ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2025 року м.Суми

Справа №591/326/24

Номер провадження 22-ц/816/577/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Філонової Ю. О.

з участю секретаря судового засідання Назарової О.М. ,

у присутності :

представника позивача ОСОБА_1 адвоката Кузченко Тетяни Миколаївни,

представника відповідача Комунальної установи Сумської обласної ради з експлуатації адміністративної будівлі - адвоката Климова Костянтина Валерійовича

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Кузченко Тетяною Миколаївною,

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 26 липня 2024 року у складі судді Сидоренко А.П., ухваленого в м. Суми, повне судове рішення складено 05 серпня 2024 року,

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунальної установи Сумської обласної ради з експлуатації адміністративної будівлі про визнання наказів протиправними, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в :

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги, з урахуванням поданої 29 лютого 2024 року заяви про уточнення позовних вимог (а.с. 43-45), тим, що з 20 березня 2023 року він працював на посаді заступника директора Комунальної установи Сумської обласної ради з експлуатації адміністративної будівлі (далі по тексту КУ СОР з експлуатації адмінбудівлі). 20 листопада 2023 року в усному прядку його було повідомлено про його звільнення з посади. На адвокатський запит від 20 листопада 2023 року директором установи було повідомлено, що копія наказу про його звільнення станом на 30 листопада 2023 року відсутня. 03 січня 2024 року на адвокатський запит надано наказ №19-п від 08 листопада 2023 року з додатком, яким передбачено внесення змін до структури установи та виведення із штату посади заступника директора.

Зазначив, що директор викликав його до себе і повідомив, що йому виплатять заробітну плату та нададуть можливість допрацювати до кінця січня 2024 року і виплатять допомогу при звільнення, якщо він забере позовну заяву і напише заяву на звільнення.

02 лютого 2024 року він під диктовку директора установи написав заяву про звільнення за п. 6 ст. 36 КЗпП України. Після чого йому дали на підпис наказ про звільнення, який він підписав не читаючи через поганий зір, на прохання надати копію цього наказу йому було відмовлено.

26 лютого 2024 року на адвокатський запит було надано наказ від 22 січня 2024 року про звільнення його на підставі пункту 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з скороченням штату працівників, який підписаний ним, але не підписаний директором Заїкою В.І.

Вважає накази від 08 листопада 2023 року №19-п і від 22 січня 2024 року №1-144 протиправними та такими, що підлягають скасуванню з огляду на таке.

Відповідачем не обґрунтовано на доказах, що в установі мало місце зміни в організації виробництва та праці, які спричинили скорочення штату (зміни у законодавстві, розпорядження органу вищого рівня, виробнича необхідність). Введення до штатного розпису посади слюсаря-ремонтника, на думку позивача, ставить під сумнів дійсність підстав для прийняття оскаржуваного наказу від 08 листопада 2023 року. Штатний розпис комунальної установи введено в дію з 08 листопада 2023 року, що унеможливлює дотримання установленого законом двомісячного строку попередження працівника про скорочення його посади та звільнення за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Зміни до штатного розпису КУ СОР з експлуатації адмінбудівлі станом на 08 листопада 2023 року на затвердження управлінню майном Сумської обласної ради не подавалися і не затверджувалися, що вказує на протиправне скорочення посади позивача.

Вказує на те, що відповідач не виконав вимоги ч. 1 ст. 49-2 КЗпП України, а саме не попередив за два місяці про його звільнення та не запропонував усіх наявних вакантних посад, які він міг обійняти.

Посилаючись на викладене, просив суд ухвалити рішення, яким: визнати протиправним та скасувати наказ КУ СОР з експлуатації адмінбудівлі №19-п від 08 листопада 2023 року; визнати протиправним та скасувати наказ КУ СОР з експлуатації адмінбудівлі №1-144 від 22 січня 2024 року про звільнення його з роботи з 22 січня 2024 року; поновити його на посаді заступника директора КУ СОР з експлуатації адмінбудівлі з 23 січня 2024 року і в цій частині судове рішення допустити до негайного виконання; стягнути з КУ СОР з експлуатації адмінбудівлі на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 23 січня 2024 року до ухвалення судового рішення і допустити негайне виконання рішення в частині стягнення середнього заробітку в межах суми платежу за один місяць.

