Справа № 274/3739/13-ц Провадження № 2-і/274/22/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2025 м. Бердичів

Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Большакова Т.Б., за участю секретаря судового засідання Павлюк-Жук А.В.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу дублікату виконавчого листа,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа по справі № 274/3739/13-ц за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

В обгрунтування заяви вказала, що 02.08.2013 Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області було ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 400 грн щомісячно, починаючи з 25.06.2013 і до повноліття дочки.

Виконавчий лист по даній справі був отриманий заявницею, 13.08.2013 - пред`явлений до Бердичівського ВДВС до виконання, 22.12.2023 виконавчий лист був повернутий заявниці у зв`язку з поданою заявою про повернення виконавчого документу без виконання. Оригінал виконавчого документу заявницею втрачений. Наразі відповідач відмовляється добровільно сплачувати аліменти на утримання спільної дитини сторін, дублікат виконавчого листа потрібен заявниці для пред`явлення його до виконання.

Ухвалою суду від 24.04.2025 заяву залишено без руху, надано заявнику строк для усунення недоліків, які були нею усунені 06.05.2025.

Ухвалою від 07.05.2025 суд прийняв заяву до свого провадження та призначив її до розгляду.

У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому порядку.

Суд, дослідивши матеріали справи та подану заяву, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Відповідно до норм ст. 431 ЦПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 431 ЦПК України, виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до п. 17.4 розділу ХІІІ "Перехідні положення" ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

При цьому суд зазначає, що Цивільний процесуальний кодекс України не наділяє правом суд відмовити в задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа з мотивів її необґрунтованості та не зобов`язує стягувача наводити причини втрати виконавчого документу. За встановлення факту невиконання судового рішення видача дубліката виконавчого листа не порушує прав боржника та не покладає на нього додаткових зобов`язань, оскільки дублікат виконавчого листа має повністю відтворювати втрачений виконавчий лист, у тому числі містити й дату його видачі. Натомість відсутність виконавчого листа у стягувача унеможливлює виконання рішення суду та порушує його права.

Водночас, обов`язковою умовою видачі виконавчого листа є звернення до суду із такою заявою до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документу до виконання, разом з поданням відповідних доказів сплати судового збору.

Конституційний Суд України в рішенні від 27.01.2010 № 3рп/2010 (справа № 1-7/2010) у справі за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положення пункту 18 ч. 1 ст. 293 ЦПК України у взаємозв`язку зі ст. 129 Конституції України (про апеляційне оскарження ухвал суду) констатував, що відмова у видачі дубліката виконавчого листа фактично унеможливлює виконання прийнятого судового рішення, яке набрало законної сили.

У ч. 4 ст. 10 ЦПК України і ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Так, згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Також ст. 6 Конвенції поширює свою дію і на таку стадію цивільного процесу як виконання судового рішення. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї зі сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинне розглядатися як невід`ємна частина «процесу» в розумінні ст.6 Конвенції (рішення від 28.07.1999 в справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії», рішення від 19.03.1997 в справі «Горнсбі проти Греції»).

Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.07.2015 «Узагальнення про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» роз`яснено, що при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа або судового наказу у зв`язку з його втратою заявники повинні подати докази, а суди мають обов`язково перевірити, чи не було виконано судові рішення, судові накази, чи не втратили вони законної сили.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, в заяві про видачу дубліката виконавчого листа було доведено суду, що ОСОБА_1 втратила виконавчий лист, виданий Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області 13.08.2013 за результатами розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись, п. 17.4 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про видачу дубліката судового наказу - задовольнити.

Видати ОСОБА_1 дублікат виконавчого листа у справі № 274/3739/13-ц провадження № 2/0274/825/13 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Тетяна БОЛЬШАКОВА