Справа № 740/1241/25
Провадження № 2/740/935/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2025 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Карпуся І.М.,

із секретарем судового засідання Пучкою М.С.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лосинівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами,

встановив:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, у якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позов аргументує тим, що житловий будинок в АДРЕСА_1 , мав статус колгоспного двору і станом на 15.04.1991 членами домогосподарства були: ОСОБА_3 голова двору, ОСОБА_2 син голови двору, ОСОБА_4 невістка голови двору, ОСОБА_5 внук голови двору.

Оскільки між ними не було ніякої угоди про зміну розміру часток, тому їх частки були рівними і кожен член колгоспного двору мав по 1/4 частці вказаного домоволодіння.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Спадщину після померлої прийняв її син ОСОБА_2 , так як був прописаний та проживав з померлою на день смерті, але за життя не оформив своїх спадкових прав. Інших спадкоємців за законом першої черги чи за заповітом не було.

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Спадщину після нього прийняли його батьки ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , так як були прописані та проживали разом зі спадкодавцем на день його смерті, але за життя не оформили спадкових прав.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Спадщину після неї прийняв її чоловік ОСОБА_2 , так як був прописаний та проживав з померлою на день смерті, але за життя не оформив своїх спадкових прав.

Таким чином, ОСОБА_2 став власником спірного будинку вцілому.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачка, як спадкоємець за заповітом, подала заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , проте нотаріусом було відмовлено їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок в АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на вказаний будинок.

Ухвалою судді 20.03.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання по справі.

Учасники справи у підготовче судове засідання не з`явились.

Позивачка надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог.

Представник відповідача Лосинівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області надіслав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності та визнання позову.

У відповідності до ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Згідно ч. 3, 4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та дійшов наступного висновку.

Згідно довідки про технічний стан нерухомого майна за № 685 від 14.11.2024, виданої ФОП ОСОБА_6 , станом на 31.12.2012 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстроване за колгоспним двором, головою якого є ОСОБА_3 , на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого Ніжинською районною Радою народних депутатів від 18.05.1990 (а.с.18)

Як вбачається з довідки Перемозького старостинського округу Лосинівської селищної ради від 23.01.2025 № 23, станом на 15.04.1991 у домоволодінні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , мешкали: ОСОБА_3 голова двору, ОСОБА_2 син, ОСОБА_4 невістка, ОСОБА_5 внук (а.с.13).

Згідно ст. 120 ЦК УРСР колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч.2 ст.123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли відповідно до постанови Верховної Ради Української РСР № 885-ХІІ був введений в дію Закон України «Про власність».

Таким чином, право на майно колгоспного двору, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 належало ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 у рівних частках - по 1/4 частці кожному.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 6).

З копії спадкової справи № 173/2006, заведеної Ніжинською районною державною нотаріальною конторою до майна ОСОБА_3 , вбачається, що спадщину після померлої прийняв її син ОСОБА_2 .

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.7).

На день смерті ОСОБА_5 був зареєстрований та проживав у АДРЕСА_1 . На день смерті та протягом 6 місяців за вказаною адресою були зареєстровані та проживали його батьки ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с. 15), а отже останні прийняли спадщину після померлого ОСОБА_5 .

Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 80661022 від 31.03.2025, спадкова справа після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 не заводилась.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 (а.с.8).

Згідно довідки Перемозького старостинського округу Лосинівської селищної ради від 18.09.2024, ОСОБА_4 на день смерті була зареєстрована і проживала у АДРЕСА_1 . На день смерті та протягом 6 місяців за вказаною адресою був зареєстрований та проживав її чоловік ОСОБА_2 (а.с. 16). Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 80661004 від 31.03.2025, спадкова справа після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 не заводилась.

Отже, ОСОБА_2 прийняв спадщину після померлої дружини, так як був зареєстрований та проживав з померлою на день смерті, ставши власником усього домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , але за життя не оформив своїх прав.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 (а.с.9).

Як вбачається з копії спадкової справи № 96/2024 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , позивачка ОСОБА_1 , як спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 .

Проте приватним нотаріусом Ніжинського районного нотаріального округу КострицеюС.В. 20.02.2025 винесено постанову про відмову у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на вказаний будинок із визначенням часток членів колгоспного двору у домоволодінні.

У роз`ясненнях, наданих у п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Відповідно до ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Згідно із ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ( ч.1 ст.1220, ч.1 ст.1270 ЦК України).

За змістом ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною (ч. 1, 5 ст. 1273 ЦК України).

Статтею 41 Конституції України гарантовано право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частиною першою статті 316 ЦК України поняття права власності визначено як право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України).

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно п.4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом МЮУ № 296/5 від 22.02.2012 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що спадкодавець ОСОБА_2 мав право власності на житловий будинку з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 , (1/4 частка - як член колгоспного двору та 3/4 частки успадковані ним після ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 ), і позивачка успадкувала це право, як спадкоємець за заповітом, однак у позасудовому порядку позбавлена можливості його оформити, у зв`язку з відсутністю належних правовстановлюючих документів, тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 263 - 265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_2 .

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.М. Карпусь