Справа № 457/598/25
провадження №2/457/185/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

09 травня 2025 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області

в складі головуючої-судді Василюк Т.В.,

секретар судового засідання Кушнір М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

в с т а н о в и в:

1.Стислий виклад позиції позивача та заперечення відповідача.

ОСОБА_1 звернулася до Трускавецького міського суду Львівської області з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, позивачка зазначає, що 12 січня 2019 року вони уклали шлюб та прожили у шлюбі 2 роки. У шлюбі дітей немає. З моменту укладення шлюбу по грудень 2021 року вони проживали за місцем її реєстрації по АДРЕСА_1 . Відповідач є громадянином російської федерації, громадянином України не був, зареєстрованого місця проживання в Україні не мав, на території України працевлаштований не був, підприємницькою чи іншою трудовою діяльністю не займався. 19 грудня 2021 року відповідач виїхав з Трускавця до москви, а в подальшому повертатися на територію України категорично відмовлявся. Вона категорично відмовилася їхати в москву до чоловіка. Між ними уже немає ні взаємної любові, ні поваги, вони не ведуть спільне господарство з 19 грудня 2021 року, не мають спільних прав та обов`язків, характерних для подружжя. Заходи щодо примирення, на її глибоке переконання, на даний час неможливі. Просить розірвати укладений шлюб.

Судом вжито усіх заходів для повідомлення відповідача, однак відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву чи заперечень на позовну заяву.

2. Заяви (клопотання ) учасників справи.

Представник позивачки через канцелярію суду надав клопотання, в якому просив проводити розгляд справи за відсутності її та позивача.

3. Процесуальні дії у справі.

14 квітня 2025 року ухвалою Трускавецького міського суду Львівської області відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін по справі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду.

Згідно з ч. 10 ст. 187 ЦПК України якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

На виконання вимог зазначеної вимоги цивільного процесуального законодавства відповідач у судове засідання, призначене на 09 травня 2025 року, викликався через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

Встановлено, що відповідач по справ ОСОБА_2 є громадянином Російської Федерації, що підтверджується копією його паспорта /арк. справи 13/.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дія якого триває до теперішнього часу.

До висновків щодо розірвання дипломатичних відносин між Україною і Російською Федерацією на основі аналізу наведених вище норм права та фактичних обставин, дійшов Верховний Суд у постанові від 14 квітня 2022 року у справі № 308/9708/19 (провадження № 61-18782 св 21), у постанові від 08 червня 2022 року у справі №490/9551/19, а також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2022 року у справі № 635/6172/17, провадження № 14-167 цс 20, (пункт 58).

Судом враховано, що 24 лютого 2022 року розірвано дипломатичні відносини між Україною і Російською Федерацією у зв`язку з широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України. Функціонування закордонних дипломатичних установ України на території Російської Федерації та діяльність дипломатичних установ Російської Федерації на території України зупинено. Комунікація Міністерства закордонних справ України з органами державної влади Російської Федерації за посередництва третіх держав не здійснюється. У зв`язку з чим наразі унеможливлено сприяння органами дипломатичної служби України у переданні судових документів російській стороні.

Також, припинено доставку поштових відправлень до/з Російської Федерації з перших днів повномасштабного вторгнення. Таким чином, передача будь-яких документів компетентним органам Російської Федерації, у тому числі дипломатичними каналами, наразі неможлива.

Відповідач у судове засідання, призначене на 09 травня 2025 року, викликався через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

Згідно з ч. 1 ст. 281 ЦПК України суд протокольною ухвалою від 09 травня 2025 року ухвалив провести заочний розгляд справи без участі позивача та його представника та ухвалити у справі заочне рішення.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Дослідивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Доказами у справі встановлено, що 12 січня 2019 року між ОСОБА_2 , громадянином Російської Федерації, та ОСОБА_1 , громадянкою України, Трускавецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській обасті зареєстровано шлюб, актовий запис за №5, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 12 січня 2019 року Трускавецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області /арк. справи 7/.

Згідно з актом про фактичне проживання особи № 34 від 01 квітня 2025 року, складеного виконавчим комітетом Трускавецької міської ради, зі слів сусідів, ОСОБА_2 , 1959 року народження, у період з 2019 року по грудень 2021 року проживав за адресою: АДРЕСА_1 разом зі своєю дружиною ОСОБА_1 /арк. справи 9/. З позовної заяви встановлено, що відповідач покинув територію України 19 грудня 2021 року.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 58 Закону України «Про міжнародне приватне право» шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу.

Відповідно до ст. 279 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем, а також шлюбу іноземців між особою в Україні здійснюється за законом України.

