КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/4953/2025
справа №753/5005/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2025 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Нежури В.А., Соколової В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 23 жовтня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Шаповалової К.В.,

у справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування шкоди в порядку регресу, -

встановив:

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову.

У березні 2023 року МТСБУ звернулось до суду із позовом про відшкодування шкоди в порядку регресу.

Вимоги позову мотивує тим, що 20 червня 2020 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу "Renault", д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та транспортного засобу "KIA", д.н.з. НОМЕР_2 ". Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва у справі №752/13302/20 від 06 серпня 2020 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП закрито у зв`язку із відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення. Вказаною постановою установлено, що ОСОБА_5 допустив до керування транспортним засобом "Renault", д.н.з. НОМЕР_1 , неповнолітнього ОСОБА_2 , який є винною особою у настанні дорожньо-транспортної пригоди.

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Renault», д.н.з. НОМЕР_1 , не була застрахована.

Позивач на підставі підпункту а) пункту 41.1 статті 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" відшкодував потерпілому вартість відновлювального ремонту у розмірі 13 860,45 гривень.

Крім цього, витрати на збір документів склали 1 550,00 гривень.

Отже, загальний розмір витрат позивача, понесених внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з урахування витрат на збір документів та відшкодовану шкоду, становить 14 927,20 гривень.

Мотивуючи наведеним, з посиланням на статті 1166, 1187, 1191 ЦК України та статтю 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", просить суд стягнути з ОСОБА_5 на користь МТСБУ завдану шкоду в порядку регресу у розмірі 14 927,29 гривень. Стягнути судові витрати.

Під час розгляду справи позивачем подано клопотання про заміну неналежного відповідача. Крім цього, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь МТСБУ завдану шкоду в порядку регресу у розмірі 14 927,29 гривень. Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь МТСБУ судові витрати.

2. Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 09 травня 2023 року замінено неналежного відповідача ОСОБА_5 на належного ОСОБА_1 . Виключено ОСОБА_5 з числа відповідачів у справі. Залучено до участі у справі як відповідача ОСОБА_2 .

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 23 жовтня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Відмовивши у задоволенні позову, суд першої інстанції вказав, що матеріали справи не містять достатніх доказів, які в повній мірі дозволили б встановити обставини, що мають значення для розгляду справи, а саме наявність вини в діях водія автомобіля "Renault Duster", д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 під час ДТП, яка сталася 20 червня 2020 року (порушення пункту 12.3 ПДР) та наявність прямого причинного зв`язку між його діями та спричиненою шкодою транспортному засобу "KІА", д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , не встановлено таких обставин і судовим експертом під час проведення судової автотехнічної експертизи.

Крім цього, суд зазначив, що положеннями підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" солідарна відповідальність власника транспортного засобу та особи, з вини якої сталося ДТП (у випадку її встановлення), не передбачена.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись з ухваленим рішенням, МТСБУ подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на неправильне застосування норм матеріального права.

Вказує, що суд першої інстанції, зробивши висновок про недоведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, піддає сумніву постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 25 серпня 2020 року по справі №752/13303/20 щодо ОСОБА_3 , якою останню було визнано невинною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Також судом першої інстанції зазначено, що висновком судового незалежного експерта не можливо встановити наявність вини у діях водія ОСОБА_2 , оскільки «додаткові пояснення водія ОСОБА_2 в частині вказаної ним відстані, на якій перебував керований транспортний засіб від місця зіткнення до моменту застосування гальмування, є технічно неспроможними та можуть призвести до помилкових висновків».

Отже, відповідно до висновку експерта фактичні дані, зазначені ОСОБА_2 у додаткових поясненнях, не відповідають дійсності, а факт відсутності вини у завданні шкоди відповідачами не доведено.

Отже, оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, то відповідач, як особа, що винна у настанні дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана відшкодувати в порядку регресу завдану шкоду.