Зарічний районний суд м. Суми рішенням від 26 липня 2024 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовив.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Кузченко Т.М., подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення його на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, здійснити розподіл понесених ним судових витрат.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку, що у комунальній установі мали місце зміни в організації виробництва і праці в наслідок чого відбулося виведення із штату посади заступника директора та введення посади слюсаря сантехніка, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували факт змін в організації виробництва і праці, зокрема наказ підприємства, в якому розкривається зміст змін, плани оптимізації, звіти про виконання робіт та ін.

Зазначає, що наказом від 08 листопада 2023 року №19-11 в.о. директора Заїки В.І., не маючи на те законних повноважень, вніс зміни до структури комунальної установи та ввів в дію новий штатний розпис в день видачі наказу 08 листопада 2023 року. Судом не було надано оцінки інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, з якої слідує, що Управління майном Сумської обласної ради перебуває у стані припинення з 17 лютого 2023 року, запису про ліквідацію управління до реєстру не вносилося.

Звертає увагу на положення пункту 3.3 статуту, яким визначено, що граничну чисельність, структуру, штатний розпис та кошторис установи затверджує головний розпорядник коштів обласного бюджету та управління майном. Голова обласної ради, яким затверджено штатний розпис, не є головним розпорядником коштів обласного бюджету. Відповідно до положень постанови КМУ від 252 від 11 березня 2022 року функції Сумської обласної ради в частині бюджетних повноважень у період воєнного стану здійснюють Сумською обласною військовою адміністрацією. На переконання заявника апеляційної скарги погодження ОСОБА_2 скорочення посади яку обіймав позивач підтверджує, що його скорочення є помстою за подання ним до прокуратури м. Суми заяви про вчинення кримінальних правопорушень за ст.ст. 175, 364, 364-1 КК України щодо штучної ліквідації аптек Сумської обласної ради.

Вказує на відсутність належних та допустимих доказів того, що позивачу з дня вручення повідомлення про звільнення та на дату звільнення пропонувалися вакантні посади. Більш того, в.о. директора комунальної установи ОСОБА_3 в судовому засіданні 05 липня 2024 року під звукозапис повідомив, що на день звільнення позивача були наявні вакантні посади, які пропонувалися йому в усній формі та начебто надсилалися листом на домашню адресу, проте доказів надано не було.

Стверджує, що з текстом попередження про наступне звільнення позивач ознайомлений лише 03 січня 2024 року, після його надання роботодавцем за адвокатський запит, а 20 листопада 2023 року його було повідомлено безпосередньо про звільнення. Вказане узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Акт про відмову від отримання наказу від 08 листопада 2023 року №19-11 та повідомлення про наступне звільнення у сукупності з показаннями свідків не дає підстав стверджувати, що 20 листопада 2023 року йому вручалося це попередження.

Посилається на помилковість висновків суду першої інстанції про ознайомлення позивача 20 листопада 2023 року з попередженням про звільнення та пропонування йому вакантних посад від яких позивач відмовився. Також, на думку заявника апеляційної скарги, не було надано правової оцінки попередженню про припинення трудового договору, яке не містить дати його складання, дати його підписання в.о. директора установи і не зазначено дати з якої позивач мав бути звільненим.

Також вказує на те, що судом першої інстанції була надана неправильна оцінка показанням свідків які є суперечливими, що у свою чергу викликають сумніви у їх достовірності. Свідки підтвердили в судовому засіданні лише наявність своїх підписів в акті, проте кожен з них надавали різні свідчення щодо способу доведення позивачу наказу та повідомлення, дати складання та дати підписання ними цього акта.

