Справа № 474/1063/24
Провадження № 2/474/9/25
РІШЕННЯ

Іменем України

09.05.25р. с-ще Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Сокола Ф.Г.

за участю секретаря судового засідання Лисейко Т.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

02.10.2024р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 0 від 01.05.2023р. у розмірі 90 573 грн. 17 коп., та судові витрати у розмірі 7 422 грн. 40 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 01.05.2023р. між Акціонерним товариством "УКРСИББАНК" (далі - АТ "Укрсиббанк") та ОСОБА_1 укладено Договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплачувати плату за користування ним відповідно до умов цього договору та правил. Відповідно до положень вказаного договору підписуючи цей договір, позичальник погоджується з Правилами споживчого кредитування позичальників АТ "УКРСИББАНК" з можливістю відкриття і розрахунково-касового обслуговування карткових рахунків, які розміщені для ознайомлення на сайті www.my.ukrsibbank.com/ua/personal/credits.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ч. 12 ст. 11 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами договору.

Відповідно до висновку Вищого господарського суду України наведеному у постанові Вищого господарського суду України від 06.04.2017р. у справі № 905/2009/15, висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду наведеному у Постанові від 30.08.2019р. № 353/614/15-ц - банківські виписки є належними доказами на підтвердження видачі кредиту та щодо руху коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.

Всупереч умов кредитного договору відповідач тривалий час своєчасно не вносить платежів на повернення кредиту, чим суттєво порушує взяті на себе договірні зобов`язання.

Станом на дату подання позову заборгованість відповідача перед позивачем становить 90 573 грн. 17 коп., а саме: заборгованість за тілом кредиту - 77 158 грн. 44 коп.; заборгованість за відсотками - 0 грн.; заборгованість за комісією - 13 414 грн. 73 коп.

15.04.2024р. АТ "УКРСИББАНК" та ТОВ "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" уклали Договір факторингу № 264, згідно якого, у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" набуло статусу нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками АТ "УКРСИББАНК", включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 0 від 01.05.2023р.

З огляду на вищевикладене, позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою суду від 18.10.2024р. про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, від позивача було витребувано докази: 1) первинні документи бухгалтерського обліку на підтвердження факту та сум отриманих і повернутих відповідачкою кредитних коштів та розрахунку позовних вимог за весь період існування кредитних відносин з відповідачем щодо договору № 0 від 01.05.2023р., а саме: за період з 01.05.2023р. по 23.09.2024р. (дату, станом на яку позивачем визначена заборгованість); 2) докази ідентифікації (верифікації) клієнта ОСОБА_1 , та генерування одноразового ідентифікатора; 3) докази того, що АТ "Укрсиббанк" входить до Довірчого списку кваліфікованих надавачів електронних довірчих послуг, з огляду на ствердження у позовній заяві про надання відповідачці банківських послуг з застосуванням електронного цифрового підпису.

31.10.2024р. представник позивача Усенко М.І. подав заяву на виконання ухвали суду від 18.10.2024р., у якій зазначив, що представником позивача до позовної заяви, у якості первинних документів бухгалтерського обліку, було долучено виписки за кредитним договором № 0 за період з 01.05.2023р. до 15.04.2024р. (до моменту відступлення права вимоги). У період з 15.04.2024р. до 23.09.2024р. товариством не було здійснено жодних нарахувань за кредитним договором та не отримано жодних платежів. Процедура верифікації в банківській сфері передбачає підтвердження ідентифікаційних даних позичальника, аналіз достовірності інформації про нього, а також підтвердження його фінансової спроможності з урахуванням ризиків фінансових операцій. Представником позивача до позовної заяви було долучено витяг з систем Банку щодо підтвердження факту підписання договору електронним підписом фізичної особи-клієнта АТ "УКРСИББАНК". Згідно даного витягу, він засвідчує факт автентифікації особи підписувача Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 01.05.2023р. в електронній формі, та підтвердження наявності логічного зв`язку між електронним підписом та Кредитним договором у електронній формі, що було здійснено шляхом автоматизованої перевірки. Додатково надав подання засвідчувального центру про внесення змін до Довірчого списку щодо КНЕДП АТ "УКРСИББАНК".