Таким чином, з урахуванням норм чинного законодавства, скаржник зазначає, що з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню 14 927,20 грн.

Вказує, що ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не взяв до уваги постанову суду щодо ОСОБА_3 , якою провадження було закрито, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, що має преюдиційне значення, не взято до уваги висновок судового експерта, згідно якого вихідні дані, зазначені у додаткових поясненнях ОСОБА_2 , є технічно неспроможними, а також факт відсутності у ОСОБА_2 права на керування транспортним засобом (посвідчення водія).

Просить рішення Дарницького районного суду міста Києва від 23 жовтня 2024 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

4. Позиція учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України справа розглядається без повідомлення учасників справи.

5. Позиція суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

6. Фактичні обставини справи, установлені судом.

З матеріалів справи убачається, що постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 06 серпня 2020 року у справі №752/13302/20 провадження у справі відносно ОСОБА_5 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, закрито у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Суд вказав, що з пояснень ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та свідків убачається, що водієм автомобіля «Renault» та учасником ДТП був не відображений в протоколі ОСОБА_5 , а його син ОСОБА_2 , тобто ОСОБА_5 не є суб`єктом правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП за вказаних у протоколі обставин. Постанова набрала законної сили (том 1 а.с. 6-7).

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 25 серпня 2020 року провадження у справі про вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, закрито за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. Суд зробив висновок, що в діях ОСОБА_3 відсутні порушення, вказані у протоколі, а її пояснення узгоджуються з даними схеми з місця пригоди, характером та локалізацією пошкоджень на автомобілі, а тому ОСОБА_3 діяла у відповідності з вимогами ПДР (а.с. 8).

Із змісту вказаних постанов убачається, що 20 червня 2020 року в м. Києві по вул. Максимовича, 9 відбулась ДТП за участі транспортного засобу «Renault», д.н.з. НОМЕР_1 , та транспортного засобу «КІА» ,д.н.з. НОМЕР_2 .

Згідно даних свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу убачається, що транспортний засіб KIA Cerato, д.н.з. НОМЕР_2 , на праві власності належить ОСОБА_4 (том 1 а.с. 9).

Згідно даних відомостей із сервісу МТСБУ убачається, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу KIA Cerato, д.н.з. НОМЕР_2 , застрахована у ЧАО "СК "ВУСО" (том 1 а.с. 11).

Відомостей про наявність цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу НОМЕР_1 ресурс МТСБУ не містить (том 1 а.с. 12).

З даних звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу KIA Cerato, д.н.з. НОМЕР_2 , складеного на замовлення МТСБУ, убачається, що вартість матеріального збитку, заподіяного власнику після аварійного пошкодження КТЗ KIA Cerato, д.н.з. НОМЕР_2 , станом на 25 червня 2020 року становить 13 860,45 гривень (том 1 а.с. 13-25)

09 вересня 2020 року ОСОБА_4 подав до Моторного (транспортного) страхового бюро України заяву про отримання страхового відшкодування, що підтверджується копією вказаної заяви (а.с. 41, т.1).

Відповідно до даних наказу МТСБУ №3.1/1059 від 23 вересня 2020 року прийнято рішення про виплату ОСОБА_4 13 377,20 грн за шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що підтверджується платіжним дорученням №2278571 від 24 вересня 2020 року (том 1 а.с.44-45).

Згідно даних платіжного доручення №1619447 від 02 вересня 2020 року убачається, що МТСБУ сплатило на рахунок ФОП ОСОБА_6 1 550,00 гривень (призначення платежу оплата послуг аваркома (експерта) по справі №68641, згідно рах. №1032 від 25 липня 2020 року, т.з. НОМЕР_3 ) (том 1 а.с. 46).

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 04 жовтня 2023 року у справі призначено судову автотехнічну експертизу, проведення якої доручено експертам Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України (м. Київ, вул. Богомольця, 10).

