РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2025 року

м. Рівне

Справа № 564/4368/24

Провадження № 22-ц/4815/519/25

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Гордійчук С.О.,

суддів: Боймиструка С.В., Шимківа С.С.

секретар судового засідання : Хлуд І.П.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ОСОБА_2

відповідач: ПАТ «Страхова група «ТАС»

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» на рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 07 лютого 2025 року, ухвалене в складі судді Снітчук Р.М., повний текст якого складено 07.02.2025 року у справі № 64/4368/24

в с т а н о в и в :

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись з позовом до ПАТ «Страхова група «ТАС» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи.

Позовна заява мотивована тим, що 18 серпня 2024 року на проспекті Свободи у м. Костянтинівка Краматорського району Донецької області відбулася дорожньо-транспортна пригода, в якій водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки "CHERRY AMULET", реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, не впорався з керуванням та виїхав за межі проїзної частини праворуч, у результаті чого відбулося зіткнення зі стовпом ЛЕП.

Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження, від яких помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За фактом зазначеної дорожньо-транспортної пригоди 18.08.2024 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000342 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286-1 КК України, яке було перекваліфіковано на ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Цивільно-правова відповідальність забезпеченого транспортного засобу марки "CHERRY AMULET", реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована в ПАТ "Страхова група "ТАС".

Позивачі ОСОБА_1 , який є батьком загиблого ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , дружина загиблого, вказують, що у зв`язку з втратою годувальника в результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди їм було завдано значної матеріальної та непоправної моральної шкоди.

Покликаючись на положення ст. 1166, 1187,1200 ЦК України, ст. 6, 22, 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції, яка діяла на час настання страхового випадку, просили стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 224000 грн. 00 коп. страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника, 48000 грн. 00 коп. моральної шкоди, 10000 грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу та на користь ОСОБА_2 стягнути 48000 грн. 00 коп. моральної шкоди, 10000 грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу.

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 07 лютого 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА ГРУПА ТАС» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи - задоволено.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА ГРУПА ТАС» на користь ОСОБА_1 224000 грн. 00 коп. страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника та 48000 грн. 00 коп. відшкодування моральної шкоди, 10000 грн. витрат, понесених на надання професійної правничої допомоги, всього стягнуто 282000 (двісті вісімдесят дві тисячі) грн. 00 коп.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА ГРУПА ТАС» на користь ОСОБА_2 48000 грн. відшкодування моральної шкоди та 10000 грн. витрат, понесених на надання професійної правничої допомоги, всього стягнуто 58000 (п`ятдесят вісім тисяч) грн. 00 коп.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА ГРУПА ТАС» на користь держави 3931 (три тисячі дев`ятсот тридцять одну) грн. 00 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права просить рішення суду скасувати .

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не було встановлено чи звертався позивач із заявою про призначення йому пенсії у зв`язку із втратою годувальника. Також позивачем не доведено факту перебування на утриманні свого сина та потребу у матеріальній допомозі, і те, що його син надавав йому таку допомогу, яка була основним і постійним джерелом його існування. Крім того, ОСОБА_1 отримує пенсію за віком, яка, на момент смерті сина, перевищувала прожитковий мінімум для непрацездатних осіб, встановлений законом у 2021 році.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Рішення суду оскаржується в частині задоволенних позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника, у розмірі 224 000,00 грн., в іншій частині рішення суду не оскаржується, та, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається.

Апеляційна скарга в оскаржуваній частині не підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 352ЦПК України передбачено, що підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

Встановлено, що 18 серпня 2024 року на проспекті Свободи у м. Костянтинівка Краматорського району Донецької області відбулася дорожньо-транспортна пригода, в якій водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки "CHERRY AMULET", реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, не впорався з керуванням та виїхав за межі проїзної частини праворуч, у результаті чого відбулося зіткнення зі стовпом ЛЕП. Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження, від яких помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За фактом зазначеної дорожньо-транспортної пригоди 18.08.2024 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000342 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286-1 КК України, яке було перекваліфіковано на ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Цивільно-правова відповідальність забезпеченого транспортного засобу марки "CHERRY AMULET", реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована в ПАТ "Страхова група "ТАС".