18.11.2024р. відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову відмовити. Обґрунтовуючи заперечення проти позову посилався на те, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями підписаний у порядку ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору укладеного письмовій формі. Проте укладення договору про надання кредиту можливе з будь якою особою, у якої наявні копія паспорту та РНОКПП, будь який номер телефону, будь яка банківська картка. А з боку позикодавця не вчинено дій спрямованих на встановлення належності поданих документів, телефонного номеру, банківської картки саме відповідачу. Також відсутня заява про відкриття поточного рахунку та картки зі зразками підписів, відсутні докази укладення між сторонами угоди щодо надання доступу до системи клієнт-банк / інтернет клієнт-банк. Тому, відповідач вважає, що не можна покладати на позичальника обов`язок сплачувати платежі за послуги за отримання яких він до кредитодавця фактично не звертався. Щодо вимог про стягнення комісії у розмірі 13 414 грн. 73 коп. відповідач посилався на ст.ст. 8 ч. 2, 11 ч. 1 "Про споживче кредитування", постанову ВП ВС від 13.07.2022р. по справі № 496/3134/19, та від 20.02.2019р. у справі № 666/4957/15-ц, згідно яких кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які заборони, відсотки, комісії, платежі за дії, які не є послугою у визначенні вказаного закону, Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього закону є нікчемною. Оскільки банком у договорі була встановлена плата за ті послуги, які згідно Закону України "Про споживче кредитування" повинні надаватися безоплатно, можна вважати, що підстав для стягнення з відповідача заборгованості за комісією немає, а пункти кредитного договору про сплату щомісячної комісії є нікчемними. Тому вимоги про стягнення комісії відповідач вважає незаконними. Вказував на несправедливі умови спірного договору, що є підставою для визнання договору недійсним.

26.11.2024р. представник позивача Усенко М.І. надав відповідь на відзив на позовну заяву, у якій просив позов задовольнити. Аргументи наведені у відзиві на позовну заяву поданому відповідачем вважає безпідставними та такими, що спрямовані на уникнення відповідальності за невиконання зобов`язання. Вказує, що на підтвердження укладення договору № представником товариства надано копію цього договору та додатків до нього, які підписані електронним підписом позивальника. У п. 7.8 договору визначено, що він укладений у електронному вигляді за допомогою системи UKRSІB online. Цей договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного зі сторони товариства електронним підписом, що створений шляхом накладення на договір КЕП чи аналогу власноручного підпису уповноваженої особи та печатки банку. Накладення електронного підпису позичальника на договір є письмовим підтвердженням отримання ним оригіналу примірника договору. Що відповідає постанові ВС у справі № 127/33824/19 від 07.10.2020р. З приводу нарахування комісії, то зазначив, що у п.п. 3.12, 7.1 Кредитного договору та додатку до нього, а також у п. 4.2 Паспорту споживчого кредиту, Правилах та Тарифах, передбачені умови щодо сплати комісії за управління кредитом у розмірі 2,2% від суми наданого кредиту починаючи з 03.10.2023р., на що погодився відповідач підписуючи договір з додатками, та він же свідомо обрав умови кредитування викладені у кредитному договорі. Законом України "Про споживче кредитування" не забороняється встановлювати в договорі комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Отже до договору про споживче кредитування може бути включена умова щодо сплати комісії.

13.12.2024р. представниця відповідача Черниш А.А. подала Заперечення (на відповідь на відзив) у яких просила в задоволенні позову відмовити. Вказувала, що позивач зазначає, що 01.05.2023р. між АТ "УКРСИББАНК" та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 0. На підтвердження цього факту позивачем надано суду копію Договору та додатків до нього. При цьому ні на Договорі про надання споживчого кредиту № 0 від 01.05.2023р., ні на додатках до цього договору немає підпису відповідача. Ба більше, сама роздруківка начебто укладеного в електронній формі Договору не підтверджує факт того, що саме ОСОБА_1 підписував даний Договір в електронній формі. Позивач не надав суду належних доказів, які підтверджували, що саме відповідач підписав Договір про надання споживчого кредиту № 0 в електронній формі. Таким чином, вважає, що позивачем не доведено факт укладання між ним та АТ "УКРСИББАНК" Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 01.05.2023р. в електронній формі. При цьому в Договорі про надання споживчого кредиту № 0 від 01.05.2023р. та у Додатку № 1 до Договору не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позичальнику, та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту. Таким чином, вважає положення Договору щодо нарахування комісії за користування кредитом нікчемним, а позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за комісією такими, що не підлягають задоволенню. Позивачем не надано детального розрахунку заборгованості.

08.04.2025р. ухвалою суду витребувано від ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" належні та допустимі докази на підтвердження обставин одержання відповідачем ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) досудової вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" вих. № Х4647 від 13.09.2024р., або ж доказів на підтвердження не одержання відповідачем даного повідомлення з власної вини.

21.04.2025р. представником позивача ОСОБА_2 на виконання ухвали суду від 08.04.2025р. надано додаткові пояснення, у яких останній вказує, що досудову вимогу було направлено засобами поштового зв`язку Укрпошта 13.09.2024р. (список згрупованих відправлень рекомендованих листів міститься у матеріалах справи). Згідно вищевказаного списку під № 5 міститься інформація про направлення на адресу ОСОБА_1 рекомендованого листа, зареєстрованого за трек-номером № 632. Під час відстеження відправлення було встановлено, що дані про відправлення за номером № 632 на даний час відсутні, тому що не зареєстровані в системі (знімок екрана з сайту Укрпошта додається). Згідно з п.п. 121-124 Правил надання послуг поштового зв`язку, відправник, адресат, або уповноважена ними особа мають право звернутися з заявою до АТ "Укрпошта" для отримання необхідної інформації про реєстроване поштове відправлення протягом шести місяців з дня прийняття його до пересилання. Заява не розглядається, у разі, коли заявник не є ні відправником, ні адресатом, ні уповноваженою особою або ж минув встановлений для прийняття заяв строк (п. 128 Правил). Отже, враховуючи вимоги п.п. 121-124, 128 Правил, інформація в автоматизованій системі Укрпошти зберігається протягом - шести місяців та протягом шести місяців Укрпошта здійснює перевірку та надає інформацію щодо пересилання та вручення поштових відправлень за наявності ШКІ поштового відправлення. Враховуючи вищевикладене, ТОВ "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" не має інформації щодо отримання Відповідачем досудової вимоги.

Представник позивача ОСОБА_2 в судові засідання 03.12.2024р., 15.01.2025р., 31.03.2025р., 08.04.2025р. та 09.05.2025р. не з`явився, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлений про час, дату і місце судового розгляду. Водночас у прохальній частині позовної заяви просив розглядати справу у відсутність представника, що також відповідає поданим ним заявам від 31.10.2024р., від 26.11.2024р., від 02.12.2024р., від 10.01.2025р., від 17.02.2025р., від 17.03.2025р., від 03.04.2025р., та відповіді на відзив від 26.11.2024р., додатковим поясненням від 21.04.2025р., в яких представник просив розглядати позовну заяву за його відсутності.

Відповідач в судові засідання 03.12.2024р., 15.01.2025р., 31.03.2025р., 08.04.2025р. та 09.05.2025р. не з`явився, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлений про час, дату і місце судового розгляду.

Представниця відповідача Черниш А.А. у судовому засіданні 31.03.2025р. позов не визнала, підтримала позицію щодо відмови у задоволенні позову з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та в запереченнях на відповідь на відзив. Послалася на відсутність доказів щодо укладення договору кредиту в електронній формі, накладення електронного підпису відповідача на договір. Зазначила, що Витяг з систем банку щодо підтвердження факту підписання договору електронним підписом фізичної особи який є в матеріалах справи не можна брати до уваги на підтвердження вказаної обставини, оскільки він не містить ідентифікуючих даних щодо клієнта, підпису та печатки банку, реквізити, тощо. А позовні вимоги щодо комісії вважає безпідставними, оскільки ні в кредитному договорі, ні в додатках до нього не зазначено переліку банківських послуг за які вона встановлена. У розрахунку заборгованості наданому позивачем також не вказано вид послуг за якими нарахована комісія. На з`ясування обставин чи сторона відповідача просить відмовити у позові з підстав незгоди з кредитним договором чи з договором факторингу, представниця відповідача зазначила, що не визнають позов з підстав незгоди з кредитним договором, щодо якого відсутні докази підписання його відповідачем електронним підписом. Заперечує, що клієнт підписав кредитний договір електронним підписом. Водночас заперечувати той факт, що клієнт отримав кошти від даної установи вона не може. Факт отримання коштів не заперечує, однак заперечує факт підписання кредитного договору шляхом накладення електронного підпису. Гроші відповідач все таки отримував.

