Справа №705/1732/18
2/705/69/25 РІШЕННЯ
06 травня 2025 року м.Умань
Уманський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді Єщенко О.І.,
секретаря судового засідання Остропольської О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування завданої майнової шкоди,
Ухвалою від 10.05.2018 відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
Ухвалою від 11.06.2018 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.
03.08.2018 відповідачем ОСОБА_1 подано до суду відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Зазначив, що згідно посвідчення учасника бойових дій, виданого 10.05.2015 начальником управління персоналу заступником начальника штабу військової частини НОМЕР_3 полковником ОСОБА_3 він ОСОБА_1 є учасником бойових дій, а тому звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Представник позивача МТСБУ у судове засідання не з`явився. 29.11.2024 у системі «Електронний суд» представником МТСБУ Цибою Д.М. сформовано заяву, в якій він просив розгляд справи провести у відсутність позивача та його представника. Зазначив, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі, проти винесення заочного рішення, та/або проведення у спрощеному порядку розгляду справи не заперечують.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився.
Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Цімоха Р.Р. у судове засідання не з`явився, 06.05.2025 подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його участі та участі відповідача ОСОБА_1 . Просив суд врахувати, що відповідач ОСОБА_1 , відповідно до посвідчення серії НОМЕР_4 , виданого 10.05.2015, є учасником бойових дій, тому звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Відшкодування збитків потерпілим від ДТП мають відшкодовуватися за рахунок коштів МТСБУ, що в даному випадку і було зроблено. Тому позовні вимоги є безпідставними та такими, що не узгоджуються з положеннями законодавства.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти, відповідні їм правовідносини та дійшов таких висновків.
Потерпілий ОСОБА_2 повідомив про страховий випадок та 26.06.2016 з метою отримання відшкодування звернувся до МТСБУ.
18.12.2017 позивачем на адресу відповідача направлено претензію про відшкодування шкоди в порядку регресу.
Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об`єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля).
Тлумачення ч. 2 ст. 1187 ЦК України свідчить про те, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
На дату скоєння ДТП відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Водночас суд вважає за необхідне зазначити, що оскільки матеріали справи містять відзив відповідача, до якого долучено копію посвідчення учасника бойових дій, судом при розгляді справи не вирішувалося питання щодо порушення відповідачем строку для подання відзиву та повернення такого відзиву разом з доданими до нього документами, представник відповідача у заяві від 06.05.2025 просив суд врахувати, що відповідач ОСОБА_4 є учасником бойових дій, судом при вирішенні справи взято до уваги долучену відповідачем до матеріалів справи копію посвідчення учасника бойових дій.
Згідно з посвідченням серії НОМЕР_4 , яке є безтерміновим та дійсним на всій території України, виданим начальником управління персоналу заступника начальника штабу військової частини НОМЕР_3 полковником ОСОБА_3 , вбачається, що ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.
Відповідно до п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, інваліди I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним інваліду I групи, у його присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) в порядку, визначеному цим Законом.
Зі змісту рішення Конституційного Суду України від 23 грудня 2014 року № 7-рп/2014по справі № 1-6/2014 вбачається, що положення п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (№ 1961) необхідно розуміти так, що транспортними засобами, які належать учасникам бойових дій, інвалідам війни та інвалідам I групи, є такі наземні транспортні засоби, якими зазначені особи володіють як на праві власності, так і на будь-якій іншій правовій підставі. Конституційний Суд України зазначив, що особа, якій заподіяно шкоду внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у випадках, визначених законом, має право на її відшкодування. Захист цього права фізичних та юридичних осіб у разі настання страхових випадків, передбачених договором страхування або законом, забезпечує цивільно-правовий інститут страхування. У Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено особливості його застосування у випадках заподіяння шкоди внаслідок дорожньо-транспортних пригод, винуватцями яких є окремі категорії громадян, та обов`язкові умови, за наявності яких певні категорії фізичних осіб вважаються такими, чия цивільно-правова відповідальність застрахована. Так, для учасників бойових дій та інвалідів війни, що визначені законом, інвалідів I групи умовою їхнього страхування є особисте керування належними їм транспортними засобами.
Отже, особи, наведені у п. 13.1 ст. 13 Закону № 1961, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України, а потерпілі особи мають право на відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені у цьому пункті особи, за рахунок коштів МТСБУ.
При цьому аналіз положень ст. 13 Закону № 1961 вказує на те, що умовами відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є особи, наведені у п. 13.1 ст. 13 Закону № 1961, є керування транспортним засобом, який належить учасникам бойових дій та інвалідам війни, що визначені законом, інвалідам I групи не тільки на праві власності, а й на будь-якій іншій правовій підставі, тому Конституційний Суд України вважає, що транспортними засобами, які належать учасникам бойових дій та інвалідам війни, що визначені законом, інвалідам I групи, є такі наземні транспортні засоби, якими вони володіють не тільки на праві власності, а й на будь-якій іншій правовій підставі.
Згідно з пп. «г» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння особами, на яких поширюється дія п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
На підставі наведеного вище та того, що кошти потерпілому в результаті ДТП ОСОБА_2 виплачено за рахунок коштів МТСБУ, що передбачено чинним законодавством станом на час ДТП та такої виплати, суд дійшов висновку, що позовні вимоги МТСБУ до ОСОБА_1 про відшкодування завданої майнової шкоди задоволенню не підлягають.
Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, відповідно до ст. 141 ЦПК України витрати зі сплати судового збору з відповідача стягненню не підлягають.
На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 1-23, 76-81, 89, 95, 141, 258, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд
У задоволенні позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення рішення суду.
Учасник справи, якому копія рішення суду не була вручена у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому копії рішення суду.
Відповідач: ОСОБА_1 ; АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .
Суддя О.І.Єщенко