Відповідачем в установлений апеляційним судом строк відзиву на апеляційну скаргу подано не було.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позову про визнання протиправним та скасування наказу КУ СОР з експлуатації адмінбудівлі №19-п від 08 листопада 2023 року сторонами не оскаржується, а тому, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, яка підтримала доводи апеляційної скарги, заперечення проти апеляційної скарги представника відповідача, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, згідно наказу директора КУ СОР з експлуатації адмінбудівлі від 16 березня 2023 року №2-к-144, ОСОБА_1 прийнятий на посаду заступника директора з 20 березня 2023 року (а.с. 7).

З копії витягу з протоколу №7 наради з питання економії коштів на утримання підприємств, що перебувають у спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Сумської області від 30 жовтня 2023 року вбачається, що за порядком денним «Про економію коштів на утримання підприємств, що перебувають у спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Сумської області» вирішено доручити директору КУ СОР з експлуатації адмінбудівлі ( ОСОБА_3 ): надати пропозиції щодо оптимізації структури та штату спрямовану на визначення максимально аргументованої чисельності працівників, у тому числі адміністративного персоналу; розробити та надати до 17 листопада 2023 року план заходів щодо економії коштів на утримання закладу, в тому числі витрат на комунальні послуги, та врахувати при формуванні фінансових планів на 2024 рік; забезпечити мінімізацію витрат на непріоритетні видатки; про проведену роботу інформувати обласну раду до 17 листопада 2023 року (а.с.23).

Згідно змін до штатного розпису КУ СОР з експлуатації адмінбудівлі станом на 08 листопада 2023 року, затвердженого в.о. директора КУ СОР з експлуатації адмінбудівлі ОСОБА_6 08 листопада 2023 року, вбачається, що штатним розписом від 01 серпня 2023 року передбачена кількість штатних одиниць 42 посади, місячний фонд заробітної плати 285 340 грн 30 коп., виведено посаду заступника директора, введено посаду слюсаря-сантехніка, всього кількість штатних одиниць з урахуванням змін - 42 посади, фонд заробітної плати 283 301 грн 30 коп. (а.с. 138).

Штат у кількості 42 штатні одиниці, місячний фонд заробітної плати 283301 грн 30 коп. погоджено Головою Сумської обласної ради ОСОБА_7 08 листопада 2023 року.

Наказом № 19-п від 08 листопада 2023 року КУ СОР з експлуатації адмінбудівлі внесено зміни до структури КУ СОР з експлуатації адміністративної будівлі, які викладено у новій редакції та містяться у додатку №1 до наказу. Введено структуру в дію з 08 листопада 2023 року. Вказано попередити про наступне вивільнення з 20 листопада 2023 року у зв`язку зі скороченням штату згідно п.1 ст. 40 КЗпП України заступника директора ОСОБА_1 та запропонувати йому наступні посади: старший інспектор, бухгалтер-економіст, гардеробник, робітник з комплексного обслуговування і ремонту будівлі, прибиральник території, штукатур, слюсар-сантехнік (а.с.20-21).

Згідно додатку №1 до наказу № 19-а від 08 листопада 2023 року КУ СОР з експлуатації адмінбудівлі до структури установи входять наступні посади: директор установи - 1 одиниця, головний бухгалтер - 1 одиниця, провідний інженер - 1 одиниця, завідувач господарством - 1 одиниця, бухгалтер-економіст - 1 одиниця, енергетик - 1 одиниця, старший інспектор - 1 одиниця, електрик - 1 одиниця, фахівець - 1 одиниця, слюсар-сантехнік - 2 одиниці, робітник з комплексного обслуговування з ремонту будівлі - 1 одиниця, столяр - 3 одиниці, прибиральник службових приміщень - 1 одиниця, прибиральник службових приміщень - 1 одиниця, прибиральник території -21 одиниця, прибиральник службових приміщень і територій - 1 одиниця, гардеробник - 1 одиниця, штукатур 2 одиниці. Всього 42 одиниці (а.с. 21).