У судове засідання 09.05.2025р. представниця відповідача Черниш А.А. не з`явилася, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлена про час, дату і місце судового розгляду. Водночас, 09.05.2025р. звернулася до суду з заяв про розгляд справи без її участі, у позові просила відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

З огляду на приписи ст.ст. 211 та 223 ЦПК України суд визнав за можливе розглянути справу по суті без учасників сторін за наявними у справі доказами.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідив матеріали справи, судом встановлено наступне.

01.05.2023р. між Акціонерним товариством "Укрсиббанк" та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 0 (далі - кредитний договір), у п.п. 1.1, 1.2 якого сторони погодили, що підписуючи договір позичальник погоджується з умовами надання споживчого кредиту викладеними у Правилах споживчого кредитування позичальників АТ «Укрсиббанк» які розміщені для ознайомлення за посиланням https://ukrsibbank.com/private-individuals/credits та у газеті "Урядовий кур`єр" №105 від 09 червня 2017 року. Правила після підписання договору стають його невід`ємною частиною. Підписуючи договір сторони стверджують, що досягли згоди за всіма істотними умовами.

У п.п. 2.1, 2.2 кредитного договору сторони визначили його предмет, а саме, що банк надає позичальнику кредит,а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати плату за користування ним відповідно до умов договору та Правил. Банк має право надавати, а позичальник отримувати послуги банку щодо кредитування шляхом вчинення електронних правочинів з застосуванням електронних підписів сторін через інформаційно-телекомунікаційні системи (ІТС) банку в порядку. Визначеному у Правилах.

Умови кредиту наступні. Сума кредиту - 87 108 грн. 44 коп. Кредит надається для особистих потреб, на погашення суми заборгованості позичальника за кредитом наданим йому банком на підставі договору про надання споживчого кредиту № 0, шляхом перерахування в безготівковій формі на транзитний рахунок банку НОМЕР_2 . Позичальник надає згоду щодо зарахування кредитних коштів з наданого йому кредиту на рахунок отримувача, зазначений у цьому пункті договору. Повернення кредиту, плати за кредит, інших платежів здійснюється у відповідності з Правилами на рахунок НОМЕР_3 в АТ "Укрсиббанк" або на умовах договірного списання, передбаченого цим договором та правилами. Позичальник зобов`язується повертати кредит, інші платежі шляхом внесення ануїтетних платежів відповідно до Графіку платежів, що викладений у Додатку № 1 до Договору, але не пізніше 04.05.2026р. Розмір ануїтетного платежу становить 2 420 грн. з моменту укладення договору до 02.10.2023р. та з 03.10.2023р. розмір такого платежу становить 4 337 грн. Платіж повинен сплачуватися щомісячно до 1 числа кожного місяця (п.п. 3.1-3.6 кредитного договору).

Процентна ставка за договором становить 0,00001% річних. За користування кредитними коштами понад встановлений договором термін, встановлюється процентна ставка в розмірі 7,00001% річних (застосовується до простроченої суми боргу з дати виникнення прострочення). Обчислення процентів за договором здійснюється на суму кредитних коштів наданих позичальнику та не повернутих банку, щомісяця за методом 30/360, за яким кількість днів у місяці визначається умовно 30, а кількість днів у році умовно 360 днів (п.п.3.8-3.10 кредитного договору).

У п. 3.12 кредитного договору визначено, що позичальник сплачує банку комісії відповідно до Договору та Додатку № 1 до договору

У розділі 4 кредитного договору позичальник доручив банку здійснювати договірне списання коштів на користь банку у порядку, у строки та у сумах, що визначені у договорі зі своїх рахунків, відкритих у банку, або тих що будуть відкриті у майбутньому, та для погашення простроченої заборгованості.

