ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/5744/23 Номер провадження 22-ц/814/1633/25Головуючий у 1-й інстанції Нестеренко С.Г. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

розглянув в порядку письмового провадження без виклику учасників в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Кременчукводоканал» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області на додаткове рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 03 січня 2025 року (час ухвалення судового рішення з 09:06:28 год до 10:14:24 год; дата виготовлення повного текста судового рішення - 07 січня 2025 року) у справі за заявою адвоката Ковальчука Олександра Миколайовича, представника ОСОБА_1 , про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Комунального підприємства «Кременчукводоканал» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення боргу по оплаті вартості наданих послуг з централізованого водопостачання холодної води та водовідведення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

у с т а н о в и в :

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 24 грудня 2024 року позов КП «Кременчукводоканал» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь КП «Кременчукводоканал» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області заборгованість по оплаті вартості за надані послуги з централізованого постачання та централізованого водовідведення, що виникла за період 01.07.2017 по 31.07.2023, в розмірі 30 551,08 грн (в тому числі з плати за абонентське обслуговування в розмірі 653,21 грн), інфляційні втрати у розмірі 5035,10 грн, 3% річних у розмірі 1 694,36 грн, а також у дольовому порядку кошти у повернення сплаченого судового збору у розмірі 2 684,00 грн, тобто по 1 342,00 грн з кожного.

Відмовлено КП «Кременчукводоканал» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області у задоволенні позову до ОСОБА_1 в частині солідарного стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого постачання та централізованого водовідведення, що виникла за період з 01.07.2017 по 05.03.2021, у розмірі 18 782,04 грн, 3% річних у розмірі 1042,37 грн та інфляційних втрат у розмірі 3097,59 грн, а також стягненні в рівних частках судового збору у розмірі 2 684,00 грн.

У грудні 2024 року представник відповідачки ОСОБА_1 адвокат Ковальчук О.М., звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення та стягнення з КП «Кременчукводоканал» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області на користь відповідачки ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 12 400,00 грн, понесених останньою на підставі договору про надання правової допомоги № 23/10-1 від 04.10.2023.

В обґрунтування заяви вказував, що ОСОБА_1 понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 12 400 грн і питання відшкодування цих коштів не було вирішено судом першої інстанції при ухваленні рішення у справі.

Додатковим рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 03 січня 2025 року заяву адвоката Ковальчука О.М., представника ОСОБА_1 , про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.

Стягнуто з КП «Кременчукводоканал» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області на користь ОСОБА_1 кошти у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн.

Відмовлено ОСОБА_1 та її представнику Ковальчуку О.М. у задоволенні заяви в частині вимог про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6 400,00 грн.

В апеляційній скарзі КП «Кременчукводоканал» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, посилаючись на безпідставність на необґрунтованість додаткового рішення, просить його скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у стягненні витрат на правничу допомогу.

Суд першої інстанції у додатковому рішенні від 03.01.2025 не надав оцінку доводам представника позивача, викладеним у клопотанні про відмову у стягненні витрат на правову допомогу, про необхідність застосування при розгляді заяви про ухвалення додаткового рішення положень частини дев`ятої статті 141 ЦПК України, оскільки спір між відповідачкою ОСОБА_1 і позивачем виник саме з її вини у зв`язку з неповідомленням нею про зміну фактичної адреси помешкання і зміну місця реєстрації.

Вказує, що з позовною заявою КП "Кременчукводоканал" звернулось до суду у серпні 2023 році, після скасування за заявами ОСОБА_1 декількох судових наказів, при цьому про зміну місця своєї реєстрації, фактичне непроживання з грудня 2014 року за адресою реєстрації: АДРЕСА_1 , у період з 2014 по 2023 роки ОСОБА_1 не повідомляла.

Звертає увагу, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Зазначає суд першої інстанції в оскаржуваному додатковому рішенні від 03.01.2025, не надавши оцінку тому факту, що спір між позивачем та ОСОБА_1 виник саме через неправильні дії останньої, неправильно застосував норми процесуального права, а саме не застосував положення частини дев`ятої статті 141 ЦПК України, які є спеціальною нормою по відношенню до положень частини другої статті 141 ЦПК України (загальної норми).

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Ковальчук О.М., представник ОСОБА_1 , посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить додаткове рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У підтвердження заперечень проти апеляційної скарги повторно наведені факти і доводи, встановлені судом у справі, та звертається увага, що рішенням від 24.12.2024 суд першої інстанції встановив, що порушення з боку ОСОБА_1 відсутні, як і не встановлено фактів зловживання процесуальними правами, визначених ч.9 ст.141 ЦПК України, або фактів виникнення спору внаслідок неправильних дій сторони, що і стало підставою для часткового задоволення позовних вимог і підставою для стягнення судових витрат на користь ОСОБА_1 .

Перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи частково заяву адвоката Ковальчука О.М., представника ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з принципу співмірності та розумності судових витрат, критеріїв реальності адвокатських послуг, а також розумності їхнього розміру, і з урахуванням висловлених позивачем заперечень щодо розміру заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу, вважав за можливе зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до суми 6000,00 грн.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з такого.

Відповідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати пов?язані з розглядом справи в разі відмови в задоволенні позовних вимог покладаються на позивача.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Сталою судовою практикою Верховного Суду сформована правова позиція про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року (справа № 757/47925/15-ц), від 20 червня 2018 року (справа № 127/1284/14-ц), від 27 червня 2018 року (справа №554/9348/15-ц), від 25 липня 2018 року (справа № 522/4198/17-ц), від 15 квітня 2020 року (справа № 199/3939/18-ц), від 09 червня 2020 року (справа № 466/9758/16-ц).

Отже, сторона по справі у підтвердження понесених витрат на правничу допомогу має надати суду в обов`язковому порядку документ, що посвідчує сплату коштів за надані послуги.

Як вбачається з матеріалів справи, професійна правнича допомога у справі надавалася відповідачці ОСОБА_1 на підставі договору про надання правничих послуг від 04.10.2023 (т.1 а.с.50).

У підтвердження витрат на правничу допомогу суду надано:

копію витягу з договору про надання правничої допомоги № 23/10-1 від 04.10.2023 (т.1 а.с.50);

копію акту № 1 наданих послуг до договору про надання правничої допомоги № 23/10-1 від 04.10.2023 (т.1 а.с.51, 229);

копію розрахункової квитанції для готівкових розрахунків № 1 від 15.11.2023 (т.1 а.с.52);

копію свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю (т.1 а.с.53);

Таким чином, ОСОБА_1 має право на відшкодування понесених ним витрат за послуги адвоката у розмірі 12 400 грн.

Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.

Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів колегія суддів враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору.

Суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку документів, є явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт.

Як вбачається з додаткового рішення суду першої інстанції суд при визначенні розміру витрат понесених на правничу допомогу вірно врахував час витрачений адвокатом для участі у розгляді справи та визначив суму, яка підлягає відшкодуванню ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги щодо зловживання ОСОБА_1 чи її представником процесуальними правами або наголошення на тому, що спір виник внаслідок неправильних дій ОСОБА_1 , колегія суддів не бере до уваги оскільки, як вбачається з матеріалів справи, після подачі позову до суду, судом першої інстанції виконано дії, передбачені ч.6 ст.187 ЦПК України, і на підставі інформації Кременчуцької районної адміністрації встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .(т.1 а.с.30)

У клопотанні, поданому представником КП "Кременчукводоканал", зазначена адреса проживання ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 . (т.1 а.с.54, 56)

Тобто позивачу було відомо про непроживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , отже позивач не був позбавлений права відмовитись від частини позовних вимог відповідно п.1 ч.2 ст. 49 ЦПК України.

Рішенням суду по суті спору не встановлено факту зловживання ОСОБА_1 або її представником процесуальними правами під час розгляду справи.

Окрім того, як убачається з позову, КП "Кременчукводоканал" заявлено вимогу про солідарне стягнення заборгованості за період з 01 липня 2017 року по 31 липня 2023 року.

Як встановлено рішенням суду по суті спору з посиланням на судові рішення в іншій справі (а.с. 219 і зворот), з грудня 2014 року ОСОБА_1 не є споживачем житлово-комунальних послуг, що надаються за адресою: АДРЕСА_1 ; ОСОБА_1 не є власником квартири та не укладала договір із позивачем.

Матеріали справи не містять відомостей та відповідних доказів про те, що за станом на грудень 2014 року ОСОБА_1 згідно законодавства, що регулювало спірні правовідносини, була особою, на яку покладений обов?язок інформувати виконавця послуг про зміну власника житла або ж про кількість осіб, які постійно проживають у помешканні, в яке надаються послуги; або ж про те, що ОСОБА_1 за станом на грудень 2014 року була індивідуальним споживачем, з яким укладений відповідний договір у розумінні ЗУ «Про житлово-комунальні послуги».

Тобто, доводи представника позивача про те, що спір із ОСОБА_1 виник внаслідок її неправомірних дій є неспроможними, такими, що підтверджені належними і допустимими доказами.

Підсумовуючи, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції виконав вимоги ст.89, ст.264, ст.265 ЦПК України, дав належну оцінку встановленим фактам, які підтверджені відповідними доказами, зробив правильні по суті висновки по заявленим вимогам і у рішенні навів мотивовані оцінки аргументів сторін, а також мотиви прийняття і відхилення наданих у справу доказів.

В апеляційній скарзі відсутні посилання на нові істотні обставини та відповідні докази, з якими процесуальне законодавство пов`язує можливість скасування чи зміни судового рішення, тому апеляційний суд приходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для скасування або зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Кременчукводоканал» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області залишити без задоволення.

Додаткове рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 03 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 12 травня 2025 року.

Головуючий суддя О.А. Лобов

Судді А.І.Дорош

В.М. Триголов