 дні, дата повернення кредиту - 06.05.2023 року, черговий період користування кредитом - кожні 14 днів, ставка «Економ» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом періоду «Економ»; ставка «Стандарт» - фіксована незміна процентна ставка у розмірі - 3% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, окрім періоду «Економ» (а.с.18-19).

Розмір процентів відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України становить 730 % річних. Відповідач ознайомлений і прийняв умови кредитного договору, та підтвердив, що однозначно та безумовно приймає (акцептує) пропозицію про укладення кредитного договору (оферту), невід`ємною частиною якої є заявка до кредитного договору № 26.03.2023-100000129 від 26.03.2023 року, з яким попередньо уважно ознайомився, шляхом підписання електронним підписом та одноразовим ідентифікатором НОМЕР_9 (а.с.18-19).

Відповідно до підтвердження укладення кредитного договору від 26.03.2023 року, відповідач підтвердив укладення електронного кредитного договору між ним та позивачем. Сума кредиту становить 3500 грн , строк кредиту 42 днів (а.с.19зв).

Відповідно до квитанції LIQPAY від 26.03.2023 року №, по договору № 26.03.2023-100000129 від 26.03.2023 року були перераховані 3 500 грн на банківський рахунок НОМЕР_1 (а.с.10).

Відповідно до довідки ТОВ «Старт-мобайл» від 02.05.2025 року підтверджено, що за даними системи товариства на номер абонента НОМЕР_2 26.03.2023 року о 04:15:30 год. було доставлено СМС-повідомлення з текстом «Код підтвердження: НОМЕР_9» (а.с.61).

Згідно картки субконто по контрагенту ОСОБА_1 за договором 26.03.2023-100000129 від 26.03.2023 року вбачається, що поточне сальдо станом на 26.03.2023 року за цим договором становило 3500 грн, станом на 06.05.2023 року 7420 грн (а.с.62-65).

Із довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №26.03.2023-100000129 від 26.03.2023 за період з 26.03.2023 року по 06.05.2023 року слідує, що загальний залишок заборгованості становить 7420 грн, з яких 3 500 грн - заборгованість за основним боргом, 3920 - заборгованість за процентами (а.с.9).

Згідно військового квитка серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 13.03.2022 року прийняв військову присягу на кафедрі військової підготовки ІФТУНГ. Згідно записів про проходження військової служби у військовому квитку ОСОБА_1 , останній 13.03.2022 року зарахований курсантом на кафедру військової підготовки ІФТУНГ, та призначено військове звання солдат (а.с.39-44).

13.02.2022 року ОСОБА_1 уклав контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти з Міністерством оборони України в особі начальника кафедри ІНФОРМАЦІЯ_2, згідно якого курсант ОСОБА_1 добровільно взяв на себе зобов`язання проходити військову службу (навчання) на кафедрі ІНФОРМАЦІЯ_2 протягом строку контракту, а саме до 15.12.2023 року. (а.с.45-46).

Згідно повідомлення про прийняття кадрових рішень наказом головнокомандувача ЗСУ (по особовому складу) від 13.11.2024 року №1479, лейтенанта ОСОБА_1 , офіцера відділу зберігання пального та мастильних матеріалів військової частини НОМЕР_4 наказано звільнити з займаних посад і призначити до ІНФОРМАЦІЯ_3 військової частини НОМЕР_5 - офіцером резерву (а.с.47).

З витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_4 (по стройовій службі) від 20.11.2024 року №324 вбачається, що лейтенанта ОСОБА_1 офіцера резерву військової частини НОМЕР_5 постановлено вважати таким , що справи та посаду здав та вибув до нового місця проходження військової служби в АДРЕСА_1 (а.с.49).

V. Мотиви з яких виходить суд та норми права.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України (далі ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).

У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно статті 1056 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (частина перша статті 1048 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України презюмується, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (статті 610, 611 ЦК України).

У постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891/15-ц (провадження №61-517св18) зроблено правовий висновок про те, що: «доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно з вказаною нормою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

У постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року в справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблено висновок, що:«у разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню».

Дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Отже, спростувати розрахунок боргу за кредитом можливо лише в призмі оцінки доводів сторони, яка заперечує такий розрахунок.

Стосовно застосування до спірних правовідносин положень п.15 ст. ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» суд зазначає таке.

Відповідно до п.1 ст.3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі по тексту Закону) дія цього Закону поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів-громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України та членів їх сімей.

Відповідно до п.15 ст.14 Закону (в редакції чинній на момент укладення кредитного договору) військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

В Прикінцевих положеннях Закону №1275-УІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації», яким і доповнено статтю 14 пунктом 15 прописано про надання зазначеній нормі дії в часі у межах конкретно визначеного періоду, а саме: військовослужбовцям - з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби.