Один раз на місяць, за запитом позичальника, банк зобов`язаний безоплатно надавати йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, у паперовій чи в електронній формі в системі UKRSІB online (п. 6.1 кредитного договору).

Право банку передати іншій особі свої права кредитора за правочином відступлення права вимоги визначено у п.6.2 кредитного договору.

Позичальник має право відмовитися від договору протягом 14 календарних днів з дня укладення договору, про що повідомити банк у письмовій формі або у вигляді електронного документу, та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним до моменту їх повернення (п. 6.3.1 кредитного договору).

У п. 7.1. кредитного договору визначено, що підписанням договору позичальник засвідчує, що він особисто ознайомлений з Правилами та Тарифами, які розміщені для ознайомлення на сайті банку, та що він отримав від банку інформацію про умови кредитування відповідно до вимог законодавства, зокрема Закону "Про споживче кредитування" та ст. 12 Закону "Про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг".

Відповідно до п. 7.8 кредитного договору він укладений в електронному вигляді за допомогою системи UKRSІB online. Підписанням договору з боку позичальника є накладення електронного підпису, а з боку банку - використання КЕП та (або) аналогу власноручного підпису уповноваженої особи та печатки банку (факсиміле).

В розділі 8 кредитного договору "Адреси, реквізити та підписи сторін" зазначено адресу та реквізити позичальника, а саме: ОСОБА_1 , ІПН за ДРФО НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , номер робочого телефону НОМЕР_4 та номер мобільного телефону НОМЕР_5 . Та в графі підписи сторін зазначено: позичальник ОСОБА_1 , банк - підписує шляхом накладення КЕП уповноваженої особи ОСОБА_3 .

У Додатку № 1 до кредитного договору зазначено про щомісячну комісію за управління кредитом у розмірі 2.2% від суми наданого кредиту, та економічну сутність комісії - за послуги щодо обслуговування кредитного зобов`язання позичальника.

Графік платежу, таблиця обчислення загальної вартості кредиту та реальної процентної ставки за договором містить дату видачі кредиту 01.05.2023р. та дати платежу, починаючи з 01.06.2023р. до 04.05.2026р., складові заборгованості: тіло кредиту за ввесь період 87 108 грн. 44 коп., комісія за управління кредитом - 59 408 грн. 09 коп. (1 916 грн. 39 коп. щомісячно, починаючи з 01.11.2023р.). А також зазначено реальну річну процентну ставку як 41,15 та загальну вартість кредиту як 146 516 грн. 53 коп. Кількість днів розрахункового періоду - 1096 днів.

В додатки до позову банком надано Паспорт споживчого кредиту - інформаційний лист (інформація яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартна форма). У ньому зазначено, що інформація зберігає чинність з 01.05.2023р. до 01.05.2023р. Крім того, у цьому паспорті зазначено, що умови Договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо.

З Витягу з систем Банку щодо підтвердження факту підписання договору електронним підписом фізичної особи-клієнта АТ "Укрсиббанк" вбачається, що Банк засвідчив факт автентифікації особи підписувача Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 01.05.2023р. в електронній формі, та підтвердження логічного зв`язку між електронним підписом та Кредитним договором у електронній формі, що було здійснено шляхом автоматизованої перевірки у системі АТ "Укрсиббанк". Дані наступні: сторона яка надіслала код підтвердження ОТР - АТ "Укрсиббанк"; сторона яка отримала код підтвердження ОТР - ОСОБА_1 ; ІПН сторони позичальника ; мобільний номер позичальника на який банком надіслано код підтвердження ОТР - НОМЕР_6 ; дата та час ознайомлення позичальника з кредитним договором 01.05.2023 13:05:34; дата та час надання банком коду підтвердження ОТР позичальнику 01.05.2023р. 13:04:35; дата та час внесення позичальником коду підтвердження ОТР у UKRSІB online; цифрове значення коду підтвердження ОТР 85533; електронна адреса позичальника на яку банком надіслано кредитний договір ; дата та час коли банк надіслав на електронну адресу позичальника кредитний договір 01.05.2023р. 13:05:34.