Згідно попередження про припинення трудового договору та наступне звільнення заступника директора (керівника) «КУ СОР з експлуатації адмінбудівлі» згідно витягу з протоколу №7 наради з питань економії коштів на утримання підприємств, що перебувають у спільній сумісній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Сумської області від 30 жовтня 2023 року в зв`язку зі зміною штатного розпису в КУ СОР з експлуатації адмінбудівлі, погодженого головою Сумської обласної ради 08 листопада 2023 року посаду заступника директора (керівника) скорочено. Відповідно до ст. 49-2 КЗпП України, попереджено про наступне звільнення з посади заступника директора (керівника) КУ СОР з експлуатації адмінбудівлі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України через 2 місяці з дня ознайомлення з цим попередженням. Одночасно запропоновано переведення на такі посади: старшого інспектора, бухгалтера-економіста (тимчасово, на час відсутності основного працівника); гардеробника; штукатура; робітника з комплексного обслуговування і ремонту будівлі; прибиральника території; слюсаря-сантехніка (а.с. 22).

Підпис позивача на підтвердження ознайомлення з вказаним попередженням відсутній.

Згідно акту про відмову від отримання наказу № 19-п від 08 листопада 2023 року «Про внесення змін до структури КУ СОР з експлуатації адмінбудівлі», попередження про припинення трудового договору та наступне звільнення та ознайомлення під підпис від 20 листопада 2023 року. в.о. старшого інспектора Дмитренко В.В., прибиральники службового приміщення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтвердили, що 20 листопада 2023 року заступник директора ОСОБА_1 відмовився від ознайомлення з наказом № 19-п від 08 листопада 2023 року «Про внесення змін до структури КУ СОР з експлуатації адмінбудівлі», попередженням про припинення трудового договору та наступне звільнення, яке містило пропозиції про вакантні посади: старшого інспектора; бухгалтера - економіста (тимчасово, на час відсутності основного працівника); робітника з комплексного обслуговування і ремонту будівлі; гардеробника; штукатура; прибиральника території; слюсаря сантехніка та відмовився підписуватись під вищевказаними документами (а.с. 24).

Відповідно до наказу КУ СОР з експлуатації адмінбудівлі №1-144 від 22 січня 2024 року звільнено 22 січня 2024 року ОСОБА_1 з посади заступника директора за ст. 40 п. 1 КЗпПУ за скороченням штату (а.с. 39, 48).

З копії наказу вбачається, що позивача ознайомлено з наказом 22 січня 2024 року, про що свідчить його підпис.

Згідно заяви 02 лютого 2024 року ОСОБА_1 звернувся до директора КУ СОР з експлуатації адмінбудівлі із проханням звільнити з посади заступника керівника з 02 лютого 2024 року згідно ст. 36 п.6 КЗпП України у зв`язку зі зміною штатних умов праці та виплатою вихідної допомоги у кількості двох середньомісячних виплат, що підтверджується копією заяви від 02 лютого 2024 року (а.с. 53).

Рішенням Сумської обласної ради від 17 лютого 2023 року «Про ліквідацію Управління майном Сумської обласної ради» припинено діяльність юридичної особи - Управління майном Сумської обласної ради (ідентифікаційний код 21107251, місцезнаходження: м. Суми, площа Незалежності, 2) шляхом його ліквідації (а.с. 115-117).

Згідно довідки від 05 липня 2024 року, ОСОБА_1 працював у КУ СОР з експлуатації адміністративної будівлі з 20 березня 2023 року по 22 січня 2024 року на посаді заступника директора (адміністрація). Дохід за період з 01 листопада 2023 року по 31 грудня 2023 року склав 65314 грн 00 коп. Середньоденна заробітна плата становить 1518 грн 93 коп. (а.с.142).

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що під час судового розгляду встановлено, що у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці КУСОР з експлуатації адмінбудівлі позивача в установленому законом порядку за два місяці було попереджено про наступне вивільнення та йому запропоновано вакантні посади, на які останній відмовився переводитись, а тому позивача звільнено з роботи з дотриманням вимог трудового законодавства.

