У Х В А Л А

Справа №377/1151/24

Провадження №2/377/109/25

"12" травня 2025 р. Славутицький міський суд Київської області у складі головуючої- судді Бабич Н.С., за участю секретаря судового засідання Присяжного В.В., за відсутності учасників справи, розглядаючи у відкритому підготовчому засіданні у залі суду в місті Славутичі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

У С Т А Н О В И В:

У грудні 2024 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» засобами поштового зв`язку звернулось до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 , відповідно до якого просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в загальному розмірі 85 696,07 грн, а саме:

за кредитним договором № 002/9053003-SP від 13 січня 2021 року в розмірі 37 046,07 грн, з яких: 16 936,09 грн- загальна заборгованість за тілом кредиту; 20 109,98 - загальна заборгованість за відсотками;

за кредитним договором № /714914 від 05 серпня 2021 року в розмірі 12 000, 00 грн, з яких: 3 000,00 грн- заборгованість за основною сумою боргу; 9 000,00 грн- заборгованість за відсотками;

за договором позики № від 30 липня 2021 року в розмірі 22 650,00 грн, з яких : 2000,00 грн- заборгованість за основною сумою бору; 20 650,00 грн- заборгованість за відсотками;

за кредитним договором № 2178341 від 25 липня 2021 року в розмірі 9 840,00 грн, з яких: 3 000,00 грн- заборгованість за основною сумою бору; 6 840,00 грн- заборгованість за процентами;

за кредитним договором №14940-07/2021 від 22 липня 2021 року в розмірі 4 160,00 грн, з яких: 2000,00 грн; 2 160,00 грн- заборгованість за відсотками, а також понесені судові витрати.

Ухвалою судді від 10 січня 2025 року після виконання вимог, передбачених частиною шостою статті 187 ЦПК України, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 04 лютого 2025 року.

04 лютого 2025 року від представника відповідача-адвоката Дяченко Катерини Олександрівни на електронну адресу суду надійшла заява про зупинення провадження у справі.

04 лютого 2025 року підготовче засідання було відкладено на 20 лютого 2025 року на підставі пункту 3 частини другої статті 198 ЦПК України.

18 лютого 2025 року на електронну адресу суду від представника відповідача -адвоката Дяченко Катерини Олександрівни надійшов відзив на позовну заяву.

19 лютого 2025 року представник відповідача -адвокат Дяченко Катерина Олександрівна в системі «Електронний суд» звернулась з клопотанням про зупинення провадження у справі та подала відзив на позовну заяву, які за змістом є аналогічними раніше поданим.

У поданому до суду клопотанні від 19.02.2025 про зупинення провадження у справі представник відповідача-адвокат Дяченко К.О., посилаючись на пункт 2 частини першої статті 251 ЦПК України, просила зупинити провадження у справі, оскільки станом на день звернення позивача із позовною заявою відповідач перебуває в складі Збройних Сил України.

20 лютого 2025 року за заявою представника позивача оголошено перерву в підготовчому засіданні до 10 березня 2025 року на підставі пункту 3 частини другої статті 198 ЦПК України.

24 квітня 2025 року від представника позивача Ясницької Наталії Олегівни в підсистемі «Електронний суд» надійшли письмові заперечення від 21.02.2025 на клопотання про зупинення провадження у справі, в яких вона просила відмовити в його задоволенні. Послалась на те, що процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі не з наявністю воєнного стану в Україні, а із фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону, військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, про що зазначено у висновках Верховного Суду, викладених у постановах від 14 грудня 2022 року у справі №757/52540/16-ц, від 17 січня 2023 року у справі № 501/1699/17; в даній справі бере участь представник відповідача, який має всі можливості для захисту інтересів відповідача у передбачений законом спосіб; реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією відповідно до статті 129 Конституції України, тому має бути відмовлено в зупиненні провадження у справі.

Ухвалою суду від 10 березня 2025 року долучено до матеріалів справи відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, клопотання про зупинення провадження у справі від, заперечення на заяву про зупинення провадження у справі від, поновлено представникам позивача строк для подання клопотань про долучення та витребування доказів, які задоволено, долучено до матеріалів справи докази та витребувано в АТ «Універсал Банк» інформацію, зазначену в ухвалі суду, продовжено строк підготовчого провадження не більше ніж на тридцять днів, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 198 ЦПК України оголошено перерву в підготовчому засіданні до 02 квітня 2025 року.