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки "CHERRY AMULET", реєстраційний номер НОМЕР_1 , застрахована в АТ "Страхова група "ТАС" (приватне), відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №AT5010620.

Батько потерпілого ОСОБА_4 - ОСОБА_1 , пенсіонер, інвалід ІІІ групи, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 , довідкою Головного управління Пенсійного фонду в Рівненській області про доходи. Розмір його пенсії складає 2980 грн. на місяць.

Також встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди загиблий ОСОБА_4 перебував на військовій службі та отримував грошове забезпечення, що підтверджується карткою особового рахунку загиблого військовослужбовця.

Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В позовній заяві позивач посилається на положення ст. 1200 ЦК України та просить стягнути з відповідача спричинену моральну шкоду заподіяну смертю пртерпілого.

Так, відповідно до положень пункту 27.2 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону -МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Частиною 1 статті 1200 ЦК України передбачено, що у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Тобто, коло осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, можна розділити на дві групи: а) непрацездатні особи, які були на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання утримання; б) дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Поняття «непрацездатні громадяни» надається у статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до якої непрацездатними вважаються особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.

Відповідно до статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Вказана норма не містить визначення, за яких обставин особа може вважатися такою, що потребує матеріальної допомоги.

Зміст статті 1200 ЦК України свідчить про те, що право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які не тільки були на утриманні померлого, а й особи, які мали на день смерті право на одержання від нього утримання.

Наведене узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 13 березня 2019 року у справі № 643/207/16-ц (провадження № 61-33638св18); від 06 травня 2020 року у справі № 742/554/19-ц (провадження № 61-20355св19); від 07 жовтня 2020 року у справі № 742/637/19-ц (провадження № 61-320св20), від 08 вересня 2021 року у справі № 577/1316/20 (провадження № 61-7108св21), від 01 березня 2023 року у справі № 279/1688/22 (провадження № 61-11284св22).

Позиція відповідача, що для набуття права на утримання непрацездатна особа повинна мати дохід, менший встановленого законом прожиткового мінімуму на місяць, не ґрунтується на нормах права.

При цьому Верховний Суд неодноразово (в постановах від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18-ц, від 26.02.2020 р. у справі № 233/4252/18, від 02.10.2019 р. у справі № 301/1359/16-ц) вказував, що отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про неподання позивачем ОСОБА_1 документів що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, оскільки Законом не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування.

У разі звернення із заявою безпосередньо до суду, страховик з цього моменту має діяти відповідно до ст. 36 Закону, та не позбавлений можливості за відсутності заперечень проти позову, його визнати та сплатити страхове відшкодування.

Така позиція суду відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 05.02.2020 у справі № 748/1893/18, постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019 у справі № 465/4287/15.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 , будучи непрацездатним, мав на день смерті сина право на одержання від нього утримання, а отже, має право на страхове відшкодування шкоди, завданої смертю його сина.

Будь-яких доводів на спростування вказаного висновку суду першої інстанції апеляційна скарга не містить. Правильність розрахунку апелянтом не оскаржується.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення страхового відшкодування внаслідок втрати годувальника, правильно визначився зі спірними правовідносинами, обґрунтовано встановив розмір такого стягнення.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що судом повно з`ясовано обставини справи, дана належна оцінка доказам. Висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи, підтверджуються наданим доказам.

Відповідно до частини першої статті 375ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене відповідно до ч.13ст.141ЦПК України відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» залишити без задоволення.

Рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 07 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду лише у випадках, передбачених п. 2 ч. 3ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 15 травня 2025 року.

Головуючий : Гордійчук С.О.

Судді : Боймиструк С.В.

Шимків С.С.