На вирішення експертам поставлено наступні питання:

Чи відповідали дії водія ОСОБА_2 вимогам Правил дорожнього руху (далі - ПДР) під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 20 червня 2020 року?

Якими пунктами ПДР повинен був керуватися водій автомобіля «Renault Duster»», д.н.з. НОМЕР_1 , в даній дорожній обстановці?

Як з технічної точки зору в даній дорожній обстановці повинен був діяти водій автомобіля «Renault Duster»», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , виходячи з вимог ПДР?

Чи порушував водій ОСОБА_2 ПДР під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 20 червня 2020 року, якщо так, то чи перебувають ці порушення у причинно-наслідковому зв`язку з пригодою?

Чи була у водія ОСОБА_2 технічна можливість запобігти дорожньо-транспортній пригоді, яка сталася 20 червня 2020 року?

Згідно даних висновку експерта №СЕ-19-23/63377-ІТ від 10 липня 2024 року експертом зроблено такі висновки:

- У дорожньо-транспортній ситуації, що досліджувалася, водій автомобіля Renault Duster ОСОБА_2 повинен був керуватися технічними вимогами пункту 12.3 Правил дорожнього руху.

- У дорожньо-транспортній ситуації, що досліджувалася, водій автомобіля Renault Duster ОСОБА_2 повинен був діяти згідно з технічними вимогами пункту 12.3 ПДР України.

- Вирішити питання щодо наявності у водія автомобіля «Renault Duster»». д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 технічної можливості запобігти зіткненню з автомобілем КІА, д.н.з. НОМЕР_2 , не видається можливим за відсутності повного комплексу технічно спроможних фактичних даних.

- Вирішити питання відповідності дій водія автомобіля «Renault Duster»», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 вимогам пункту 12.3 ПДР не виявляється можливим. Обумовлено це відсутністю технічно спроможних фактичних даних.

- Вирішити питання щодо допущених водієм автомобіля Renault Duster ОСОБА_2 порушень ПДР не розглядалось. Вирішення зазначеного питання не входить до компетанції судового експерта, оскільки потребує застосування знань у галузі права, всебічної оцінки всіх зібраних у справі доказів, що є прерогативою слідчого (суду) (том 1 а.с. 85-96).

7. Мотиви, якими керується колегія суддів апеляційного суду, та застосовані норми права.

Згідно зі статтею 1166 Цивільного кодексу України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Зокрема, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина 2 статті 1187 Цивільного кодексу України).

Статтею 1188 ЦК України унормовано, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (частина перша).

Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини (частина 2 статті 1188 ЦК України).

Отже, особа, якій заподіяно шкоду, зокрема внаслідок ДТП, у випадках, визначених законом, має право на її відшкодування. Захист цього права фізичних та юридичних осіб у разі настання страхових випадків, передбачених договором страхування або законом, забезпечує цивільно-правовий інститут страхування.

За наведеним у статті 1 Закону України "Про страхування" визначенням, страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Зазначеним Законом у статті 7 встановлено види обов`язкового страхування, одним з яких є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкове страхування відповідальності).

Відносини у сфері обов`язкового страхування відповідальності на момент виникнення спірних правовідносин врегульовані Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон №1961-IV), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, МТСБУ, потерпілі (стаття 4 Закону №1961-IV).

МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. До основних завдань МТСБУ віднесено, зокрема, здійснення виплати із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим законом (пункт 39.1, підпункт 39.2.1 пункт 39.2 статті 39 Закону №1961-IV).

Регламентні виплати з централізованих страхових резервних фондів МТСБУ передбачені статтею 41 Закону №1961-IV, згідно з підпунктом (а) пункту 41.1 якої МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема, транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Порядок здійснення страхового відшкодування на території України, у тому числі МТСБУ у передбачених Законом випадках, врегульовано розділом ІІІ Закону №1961-IV.

У положеннях статей 33-36 Закону №1961-IV регламентовано порядок дій осіб у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати); дій страховика та МТСБУ після отримання інформації про дорожньо-транспортну пригоду, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати); прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) страховиком та порядок його виплати.

Зокрема, згідно з пунктом 36.2 статті 36 Закону №1961-IV страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків (пункт 36.4 статті 36 Закону №1961-IV).

Водночас згідно з положеннями пункту 38.2.1 статті 38 Закону №1961-IV після сплати страхового відшкодування МТСБУ має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Отже, зазначена стаття передбачає наявність у МТСБУ права на пред`явлення регресного позову.

Застосування підпункту 38.2.1. пункту 38.2. статті 38 Закону №1961-IV перебуває у взаємозв`язку та корелює з підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону, наявність наведених обставин в якому є передумовою пред`явлення позову МТСБУ в порядку регресу до страховика.

Аналіз положень підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону №1961-IV дозволяє зробити висновок, що законодавець визначив право МТСБУ звернутися із регресним позовом, у тому числі, до власника транспортного засобу.

У справі, що переглядається колегією суддів, установлено, що власниця транспортного засобу Renault Duster - ОСОБА_1 на момент дорожньо-транспортної пригоди не мала діючого полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, отже позивач у цій справі обґрунтовано визначив, у тому числі, відповідачкою ОСОБА_1 як власницю транспортного засобу.

Ураховуючи обставини цієї справи, а саме відсутність полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, відсутність установленої у вчиненні ДТП вини ОСОБА_2 , колегія суддів уважає, що МТСБУ має право пред`явити позов до ОСОБА_1 як власниці транспортного засобу, яка не застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, у відповідності до статті 38 Закону №1961-IV.

Суд першої інстанції на викладене увагу не звернув, неправильно застосував положення статті 38 Закону №1961-IV, внаслідок чого зробив висновок про відсутність підстав для задоволення позову.

Установлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди МТСБУ сплатило ОСОБА_4 13 377,20 гривень за шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Матеріали справи не містять заперечень відповідачів щодо визначеної ФОП ОСОБА_6 вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу.

Крім цього, за складання звіту про визначення вартості матеріального збитку МТСБУ сплачено 1 550,00 гривень.

Отже, загальний розмір витрат МТСБУ у зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою склав 14 927,20 гривень, що підлягають стягненню із ОСОБА_1 як власниці транспортного засобу, яка не застрахувала свою цивільно-правову відповідальність.

Колегія суддів не убачає підстав для задоволення позову до ОСОБА_2 , оскільки не установлено достеменно, що водієм транспортного засобу був саме ОСОБА_2 . Так, постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 06 серпня 2020 року у справі №752/13302/20 лише установлено факт того, що ОСОБА_5 не керував транспортним засобом, який спричинив ДТП.

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Установлено, що за подачу позову МТСБУ сплачено 2 481,00 гривень судового збору, що підтверджується даними платіжного доручення №9806790 гривень.

Згідно даних платіжної інструкції №986963 від 17 грудня 2024 року за подачу апеляційної скарги сплачено 4 026,00 гривень.

Ураховуючи викладене, із ОСОБА_1 на користь МТСБУ на відшкодування судових витрат, пов`язаних із сплатою судового збору в суді першої інстанції, слід стягнути 2 481,00 гривень, на відшкодування судових витрат, пов`язаних із сплатою судового збору в суді апеляційної інстанції - 4 026,00 гривень.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 376, 377, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 23 жовтня 2024 року скасувати, ухвалити нове судове рішення такого змісту.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України завдану шкоду в порядку регресу у розмірі 14 927,29 гривень.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України на відшкодування судових витрат, пов`язаних із сплатою судового збору в суді першої інстанції, 2 481,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України на відшкодування судових витрат, пов`язаних із сплатою судового збору в суді апеляційної інстанції, 4 026,00 гривень.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді В.А. Нежура

В.В. Соколова