Ухвалою суду від 02 квітня 2025 року поновлено представнику позивача строк для подання клопотання про витребування доказів, яке задоволено, витребувано в АТ «Ідея Банк» докази.

02 квітня 2025 року від представника відповідача -адвоката Дяченко Катерини Олександрівни в підсистемі «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення з додатками, в яких вона зазначила про надання на підтвердження обставин зупинення провадження у справі довідки про безпосередню участь ОСОБА_1 у заходах, необхідних для забезпечення оборони України від 11.03.2025, а також надала копію вказаної довідки із супровідним листом від 13.03.2025 та квитанцію про надсилання стороні ТОВ «ЄАПБ» додаткових пояснень з додатками.

Крім того, 17 квітня 2025 року від іншого представника відповідача - адвоката Серкіна Костянтина Юрійовича, сформована в підсистемі «Електронний суд» 16.04.2025, надійшла заява про зупинення провадження у справі, яка за змістом є аналогічною клопотанню про зупинення провадження у справі, поданому представником відповідача -адвокатом Дяченко Катериною Олександрівною, до якої також додано копію довідки про безпосередню участь ОСОБА_1 у заходах, необхідних для забезпечення оборони України від 11.03.2025; копію супровідного листа від 13.03.2025 та квитанцію про надсилання вказаної заяви з додатками іншим учасникам справи.

Ухвалою суду від 21 квітня 2025 року долучено до матеріалів справи додаткові пояснення від 02.04.2025 з додатками, подані представником відповідача-адвокатом Дяченко К.О. та заяву про зупинення провадження у справі від 16.04.2025 з додатками, подану представником відповідача- адвокатом Сєркіним К.Ю., оголошено перерву в підготовчому засіданні до 12 травня 2025 року на підставі пункту 3 частини п`ятої статті 198 ЦПК України у зв`язку із неподанням АТ «Ідея Банк», яке не є учасником справи, витребуваних доказів.

23 квітня 2025 року від АТ «Ідея Банк» на виконання вимог ухвали суду від 02 квітня 2025 року надійшла інформація №Л-БТ-2025/1251 від 08.04.2025 про відкритий в АТ «Ідея Банк» на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мобільний телефон НОМЕР_2 , рахунок НОМЕР_3 , до якого відкрито картку № НОМЕР_4 , з випискою про рух коштів по вказаному рахунку за період з 05.08.2021 по 08.08.2021.

Учасники справи в призначене підготовче засідання не прибули, про дату, час і місце підготовчого засідання повідомлені належним чином в порядку, передбаченому статтями 128-130 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки через електронний кабінет, що підтверджується довідками про доставку електронного документу. У позовній заяві зазначено клопотання про розгляд справи без участі представника позивача. Від відповідача та його представників заяв про розгляд справи без їх участі до суду не надходило.

З огляду на положення пункту 1 частини другої статті 198, частини першої статті 223 ЦПК України, неявка учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце підготовчого засідання, не перешкоджає його проведенню.

Через неявку в підготовче засідання всіх учасників справи відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши клопотання та заяву про зупинення провадження у справі, матеріали цивільної справи, необхідні для їх розгляду, суд дійшов висновку про їх задоволення, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами виник спір з приводу стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за вказаними кредитними договорами в загальному розмірі 85 696,07 грн.

Згідно з частинами першою, другою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Пунктом 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України передбачено, що суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 2 частини першої статті 251 ЦПК України - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції (пункт 2 частини першої статті 253 ЦПК України).

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи.

Аналіз наведених положень законодавства дає підстави для висновку про те, що визначаючи наявність підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава зупинення провадження у справі застосовується виключно з метою забезпечення можливості дотримання процесуальних прав учасників процесу, закріплених нормами ЦПК України, зокрема на безперешкодну участь сторін у судовому процесі, та з метою виконання обов`язку суду щодо повного та об`єктивного дослідження судом всіх обставин справи.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності. Військова служба у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до законів України, є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком осіб (за винятком випадків, визначених законом), пов`язаній із захистом України.

Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та вирішення питань, пов`язаних з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі, врегульовано Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі - Положення № 1153/2008).