Статтею 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що припинення шлюбу та правові наслідки його припинення визначаються правом, яке діє в даний час щодо правових наслідків шлюбу.

Згідно п. 2 ст. 28 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах (Україна/росія) в редакції від 21 січня 2006 року зазначається, що якщо один з подружжя є громадянином однієї Договірної Сторони, а другий іншої Договірної Сторони, застосовується законодавство Договірної Сторони, установа якої розглядає справу про розірвання шлюбу.

Пунктом 2 статті 29 Конвенції визначено, що по справах про розірвання шлюбу у випадку, передбаченому пунктом 2 статті 28 компетентною є установа Договірної Сторони, на території якої проживає подружжя. Якщо один з подружжя проживає на території однієї Договірної Сторони, а другий - на території іншої Договірної Сторони, по справах про розірвання шлюбу компетентні установи обох Договірних Сторін, на територіях яких проживає подружжя.

У зв`язку із порушенням Російською Федерацією цілей та принципів статуту ООН, Гельсінського Заключного акту, Паризької Хартії для Нової Європи та ряду інших документів ОБСЄ, у зв`язку із широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти суверенітету та територіальної цілісності України, Міністерство закордонних справ України 24 лютого 2022 року нотифікувало МЗС РФ про прийняте Україною рішення розірвати дипломатичні відносини з Росією, що були встановлені Протоколом про встановлення дипломатичних відносин між Україною та Російською Федерацією від 14 лютого 1992 року. Відтак, діяльність дипломатичних представництв України в Росії та Росії в Україні, а також будь-яке дипломатичне спілкування припинені відповідно до Віденської конвенції про дипломатичні зносини 1961 року.

Згідно із п. 1 ст. 16 Закону України «Про міжнародне приватне право» особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є.

Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначається правовий статус та закріплюються основні права, свободи та обов`язки іноземців.

У статті 18 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено права у шлюбних і сімейних відносинах», зазначено, що іноземці можуть укладати і розривати шлюби з громадянами України та іншими особами відповідно до законодавства України, та вказано, що іноземці мають рівні з громадянами України права і обов`язки у шлюбних і сімейних відносинах.

Відповідно до частини 1 статті 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а при його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання (за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання в цій державі). При відсутності спільного місця проживання - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Таким чином, якщо подружжя є громадянами різних держав, і на час розірвання шлюбу хоча б один з них продовжує проживати на її території, то розірвання шлюбу проводиться за законодавством України.

Зі змісту наведеної норми можна дійти висновку, що якщо подружжя, що є громадянами різних держав, спільно проживали на території України і на час розірвання шлюбу хоча б один з них продовжує проживати на її території, то розірвання шлюбу здійснюється за законодавством України. У випадку відсутності такої ситуації - правові наслідки шлюбу визначаються правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.

Вказане узгоджується з правовим висновком, викладеним у Постанові Верховного Суду від 21 листопада 2019 року по справі №553/703/18.

Таким чином, розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем, а також шлюбу іноземців між собою в Україні здійснюється за законом України.

Відтак, враховуючи, що позивачка є громадянкою України, проживає на території України, де має постійне зареєстроване місце проживання, а відповідач, хоч і є громадянином іноземної держави, однак на законних підставах проживав в Україні, суд вважає за необхідне до зазначених правовідносин при вирішенні справи про розірвання шлюбу застосувати законодавство України.

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

На підставі ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що шлюб носить формальний характер, подружні стосунки між сторонами не підтримуються з 19 грудня 2021 року, проживають окремо, спільного господарства сторони не ведуть, спору щодо поділу спільного майна не існує.

Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються.

5. Позиція суду.

Таким чином, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, позивач наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена. Спору про спільно набуте майно на час подання позовної заяви між позивачем та відповідачем немає.

З урахуванням встановлених у справі обставин, виходячи з принципу неприпустимості примушення до шлюбу та шлюбних відносин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, та вважає за необхідне шлюб між сторонами припинити шляхом його розірвання, у зв`язку чим позовні вимоги слід задовольнити.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 110, 112, 115 СК України, ст.ст. 2, 10, 11, 223, 263, 264, 265, 280-285 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Позов задоволити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , укладений 12 січня 2019 року Трускавецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській обасті, актовий запис № 5.

Заочне рішення може бути переглянуте Трускавецьким міським судом за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду впродовж тридцяти днів з дня проголошення.

Учасники справи, яким повне рішення не було вручено у день його проголошення, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення їм повного рішення суду.

Суддя: Т. В. Василюк