Справа №:755/6229/25
Провадження №: 2/755/6103/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2025 р. суддя Дніпровського районного суду міста Києва Гаврилова О.В., вивчивши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вуд Сервіс Енерго», Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-розважальний комплекс «Мега-Сіті» про витребування майна, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 , через представника - адвоката Васюка Миколу Миколайовича, звернулась до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вуд Сервіс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-розважальний комплекс «Мега-Сіті» про витребування майна.

Вказана позовна заява та додані до неї документи подані в електронному вигляді через підсистему «Електронний суд».

Позовну заяву було передано в провадження судді Гаврилової О.В. у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 21 квітня 2025 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків не більше ніж п`ять днів з дня отримання позивачем копії ухвали.

З метою усунення недоліків позовної заяви, позивач мала подати до суду позовну заяву в новій редакції з додержанням вимог ч. 3 ст. 175 ЦПК України, з урахуванням наведених в даній ухвалі недоліків щодо її змісту та викладу обставин, усунувши суперечності та виклавши позовні вимоги у спосіб, що забезпечить поновлення прав позивача та у спосіб передбачений законом. Долучити документи, що підтверджують дійсну актуальну вартість зазначеного у позові спірного майна, та долучити документ, що підтверджує сплату судового збору в розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір» за вимогою майнового характеру, виходячи з дійсної актуальної вартості спірного нерухомого майна.

Копію зазначеної ухвали суду доставлено до електронного кабінету представника позивача 28 квітня 2025 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу.

05 травня 2025 року представник позивача подав до суду через систему «Електронний суд» заяву про усунення недоліків, до якої долучив позовну заяву в новій редакції зі складом учасників справи: позивач - ОСОБА_1 , відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вуд Сервіс Енерго», третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-розважальний комплекс «Мега-Сіті», а також клопотання про звільнення від сплати судового збору або відстрочення сплати судового збору.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмежене, особливо щодо умов прийнятності скарги. Проте право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та гарантувати пропорційність між їх використанням і такою метою (mutatis mutandis, рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» («Melnyk v. Ukraine» заява № 23436/03, § 22, від 28 березня 2006 року).

Виходячи з приписів статей 55, 129 Конституції України, застосування та користування правами на судовий захист здійснюється у випадках та в порядку, встановлених законом.

Тобто, реалізація конституційного права, зокрема, на судовий захист ставиться у залежність від положень процесуального закону, в даному випадку - норм ЦПК України.

Статтею 175 ЦПК України визначені основні вимоги до позовної заяви, які мають бути дотримані особами, які звертаються до суду за захистом своїх прав та інтересів шляхом пред`явлення позову до суду.

Згідно з вимогами ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема, повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи.

Суд звертає увагу позивача, що діючим цивільним процесуальним законодавством України не передбачена зміна процесуального статусу учасників справи на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.

З приводу клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору або відстрочення сплати судового збору, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Згідно ч.1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті (ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір»).

Пунктом 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» визначено, що єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

На підтвердження майнового стану позивача до позовної заяви долучено: довідку ПФУ Форма ОК-5 за період з 1999 року по 2012 рік; довідку ПФУ Форма ОК-7 за період з 2011 року по 2012 рік.

Положення статей ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» не містять визначеного (чіткого) переліку документів, які можна вважати такими, що підтверджують майновий стан особи. У кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі наданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням.

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (Рішення ЄСПЛ «Kniat v. Poland» від 26 липня 2005року, пункт 44; Рішення ЄСПЛ «JedamskiandJedamska v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункти 63-64).

Відомостей про отримані позивачем за останній рік доходи, відсутності у її власності рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, коштів на рахунку тощо матеріали клопотання не містять.

Отже, зазначені у клопотанні обставини, не є безумовною підставою для звільнення від сплати судового збору, оскільки не підтверджують з достовірністю скрутний матеріальний стан позивача, що перешкоджає їй виконати вимоги законодавства щодо оплати судового збору за подання позовної заяви.

Констатація позивачем, що сплата судового збору у визначеному законом розмірі є надмірною для її фінансових можливостей через неотримання доходу, без надання доказів на підтвердження цих обставин не може вважатися достатньою підставою для звільнення від сплати судового збору або відстрочення його оплати, що узгоджується із статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливі для всіх учасників процесу.

Статтею 129 Конституції України визначено, що однією із основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Оскільки надані докази не підтверджують скрутний майновий стан позивача та відсутність у неї можливості сплатити судовий збір, а також не дають змоги оцінити її майновий стан на час звернення з позовом до суду, клопотання про звільнення від сплати судового збору або відстрочення сплати судового збору задоволенню не підлягає.

Судом при постановленні даної ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить із того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції в праві встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. (Рішення Суду у справі Жоффрделя Прадель проти Франції від 16.12.1992 р., (Judgement of ECHR of 16 December 1992 De Geouffre de la Pradelle v. France // Series A N 253- В).

З цього приводу прецедентними є також рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до змісту ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи, що позивач не усунула недоліки позовної заяви в повному обсязі відповідно до ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 21 квітня 2025 року, не долучила документ, що підтверджує дійсну актуальну вартість зазначеного у позові спірного майна, не сплатила судовий збір у визначеному Законом України «Про судовий збір» розмірі, суд убачає визначені законом підстави для повернення позовної заяви позивачеві.

Згідно ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 2, 4, 13, 175, 177, 185, 258-261, 352-354 ЦПК України, суддя -

постановив:

Відмовити в задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору або відстрочення сплати судового збору.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вуд Сервіс Енерго», Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-розважальний комплекс «Мега-Сіті» про витребування майна - вважати неподаною і повернути позивачу.

Роз`яснити, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: