ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/5532/23 Номер провадження 22-ц/814/262/25Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н.Л. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Бутенко С. Б.

Суддів Дорош А. І., Обідіної О. І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Іщенко Дениса Миколайовича

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 31 травня 2024 року у складі судді Яковенко Н. Л.

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, третя особа: Оржицький районний ВДВС у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,

в с т а н о в и в:

У вересні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом до ОСОБА_1 , в якому просила про стягнення з відповідача на її користь неустойки (пені) за прострочення зі сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка виникла за період з травня 2015 року по листопад 2021 року в розмірі 42 197,81 грн.

Позов мотивовано тим, що рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 15 квітня 2015 року стягнуто з відповідача ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народження, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття щомісячно, починаючи з 23.02.2015.

Дане рішення знаходиться на примусовому виконанні в органах ДВС, проте у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань станом на 01.12.2021 загальний розмір заборгованості зі сплати аліментів складав 42 197,81 грн.

На підставі частини першої статті 196 СК України вона має право на стягнення з відповідача неустойки (пені), загальна сума якої за її розрахунком за період з травня 2015 року по листопад 2021 року дорівнює сумі заборгованості - 42 197,81 грн.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 15 березня 2024 року залучено до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача Оржицький районний ВДВС у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 31 травня 2024 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини за період з травня 2015 року по листопад 2021 року в розмірі 42 197,18 грн.

Вирішено питання розподілу судових витрат. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідачем не наведено жодних обставин, які б об`єктивно, поза розумним сумнівом, виключали його вину в допущенні заборгованості зі сплати аліментів впродовж тривалого часу.

Не погодившись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_1 - адвокат Іщенко Д. М. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення, неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 .

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що з моменту відкриття виконавчого провадження та по сьогоднішній час відповідач сплачує аліменти, проте з моменту ухвалення судового рішення про стягнення аліментів у нього погіршилося його матеріальне становище, що зумовлено бойовими діями та запровадженням в Україні воєнного стану, відсутністю у нього постійного місця роботи.

Вказує, що у нього змінився сімейний стан, він уклав шлюб з ОСОБА_4 , у якому ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилася донька ОСОБА_5 . Крім того, у його дружини є син від першого шлюбу - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який наразі навчається та перебуває на його утриманні, оскільки його рідний батько помер. Також на його утриманні перебуває його матір ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка має ІІІ групу інвалідності, має стійкий больовий синдром та потребує сторонньої допомоги і лікування.

Зазначає, що крім зобов`язань зі сплати аліментів він також бере додаткову участь в утриманні доньки ОСОБА_8 , зокрема, у 2022 році неодноразово направляв посилки з одягом для дитини.

Звертає увагу на те, що рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 30 жовтня 2023 року, залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 29 січня 2024 року, зменшено розмір аліментів, стягнутих рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 15 квітня 2015 року, до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня набрання законної сили рішенням і до досягнення дитиною повноліття.

Також вказує, що заборгованість зі сплати аліментів виникла за період з 2015 року по 2021 рік, розрахунком заборгованості підтверджено, що аліменти інколи сплачувалися відповідачем самостійно, інколи роботодавцем, проте представник Оржицького РВ ДВС не прибув у судове засідання та не навів обґрунтування наданого розрахунку. При цьому, суд безпідставно відмовив у задоволенні усного клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи та зобов`язання Оржицького РВ ДВС забезпечити явку державного виконавця з метою встановлення фактичних обставин справи, оскільки доданий до позовної заяви розрахунок заборгованості зі сплати аліментів містить неточності та викликає сумнів, зокрема, в частині зазначення в ньому розміру середньої заробітної плати працівників для цієї місцевості за 2015 рік.

Вважає, що є підстави для звільнення відповідача від сплати пені за прострочення сплати аліментів з урахуванням його матеріального та сімейного стану та відсутності його вини у виникненні заборгованості.

Крім того, постановою державного виконавця Оржицького ВДВС від 03.12.2021 скасовано тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві керувати транспортними засобами у зв`язку з погашення заборгованості зі сплати аліментів в повному обсязі та станом на 03.12.2021 заборгованість відсутня.

Вказує, що постановами державного виконавця від 16.05.2019 та 12.02.2020 звернуто стягнення на доходи боржника у ФОП « ОСОБА_9 » та ТОВ «МАРТ ГРУП», а тому його вини в тому, що роботодавці не відраховували аліменти, не має.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 - адвокат Сидоренко І. О. просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції залишити без змін як законне та обґрунтоване.

Колегія суддів апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Частина третя статті 3 ЦПК України встановлює, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374, статті 375 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

По справі встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на утримання якої за рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 15 квітня 2015 року у справі № 545/528/15-ц з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 було стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 23.02.2015 до досягнення дитиною повноліття (а. с. 5).

На виконання вказаного рішення суду Полтавським районним судом Полтавської області видано виконавчий лист № 545/528/15-ц, який перебував на примусовому виконанні Оржицького районного відділу ДВС у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, виконавче провадження ВП № 4778552.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, здійсненого державним виконавцем, загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 зі сплати аліментів за вказаним виконавчим листом за період з травня 2015 року по листопад 2021 року включно становив 42 197,81 грн (а. с. 6, 126).