Законом України від 30.03.2021, що набрав законної сили 23.04.2021 було внесено зміни до вищевказаної норми і він набув такої редакції: «Військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються».

VІ. Висновки суду.

Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Матеріалами справи підтверджено, що 26.03.2023 року у встановленому вказаними заявкою та пропозицією порядку, а також у відповідності до Закону «Про електронну комерцію», ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 строком на 42 календарних дні уклали кредитний договір за заявкою в електронній формі № 26.03.2023-100000129 на суму 3500 грн за процентною ставкою у розмірі 2 %, яка застосовується протягом періоду «Економ» користування кредитом, тобто протягом 14 днів, та за процентною ставкою «Стандарт» у розмірі 3% за один день користування кредиту, та застосовується протягом усього строку користування кредитом, окрім періоду «Економ». На підтвердження прийняття заяви на видачу кредиту позивачем було надіслано відповідачу підтвердження укладення договору на вищевказаних умовах.

Відповідач підтвердив, що ознайомлений і приймає умови кредитного договору (оферти), а також підтверджує, що однозначно та безумовно приймає (акцептує) пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), невід`ємною частиною якої є заявка до кредитного договору № 26.03.2023-100000129 від 26.03.2023 року, з якими він попередньо ознайомився. Акцептовані ним умови кредитного договору містяться у вказаних заявці та оферті.

Крім того, відповідач розумів, що підписує та укладає кредитний договір на вищевказаних умовах, підписуючи даний акцепт одноразовим ідентифікатором НОМЕР_9 (код смс-повідомлення на номер НОМЕР_10).

Вказана сума позики була перерахована відповідачу на платіжну картку, що підтверджується квитанцією про електронний переказ коштів від 26.03.2023 року, сформований платіжним сервісом «Приват Банк», системою LiqPay.

Отже, фактично отримані позичальником кошти за тілом кредиту у розмірі 3500 грн в добровільному порядку ТОВ «Споживчий центр» повернуті не були, позивачем правомірно нараховано заборгованість за простроченими відсотками в сумі 3 920 грн. (3500/100х2х14 = 980 грн - відсотки за період "Економ", 3500/100х3х28 = 2 940 грн - відсотки за період «Стандарт»), що підлягають стягненню на користь позивача.

Стосовно посилання представника відповідача на застосування до спірних правовідносин п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та як наслідок відсутності підстав для нарахування та стягнення відсотків за користування кредитом, то суд вважає його безпідставним з огляду на наступне. Так, відповідно до даної норми, в редакції на час укладення кредитного договору, проценти за користування кредитом не нараховуються військовозобов`язаним з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду. Крім того, Прикінцевими положеннями Закону №1275-УІІ прописано про надання зазначеній нормі дії в часі у межах конкретно визначеного періоду, зокрема військовослужбовцям - з моменту призову під час мобілізації до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби.

З системного аналізу вищевказаних норм та наявних у справі доказів слід дійти висновку, що відповідач, проходив військову службу (навчання) на кафедрі військової підготовки ІФТУНГ у період з 13.03.2022 по 15.12.2023 року. Договір про надання кредиту між відповідачем та позивачем був укладений 26.03.2023 року, при цьому нарахування процентів здійснювалося до 06.05.2023 року, тобто в період навчання курсанта ОСОБА_1 на військовій кафедрі вказаного навчального закладу.

Доказів того, що відповідач ОСОБА_1 був призваний на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період,у період нарахування позивачем відсотків за договором №26.03.2023-100000129 від 26.03.2023 тобто з 26.03.2023 по 06.05.2023 року або того, що саме в цей період відповідач брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, стороною відповідача суду не надано.

Тому, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

VІІ. Судові витрати.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по справі, які складаються зі сплаченого позивачем судового збору в розмірі 2422,40 грн.

На підставі ст.ст.549, 551, 625, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст. 12,13,81,247,259,263,265,268, 273, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором 26.03.2023-100000129 від 26.03.2023 року у сумі 7 420 (сім тисяч чотириста двадцять) грн. 00 коп., яка складається: з 3 500 (три тисячі п`ятсот) грн - заборгованості за тілом кредиту, 3 920 (три тисячі дев`ятсот двадцять) грн - заборгованості за простроченими процентами.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» сплачений судовий збір у сумі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.

Згідно ст.273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», вул. Саксаганського, 133-А, м. Київ, 01032, ;

представник позивача: Лисенко Олена Сергіївна, вул. Саксаганського, 133-А, м. Київ, 01032, РНОКПП: НОМЕР_6 ;

відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 ;

представник відповідача: ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_8 .

Рішення складене в повному обсязі 16.05.2025 року.

Суддя Тисменицького районного суду

Івано-Франківської області Гриньків Д.В.