ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5189/25 Справа № 203/4303/24 Суддя у 1-й інстанції - Єдаменко С. В. Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Халаджи О. В.,

суддів: Агєєва О.В., Космачевської Т.В.

розглянувши без повідомлення учасників справи у м. Дніпро апеляційну скаргуПублічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2025 року про зупинення провадження у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки (суддя першої інстанції Єдаменко С.В., повний текст ухвали складено 28 лютого 2025 року),

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2024 року позивач Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» звернулось до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

У жовтні 2024 року відповідач ОСОБА_1 , звернувся до суду із заявою про зупинення провадження у справі.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2025 року Клопотання відповідача ОСОБА_1 про зупинення провадження у цивільній справі № 203/4303/24 за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено частково.

Зупинено провадження у цивільній справі № 203/4303/24 за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки до набрання законної сили рішенням у цивільній справі № 204/1853/19 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «УКРГАЗБАНК», третя особа без самостійних вимог ОСОБА_2 , про визнання правочину недійсним.

Із вказаною ухвалою суду не погодився представник АТ АБ «Укргазбанк» - Артемов А.О., та подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що вона постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також без належного дослідження доказів у справ.

Скарга мотивована тим, що позов про звернення стягнення на предмет іпотеки є самостійним позовом із самостійним предметом, який може бути розглянутий судом. В ухвалі суду не обґрунтовано, яким чином розгляд справи № 204/1853/19 унеможливлює розгляд справи № 203/4303/24, та не зазначено, які саме обставини не можуть бути встановлені судом самостійно при вирішенні цієї справи, виходячи з предмета та підстав позову, та яким чином встановлені в іншій справі обставини вплинуть на оцінку доказів у цій справі № 203/4303/24.

ОСОБА_3 просив ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2025 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 353 ЦПК України, окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду щодо зупинення провадження у справі.

Згідно ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки, в даній справі оскаржується ухвала про зупинення провадження у справі, то її розгляд слід проводити без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зупиняючи провадження у справі на підставі п.6 ч.1 ст. 251 ЦПК України, суд першої дійшов висновку про об`єктивну неможливість розгляду цивільної справи № 203/4303/24 до набрання чинності рішенням у цивільній справі № 204/1853/19, оскільки право позивача вимагати звернення стягнення на предмет іпотеки, залежить від факту дійсності або недійсності зобов`язання яке підлягає забезпеченню, оцінка чого і буде надана судом у справі № 204/1853/19.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право на суд повинно бути забезпечено судовими процедурами, які мають бути справедливими.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупиняючи провадження із зазначеної вище підстави та зазначивши конкретну іншу справу, до вирішення якої зупиняється провадження, суд має проаналізувати предмети спорів у справах і вказати обставини, які б давали підстави для висновку про те, що наявність спору у зазначеній справі виключає можливість на підставі наявних доказів самостійно встановити при розгляді даної справи наявність обставин, якими позивач обґрунтовував свої вимоги. Тобто, підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення по ній має значення для цивільної справи, що розглядається, а саме неможливість її розгляду до вирішення цієї іншої справи.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені у цьому процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупинене. Для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Аналіз наведених положень законодавства дає підстави для висновку про те, що визначаючи наявність підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава зупинення провадження у справі застосовується у тому разі, коли у іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Критерії, які б дозволяли переконливо стверджувати про наявність чи відсутність об`єктивної неможливості розгляду справи, в процесуальному кодексі не визначені. Водночас, між двома справами, що розглядаються, має існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній справі,будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду України № 6-1957цс16 від 01.02.2017 року, вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, суд повинен враховувати, що зупинення провадження у цивільній справі з мотивів наявності іншої справи, може мати місце тільки в тому разі, коли лише в тій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав вимог у даній справі чи умов, від яких залежить можливість її розгляду, і з`ясувати, чи дійсно від наслідків розгляду зазначеної цивільної справи залежить прийняття рішення у цій цивільній справі.

Крім того, відповідно до вимог ст. 291 ЦПК України, вирішуючи питання щодо зупинення провадження у справі, суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 04 липня 2019 року у справі №204/6797/16-ц, переглядалась ухвала Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2019 року, щодо зупинення провадження до набрання законної сили судовим рішення у цивільній справі №204/1853/19.

За результатом апеляційного перегляду, ухала суду від 20 березня 2019 року була залишена без змін.

Зважаючи на те, що предметом розгляду справи № 204/1853/19 є визнання недійсним правочину, а саме договору про внесення змін № 1 від 11.07.2012 року до кредитного договору № 26/ф/6 від 05.02.2008 року, укладеного між ВАТ АБ "Укргазбанк", правонаступником якого є ПАТ АБ "Укргазбанк" та ОСОБА_1 1 , результат розгляду цієї справи дійсно може вплинути на результати розгляду справи № 203/4303/24, оскільки рішення по справі № 204/1853/19 може мати преюдиціальне значення для вирішення спору, оскільки, позовні вимоги у справі про звернення стягнення на предмет іпотеки обґрунтовані посиланням саме на укладення між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 договору про внесення змін №1 від 11.07.2012 року до кредитного договору №26/ф/6 від 05.02.2008 року за яким у відповідача наявна заборгованість по сплаті кредиту та процентів.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про необхідність зупинення провадження у даній справі узгоджуються з положеннями п.6 ч.1 ст. 251 ЦПК України.

Згідно ч.5 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Відповідно до висновку якого дійшла колегія суддів ВС/КЦС у постанові від 09.12.2019 прийнятій за результатами розгляду справи №337/1253/16-ц, преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції, зупиняючи провадження у справі, не проаналізував предмети спорів у справах, не вказав обставини, які виключають можливість на підставі наявних доказів самостійно встановити при розгляді даної справи наявність обставин, якими позивач обґрунтовував свої вимоги, не спростовують правильності висновків суду першої інстанції про необхідність зупинення провадження у даній справі, а тому розгляд позовних вимог ПАТ АБ "Укргазбанк" про звернення стягнення на предмет іпотеки до вирішення цивільної справи № 204/1853/19 про визнання правочину недійсним, може призвести до ухвалення необґрунтованого рішення, виконання якого може призвести до незворотних наслідків та порушити майнові права та інтереси відповідачів, у разі якщо договори іпотеки будуть визнані недійсними.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував та є однаковими з доводами які були викладені у позовній заяві.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, апеляційний суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись статтями 367 - 369, 374,375, 381-384 ЦПК України,апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» залишити без задоволення.

Ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Халаджи

О.В. Агєєв

Т.В. Космачевська