Згідно з пунктом 12 Положення № 1153/2008 встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Результат аналізу пункту 12 Положення № 1153/2008 дає підстави зробити висновок про те, що встановлення відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом, оформлюється письмовими наказами по особовому складу.

Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 листопада 2022 року у справі № 753/19628/17 (провадження № 61-9218св22), від 29 березня 2023 року у справі № 756/3462/20 (провадження № 61-7918св22).

Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (стаття 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»).

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/202 постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Надалі неодноразово строк дії воєнного часу продовжувався і не скасовано до теперішнього часу.

За приписами пункту другого зазначеного Указу військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування наказано запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Конструкція пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України дає підстави для висновку, що визначена ним підстава зупинення провадження пов`язана не із самою обставиною введення воєнного стану, а із фактом перебування сторони у справі у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан.

При цьому, вказана вище норма має тимчасовий характер, тобто обмежується строком перебування сторони у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан. За такої умови підстава для зупинення провадження у справі вичерпується тоді, коли участь сторони у складі Збройних Сил України припиняється. Учасник справи може припинити участь у складі Збройних Сил України ще до припинення воєнного стану, якщо така можливість передбачена законодавством.

Наведене правове регулювання дозволяє дійти висновку, що норма пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України може бути застосована судами під час вирішення питання про зупинення провадження у справі у разі перебування фізичної особи, яка є стороною чи третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, до припинення перебування такої фізичної особи у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Вказаний висновок викладений Верховним Судом у постанові від 19 грудня 2024 року у справі № 484/40/21 з посиланням на подібний висновок Верховного Суду, зазначений в постанові від 25 липня 2024 року у справі № 852/2а-2/24.

Зважаючи на викладене, суд вважає слушними доводи представника позивача, наведені у письмових запереченнях на клопотання про зупинення провадження у справі, з посиланням на подібні висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 14 грудня 2022 року у справі №757/52540/16-ц, від 17 січня 2023 року у справі № 501/1699/17, про те, що процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі не з наявністю воєнного стану в Україні, а із фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону, військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

У постанові від 19 грудня 2024 року у справі №484/40/21 Верховний Суд також дійшов висновку про те, що конструкція норми пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України носить імперативний характер та покладає на суд саме обов`язок зупинити провадження у справі за цією підставою, при цьому, незалежно від наявності у сторони представника, стадії процесу (підготовче провадження, розгляд справи по суті, апеляційне, касаційне оскарження), ціни позову, виду вимог, що розглядаються у провадженні, чи будь-яких інших чинників. Закон зазначає, що не допускається зупинення провадження у певних категоріях справ, що стосуються інтересів дитини, або якщо відсутня сторона веде справу через представника (частини друга, третя статті 252 ЦПК України), однак ці положення не стосуються тих випадків, коли суд зобов`язаний зупинити провадження згідно з вимогами статті 251 ЦПК України.

Як вбачається із довідки №1/1973/г від 24 листопада 2024 року, виданої командиром військової частини НОМЕР_5 Збройних Сил України, копія якої знаходиться в матеріалах справи, солдат ОСОБА_1 дійсно перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_5 з 16.11.2024 ( том 1 а.с.124).

Відповідно до довідки №1190 від 11.03.2025, виданої командиром військової частини НОМЕР_5 Збройних Сил України, солдат ОСОБА_1 дійсно в період з 31.01.2025 по 31.01.2025 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Підстава: журнал бойових дій в/ч НОМЕР_5 від 31.01.2025 №10/701т за період з 21.01.2025 по 31.01.2025 ( том 2 а.с. 165, 175).

Згідно з відповіддю №1634/4774 від 13.03.2025, наданою командиром військової частини НОМЕР_5 Збройних Сил України на адвокатський запит адвокату Дяченко К.О., військовослужбовець ОСОБА_1 не перебуває у списках втрат військової частини НОМЕР_5 (не числиться серед поранених, загиблих чи зниклих безвісті) та продовжує виконувати поставлене бойове завдання у складі підрозділу на лінії зіткнення з противником ( том 2 а.с. 164, 176).

Вказані докази у своїй сукупності дають підстави вважати, що відповідач станом на час розгляду справи перебуває на військовій службі у складі Збройних Сил України у військовій частині НОМЕР_5 та виконує бойові завдання, необхідні для захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, отже перебуває у складі військового формування, що переведено на воєнний стан.