Колегія суддів погоджується з таким висновками суду першої інстанції так як вони відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Частиною 1 статті 21 КЗпП України встановлено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами (стаття 23 КЗпП України).

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно із статтею 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги ч. 2 ст. 40, ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Визначення юридичної особи, поняття та порядок ліквідації чи реорганізації юридичної особи містяться у статтях 80, 104, 111 ЦК України, статтях 62, 66, 79, 92 ГК України. Системний аналіз вказаних правових норм дає підстави для висновку про те, що підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Верховний Суд, розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, неодноразово наголошував на тому, що вирішуючи питання дотримання норм трудового законодавства у спірних правовідносинах, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача були зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Вказаний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі № 800/538/17, постановах Верховного Суду від 18 серпня 2022 року у справі № 212/7513/20, від 12 серпня 2021 року у справі № 487/989/20, від 24 березня 2021 року у справі № 757/46273/17-ц, від 17 лютого 2021 року у справі № 235/4593/19.

Чисельність працівників - це списковий склад працівників і скорочення чисельності працівників передбачає зменшення їхньої кількості. Штат працівників - це сукупність посад, установлених штатним розписом підприємства, установи, організації. Тому скорочення штату являє собою зміну штатного розпису за рахунок ліквідації певних посад або зменшення кількості штатних одиниць за певними посадами.

Факторами, якими може бути зумовлена потреба скорочення чисельності або штату працівників є, зокрема: наміри роботодавця матеріально стимулювати працівників для здійснення потрібного обсягу робіт меншою кількістю персоналу через суміщення професій (посад), розширення зони обслуговування або збільшення обсягу виконуваної роботи, для чого працівникам встановлюються відповідні доплати за рахунок утвореної економії фонду заробітної плати; вдосконалення виробництва за допомогою автоматизації виробничих процесів, упровадження яких зумовлює зменшення кількості працівників певних професій і спеціальностей, потрібних для виконання роботи; перепрофілювання підприємства; зменшення обсягу виробництва продукції; інші несприятливі фактори та кризові явища у соціально-економічному розвитку суспільства.

Скорочення чисельності працівників і скорочення штату підприємства, установи, організації - поняття не тотожні, оскільки зі скороченням чисельності майже завжди відбувається скорочення штату і зміна чисельності працівників відповідно відображається у штатному розписі. А при скороченні штату чисельність може не тільки не зменшитися, а інколи навіть збільшитися (постанови Верховного Суду від 21 лютого 2020 року у справі №761/25605/17, від 28 вересня 2023 року у справі №487/7770/21).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі № 800/538/17 зазначено наступне: «за положеннями частини першої статті 40, частин першої та третьої статті 49-2 КЗпП України вбачається, що власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов`язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації. Тобто, роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, які відповідають зазначеним вимогам, що існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. З огляду на викладене, оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом усього періоду і існували на день звільнення. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 01 квітня 2015 року у справі № 6-40цс15 і Велика Палата Верховного Суду не вбачає правових підстав відступити від цих висновків».

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Встановлено, що наказом №19-п від 08 листопада 2023 року «Про внесення змін до структури КУ СОР з експлуатації адмінбудівлі, попередження ОСОБА_1 » внесено зміни до структури комунальної установи, а саме скорочена посада заступника директора, яку обіймав позивач. Тобто, як обґрунтовано вказував суд першої інстанції мало місце скорочення штату.

Введення до штатного розпису однієї штатної одиниці слюсаря сантехніка не свідчить про протиправність дій відповідача в частині внесення змін до штатного розпису.

