Справа № 752/4548/24
Провадження № 6/752/268/25
У Х В А Л А

Іменем України

01 травня 2025 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді Слободянюк А.В., за участю секретаря судового засідання Білас С.Ф., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Київ заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги», про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в :

Заявник ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва із даною заявою, в якій просить суд визнати виконавчий лист, виданий на виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва 18 жовтня 2024 року у справі №752/4548/24, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Київські енергетичні послуги" заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги (електричну енергію) у розмірі 25 917,92 грн та судового збору у розмірі 2 422,40 грн, таким що не підлягає виконанню.

Свої вимоги мотивує тим, що заборгованість ним була повністю погашена ще до ухвалення рішення судом першої інстанції, про що вказав у апеляційній скарзі. У відповіді на відзив, позивач сам підтвердив, що ОСОБА_1 в повному обсязі погасив заборгованість. Добровільне виконання обов`язку є підставою для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає задоволенню.

Сторони, які належним чином повідомлені про місце, день та час розгляду справи, в судове засідання не з`явились.

Від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, заяву просить задовольнити в повному обсязі.

Представник ТОВ «Київські енергетичні послуги» подав заяву, в якій також просив справу розглядати за його відсутності, в задоволенні заяви просив відмовити, оскільки заборгованість відповідачем була сплачена не в повному обсязі, не сплаченим залишився судовий збір в розмірі 2 422,40 грн, доказів про зворотне відповідач не надав. ТОВ «Київські енергетичні послуги» із заявою про видачу виконавчого листа до суду не зверталось, та не отримувало виконавчого документу.

У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ст.247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали заяви, вважає, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, статті 18 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість судових рішень, що набрали законної сили.

Виконання судового рішення будь-якої інстанції необхідно розглядати як частину «судового провадження» відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а отже принцип справедливого правосуддя розповсюджується і на цю стадію судового провадження.

У частинах першій, третій статті 431 ЦПК України закріплено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Відповідно до вимог частини першої - другої статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові, зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій норми процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Крім того, за своїм змістом частина друга статті 432 ЦПК України передбачає визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню як повністю так і частково, а тому підстави якими заявник обґрунтовує свою заяву можуть бути наслідком як повного так і часткового визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а отже як повного так і часткового задоволення заяви, поданої відповідно до цієї норми закону.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 20 лютого 2019 року у справі № 2-4671/11, від 17 жовтня 2019 року у справі № 2-3558/2010 та від 24 червня 2020 року у справі № 520/1466/14-ц.

У силу частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом встановлено, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2024 року у справі №752/4548/24, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 21 лютого 2025 року, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги (електричну енергію) у розмірі 25 917,92 грн та судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

На виконання вищезазначеного рішення виконавчий лист не видавався, що вбачається з матеріалів цивільної справи №752/4548/24, разом з цим, у відповіді на апеляційну скаргу сторона позивача зазначає, що заборгованість відповідачем була погашена.

Про погашення боргу за спожиту електроенергію також свідчить квитанція №50А5-1НХЗ-ТЕА7-9НАХ від 10 травня 2024 року.

За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність правових підстав, передбачених статтею 432 ЦПК України, для визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого листа Голосіївського районного суду м. Києва, оскільки виконавчий лист у справі № 752/4548/24 на підставі судового рішення не видавався, борг за спожиту електроенергію боржником було погашено у добровільному порядку, через що стягувач і не звертався до суду із заявою про видачу виконавчого листа, а відтак у задоволенні відповідної заяви ОСОБА_1 слід відмовити.

Оскільки положеннями Закону України «Про судовий збір» не передбачено справляння судового збору за звернення до суду із заявою про визнання виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню, то судові витрати у вигляді судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції згідно із статтею 141 ЦПК України слід віднести в рахунок держави.

Керуючись статтями 23, 259, 260, 268, 432 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги», про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відмовити у зв`язку з необґрунтованістю.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня її проголошення відповідно до вимог, встановлених ст. 353-356 ЦПК України.

Суддя А.В. Слободянюк