З виписки за період 01.05.2023р. до 15.04.2024р. за кредитним договором № 0 клієнта ОСОБА_1 виготовленого АТ "Укрсиббанк" вбачається, що 01.05.2023р. відбулася операція з надання кредиту згідно угоди 0 від 01.05.2023р. у сумі 87 108 грн. 44 коп. на рахунок НОМЕР_2 . При цьому у період з 01.06.2023р. до 15.04.2024р. мали місце дії щодо формування заборгованості згідно кредитної угоди та погашення за рахунок переплати заборгованості згідно кредитної угоди. Всього за рахунок переплати заборгованості було погашено у вказаний період 9 950 грн. основного боргу, та залишок такого на кінець періоду становив 77 158 грн. 44 коп. Після цього розмір непогашеної заборгованості за кредитом склав 77 158 грн. 44 коп., та з неї ж, у період з 01.11.2023р. до 15.04.2024р. продовжувала формуватися заборгованість по кредиту, яка в цей період склала 16 943 грн. 66 коп. (6 формувань), та після чого 15.04.2024р. залишок заборгованості за кредитом становив 60 214 грн. 78 коп. У період з 01.11.2023р. позичальнику банк був розпочав нараховувати комісію по кредитній угоді № 0 у розмірі 1 916 грн. 39 коп. щомісячно, всього до 15.04.2024р. у вказаний період розмір комісії склав 13 414 грн. 73 коп.

З розрахунку заборгованості виготовленому позивачем вбачається, що розмір заборгованості за кредитним договором становить 90 573 грн. 17 коп., з яких: 77 158 грн. 44 коп. заборгованість за тілом кредиту та 13 414 грн. 73 коп. заборгованість за комісією.

Доказів які б спростовували надані позивачем розрахунки заборгованості за кредитним договором та доводили б повне виконання боржником кредитних зобов`язань за ними відповідачем суду не надано.

15.04.2024 АТ "УКРСИББАНК" та ТОВ "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" уклали Договір факторингу № 264, згідно умов якого клієнт відступає фактору, а фактор зобов`язується прийняти права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах визначених договором. Фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права вимоги. Права вимоги відступаються у розмірі заборгованості боржників перед клієнтом, що передбачені умовами первинних договорів та визначені у Реєстрі боржників.

У витязі з реєстру Боржників до договору факторингу від 15.04.2024р. під порядковим номером 437 значиться боржник ОСОБА_1 , договір № 0 від 01.05.2023р., сума боргу 90 573 грн. 17 коп. (тіло кредиту та комісія).

15.04.2024р. між сторонами договору факторингу підписано Акт приймання-передачі Права вимоги, та вказаної ж дати проведено розрахунки за договором факторингу № 264, про що надано платіжну інструкцію № 1221 від 15.04.2024р.

13.09.2024р. позивач направив на адресу відповідача досудову письмову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань за кредитним договором № 0 від 01.05.2023р. в сумі 90 573 грн. 17 коп. протягом 7 днів, на підтвердження направлення якого позивачем надано копію фіскального чека АТ "Укрпошта" від 13.09.2024р. та список № 15 (ф.103) згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих з описом вкладення, у якому під порядковим № 5 значиться адресат ОСОБА_1 , рекомендований лист № 632.

01.03.2024р. між адвокатським об`єднанням "Апологет" та позивачем укладено договір № 0103 про надання правової (правничої) допомоги відповідно до якого адвокат прийняв на себе зобов`язання з надання правової допомоги та представництва інтересів клієнта в судах загальної юрисдикції. Порядок розрахунків визначаються додатком № 1 до договору.

У Витязі з замовлення № 12 до договору № 0103 про надання правової (правничої) допомоги від 12.08.2024р. зазначено, що воно стосується також клієнта ОСОБА_1 позов про стягнення кредитної заборгованості. Вартість послуги 5 000 грн. за 1 штуку.

У Детальному описів наданих послуг від 20.09.2024р. зазначено наступні послуги надані адвокатським об`єднанням: усна консультація клієнта щодо порядку стягнення боргу у часі 30 хвилин, ознайомлення з матеріалами кредитної справи у часі 2 години, погодження правової позиції у справі у часі 30 хвилин, складання позовної заяви з урахуванням правової позиції клієнта у часі 3 години 30 хв. та подання позовної заяви у кількості 1 штука. Всього витрачений час 6 годин 30 хвилин.