Доводи позивача фактично зводяться до незгоди з прийнятим відповідачем рішення про скорочення штату працівників, проте, суд не може вдаватися до обговорення та оцінки питання про доцільність і правомірність скорочення штату та чисельності працівників. Право визначати чисельність і штат працівників, як зазначено вище, належить винятково власнику або уповноваженому ним органу, суд зобов`язаний тільки з`ясувати наявність підстав для звільнення.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що зміни до штатного розпису, що введено в дію з 20 листопада 2023 року, внесені без дотримання статуту КУ СОР з експлуатації адмінбудівлі.

Зокрема, зі змісту пунктів 1.1 та 3.3 статуту КУ СОР з експлуатації адмінбудівлі слідує, що комунальна заснована на комунальному майні, що належить до спільної власності територіальної громад, сіл, селищ, міст області, управління якою здійснює Сумська обласна рада, надалі власник, через уповноважену нею особу управління майном обласної ради.

Директор установи, відповідно до порядку передбаченого чинним законодавством України, розробляє та подає на затвердження головному розпоряднику коштів обласного бюджету та управлінню майном граничну чисельність, структуру, штатний розпис та кошторис управління згідно з чинним законодавством України.

Рішенням Сумської обласної ради від 17 лютого 2023 року ліквідовано Управління майном Сумської обласної ради. Відсутність в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань запису про припинення юридичної особи, не свідчить про те, що станом на дату затвердження штатного розпису Управління майном Сумської обласної ради продовжувало свою діяльність у сфері управління майном обласної ради.

Тому, як обґрунтовано вказував суд першої інстанції, затвердження змін до штатного розпису власником комунальної установи Сумської обласною радою, від імені якого дія голова обласної ради, не суперечить вимогам статуту комунальної установи.

Також, колегією суддів не було встановлено недотримання відповідачем вимог ст. 49-2 КЗпП України, а доводи позивача в цій частині вважає непереконливими, з огляду на таке.

Актом, складеним 20 листопада 2023 року за підписом співробітників КУ СОР з експлуатації адмінбудівлі ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтверджується, що заступник директора ОСОБА_1 відмовився від отримання наказу №19-п від 08 листопада 2023 року «Про внесення змін до структури КУ СОР з експлуатації адмінбудівлі», попередження про припинення трудового договору та наступне звільнення, яке містило пропозиції про вакантні посади, та ознайомлення під підпис.

Допитані судом першої інстанції свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтвердили, як підписання вказаного акту, так і те, що вони були свідками зазначених в акті обставини відмови заступника директора ОСОБА_1 від отримання повідомлення про наступне вивільнення.

З приводу тверджень позивача про те, що його було повідомлено про звільнення, а не попереджено про наступне звільнені у зв`язку із скороченням посади, то вони спростовується табелями обліку робочого часу за лютий грудень 2023 року та січень 2024 року, з яких слідує, що ОСОБА_1 працював у комунальній установі до 22 січня 2024 року включно.

Відсутність у попереджені про припинення трудового договору та наступне вивільнення дати його складання і його підписання, не свідчить про невиконання відповідачем вимог ст. 49-2 КЗпП України.

Позивач не доводить, що станом на час його звільнення 22 січня 2024 року у КУ СОР з експлуатації адмінбудівлі існували вакантні посади, що не були йому запропоновані у попередженні про звільнення.

Відхиляючи доводи позивача про те, що його звільнення є помстою за подану ним заяву про вчинення кримінального правопорушення за ст.ст. 175, 364, 364-1 КК України, колегія суддів звертає увагу на те, що ця заява була подана у жовтні 2022 року, тоді як на посаду заступника директора КУ СОР з експлуатації адмінбудівлі ОСОБА_1 було прийнято 20 березня 2023 року, при чому ця посада була введена до штатного розпису комунальної установи з 17 березня 2023 року.

Таким чином, враховуючи вищевикладене наказ про звільнення ОСОБА_1 видано відповідачем з дотриманням норм чинного трудового законодавства та підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Інші доводи апеляційної скарги також не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційнийсуд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Кузченко Тетяною Миколаївною, залишити без задоволення.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 26 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 14 травня 2025 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

Ю. О. Філонова