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем допущено прострочення аліментних платежів, при цьому ним не наведено жодних обставин, які б виключали його вину у виникненні заборгованості, відтак суд дійшов висновку, що відповідно до вимог частини першої статті 196 СК України позивач має право на стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів відповідачем, розмір якої підтверджується проведеним позивачем розрахунком та не перевищує 100 відсотків заборгованості.

Статтями 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Правовідносини щодо утримання батьками своїх дітей регулюються главою 15 СК України, яким, зокрема, встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття у визначений за домовленістю між ними спосіб або за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) платника аліментів або у твердій грошовій сумі (статті 180, 181, 183, 184, 189 СК України).

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).

Абзацом першим частини першої статті 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19) зазначено, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частини перша, друга статті 12 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 12, частин першої, шостої статті 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Заявляючи про відсутність своєї вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , відповідач ОСОБА_1 доказів на підтвердження відповідних обставин по справі не надав та презумпцію своєї вини не спростував. Матеріали справи не містять доказів вжиття відповідачем заходів для недопущення заборгованості по аліментах та невиконання судового рішення за обставин, що не залежали від його волі, зокрема, внаслідок несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів роботодавцем, неможливості працевлаштування за станом здоров`я та ін.

Відповідач ОСОБА_1 є особою працездатною, не має будь-яких обмежень для влаштування на роботу та зобов`язаний вживати всіх необхідних заходів для отримання законних джерел доходів задля створення належних та достатніх умов проживання своєї дитини, забезпечення її гармонійного розвитку.

Виходячи з принципу обов`язковості судового рішення (стаття 129-1 Конституції України, пункт 7 частини третьої статті 2, стаття 14 ЦПК України), обов`язок по сплаті аліментів, у разі обізнаності платника аліментів про їх стягнення, не ставиться у залежність від стягнення таких за виконавчим листом шляхом відрахування із заробітної плати чи іншого доходу, оскільки судові рішення, що набрали законної сили, підлягають обов`язковому виконанню і сам платник аліментів має вживати усіх заходів для своєчасної сплати аліментів на утримання дитини, що також є його батьківським обов`язком відповідно до норм сімейного права.

Натомість, знаючи про судове рішення про стягнення з нього аліментів на утримання малолітньої дочки, відповідач систематично допускав прострочення у їх сплаті, з січня по листопад 2021 року включно аліменти взагалі не сплачував, порядком виконання судового рішення не цікавився та частково погасив заборгованість, що виникла станом на 30.11.2021 у сумі 42 197,81 грн, сплативши у грудні 2021 року 36 724,81 грн лише після вжиття державним виконавцем обмежувальних заходів щодо боржника.

Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Враховуючи інтереси малолітньої дитини та наведені обставини справи, колегія суддів не вбачає підстав для звільнення відповідача від обов`язку сплатити позивачу неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів, розмір якої не перевищує заборгованості зі сплати аліментів, що підтверджується відповідним розрахунком державного виконавця.

Обчислений державним виконавцем розмір заборгованості за аліментами у встановленому порядку боржником не оскаржувався, а посилання в апеляційній скарзі на необхідність обчислення аліментів за 2015 рік, виходячи з мінімального гарантованого розміру - 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, є безпідставними, не відповідають вимогам частини другої статті 195 СК України, згідно якої, якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості, така визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Доказів щодо джерела та розміру заробітку (доходу) відповідача у цей період матеріали справи не містять, тому доводи апеляційної скарги в цій частині відхиляються апеляційним судом як безпідставні.

Посилання в апеляційній скарзі на зміну сімейного стану відповідача у зв`язку з одруженням та народженням дитини в іншому шлюбі, утриманням сина дружини від попереднього шлюбу та утримання матері пенсійного віку не є підставою для звільнення від сплати неустойки (пені), що не передбачено нормами чинного законодавства України.

Відповідно до частини другої статті 196 СК України та частини четвертої статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, проте наявність відповідних обставин, що істотно вплинули на можливість сплати відповідачем аліментів у спірний період підлягають доказуванню з дотриманням принципу змагальності сторін та стандартів доказування, які вимагають надання стороною належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, що дозволяють суду дійти висновку про доведеність певної обставини поза розумним сумнівом. Лише зміна сімейного стану платника аліментів не є достатньою для зменшення пені, яка не перевищує розміру заборгованості по аліментах. Доказів матеріального становища та об`єктивної неможливості заробляти кошти у достатньому розмірі для утримання себе, членів своєї сім`ї та спільної з позивачкою дитини на час виникнення заборгованості відповідач суду не надав та відповідних обставин не довів.

Інші обставини, на які посилається апелянт, не стосуються періоду виникнення спірної заборгованості та на таку не впливають, тому не розглядаються апеляційним судом.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, і підстав для його скасування з наведених в апеляційній скарзі мотивів не вбачає.

За таких обставин апеляційна скарга представника відповідача підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Іщенко Дениса Миколайовича - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 31 травня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише у випадках, встановлених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. Б. Бутенко

Судді А. І. Дорош

О. І. Обідіна