Таким чином, наявна підстава для зупинення провадження у справі відповідно до пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України.

При цьому суд враховує, що розумність строків розгляду справи згідно із статтею 2 ЦПК України належить до основних засад (принципів) цивільного судочинства і є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, та про що неодноразово вказував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини.

Так, згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Право на розгляд справи упродовж розумного строку, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя. При цьому Україна, як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Водночас ЄСПЛ у своїх рішеннях, здійснюючи тлумачення положень Конвенції, неодноразово наголошував, що право на доступ до правосуддя, закріплене у статті 6 Конвенції, не має абсолютного характеру та може бути обмежене: держави мають право установлювати обмеження на потенційних учасників судових розглядів, але ці обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути розумний ступінь пропорційності між застосованими засобами та поставленою метою (рішення від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України», рішення від 28 травня 1985 року у справі «Ашінгдейн проти Великої Британії», рішення від 30 травня 2013 року у справі «Наталія Михайленко проти України»).

Процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються і передбачають усталений порядок їх застосування. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (п.47 рішення Європейського суду з прав людини від 21 жовтня 2010 року у справі «Дія 97» проти України», заява №19164/04).

Тобто принцип правової визначеності передбачає зрозумілість, прогнозованість та усталений порядок застосування процесуальних норм.

У даному випадку, як було зазначено вище, норми процесуального права, зокрема пункт 2 частини першої статті 251 ЦПК України, які покладають на суд безумовний обов`язок зупинити провадження у справі у разі перебування сторони у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан, є чіткими та прогнозованими в частині того, що вони встановлюють неможливість вирішення спору у відношенні сторони, яка перебуває у складі Збройних Сил України під час воєнного стану, а тому позивач не вправі мати законних очікувань з приводу розгляду та вирішення справи за такої обставини.

Розгляд справи у відношенні сторони, яка перебуває у складі Збройних Сил України в період воєнного стану з порушенням приписів процесуального закону та за підстав, які не видаються переконливими, буде порушувати законні права та інтереси такої сторони і суперечити принципу юридичної визначеності (рішення ЄСПЛ від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», п. 53 рішення ЄСПЛ від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України»).

Необхідно зазначити, що стаття 6 Конвенції гарантує справедливий судовий розгляд не тільки позивачу, а й іншій стороні-відповідачу, який перебуває у складі Збройних Сил України.

За вказаних обставин зупинення провадження у справі на підставі пункту 2 частини другої статті 251 ЦПК України ґрунтується на законі та переслідує легітимну мету, а також має розумний ступінь пропорційності між застосованими засобами і поставленою метою та не суперечить принципу юридичної визначеності.

Також суд звертає увагу на те, що можливість відповідача брати участь у судових засіданнях в іншій формі, тобто через представника чи в режимі відеоконференції, або висловлення ним своєї позиції у відзиві на позовну заяву, який представник відповідача подала до суду в інтересах відповідача, не впливають на пряму вказівку закону про безумовний обов`язок суду зупинити провадження у справі, тому суд відхиляє як необґрунтовані доводи представника позивача, наведені у письмових запереченнях на клопотання про зупинення провадження у справі, про те, що в даній справі бере участь представник відповідача, який має всі можливості для захисту інтересів відповідача у передбачений законом спосіб.

Враховуючи викладене, необхідно зупинити провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами до припинення перебування ОСОБА_1 у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан, на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України.

Керуючись статтями 197-198, 251, 253, 260 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Приєднати до матеріалів цивільної справи інформацію АТ «Ідея Банк» №Л-БТ-2025/1251 від 08.04.2025 про відкритий в АТ «Ідея Банк» на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мобільний телефон НОМЕР_2 , рахунок НОМЕР_3 , до якого відкрито картку № НОМЕР_4 , з випискою про рух коштів по вказаному рахунку за період з 05.08.2021 по 08.08.2021.

Клопотання представника відповідача - адвоката Донченко Катерини Юріївни та заяву представника відповідача -адвоката Серкіна Костянтина Юрійовича про зупинення провадження у справі задовольнити.

Зупинити провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами до припинення перебування ОСОБА_1 у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан.

Копію ухвали надіслати учасникам справи до відома.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала складена та підписана 12 травня 2025 року.

Суддя Н. С. Бабич