20.09.2024р. проведено розрахунок між сторонами договору № 0103 про надання правової (правничої) допомоги від 01.03.2024р. (рахунок оплати № 20 від 20.09.2024р.).

Встановивши вказані обставини, суд вважає, що зі сторони відповідача порушені вимоги чинного законодавства, що регулює кредитні правовідносини.

За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (в тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Загальні правила щодо форми договору визначені ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. За правилам ч. 1 ст. 1049 та ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

У разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію" № 675-УШ від 03.09.2015р. (далі - Закон № 675-УШ).

У п.п. 5, 6, 7, 12 ст. 3 Закону № 675-УШ зазначено, електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-комунікаційних систем; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Відповідно до ст. 11 Закону № 675-УШ електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього.

У разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону № 675-УШ електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону № 675-УШ в редакції на час виникнення спірних правовідносин,- визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису електронного цифрового підпису, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Верховний Суд у постанові від 07.10.2020р. під час розгляду справи №127/33824/19 зауважив, що без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір не був би укладений.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020р. у справі № 732/670/19, від 23.03.2020р. у справі № 404/502/18, від 14.06.2022р. у справі № 757/40395/20.

Відповідно до ст. 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 513 ЦК України визначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредитору. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

За змістом ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник у зобов`язанні не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ч. 2 ст. 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

З матеріалів справи вбачається, що для укладення договору в електронному вигляді на отримання кредиту ОСОБА_1 вказано значну за обсягом і інформативністю кількість особистих даних, зокрема, паспортні дані, РНОКПП, місце проживання, додаткові дані: номера мобільних телефонів, адресу електронної пошти, а також номер банківського рахунку.

Таким чином, суд доходить до висновку, що укладення кредитного договору відповідало внутрішній волі позивача. Тому посилання позивача на те, що він не підписував кредитний договір спростовуються матеріалами справи. Без отримання листа на адресу електронної пошти та смс - повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою "логіна" особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.

Відповідно до ч. 2 ст. 80 ЦПК України питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог так і заперечень.

Згідно ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідач не спростував обставин щодо належності йому номеру телефону з використанням якого здійснювалась реєстрація позичальника в інформаційно - телекомунікаційній системі позивача та відповідного рахунку в Банку відкритого на його ім`я. Матеріали справи не містять доказів звернення відповідача до правоохоронних органів з повідомленням про викрадення його мобільного телефону та кредитних карток, а також не повідомляв Банк про незаконний рух коштів на його рахунку чи використання коштів іншими особами.

Посилання позивача на неналежну форму правочину, через відсутність його підпису на Договорі спростовується і приписами ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію", в редакції чинній на момент виникнення укладення кредитного договору, в якому визначено поняття "підпис у сфері електронної комерції", за змістом якого якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до п. 7.8 кредитного договору він укладений в електронному вигляді за допомогою системи UKRSІB online. Підписанням договору з боку позичальника є накладення електронного підпису, а з боку банку - використання КЕП та (або) аналогу власноручного підпису уповноваженої особи та печатки банку (факсиміле).

З витягу з систем Банку щодо підтвердження факту підписання договору електронним підписом фізичної особи-клієнта АТ "Укрсиббанк" вбачається, що Банк засвідчив факт автентифікації особи підписувача Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 01.05.2023р. в електронній формі, та підтвердження логічного зв`язку між електронним підписом та Кредитним договором у електронній формі, що було здійснено шляхом автоматизованої перевірки у системі АТ "Укрсиббанк". У ньому ж зазначено дату та час внесення позичальником коду підтвердження ОТР у UKRSІB online, та цифрове значення коду підтвердження ОТР як 85533.

Також у даній справі існування кредитних правовідносин між банком та відповідачем підтверджується фактичними діями з боку позичальника, а не лише самими правовими аргументами на які він робив, оскільки згідно виписки Банку кошти в обумовленому в договір розмірі надійшли на належний позичальнику рахунок та останній, маючи нагоду за умовами договору і за відсутності жодних перешкод, не повернув кошти на відповідний рахунок банку, відповідно до п. 6.3.1 кредитного договору (протягом 14 днів з дня укладення договору).

Окрім того, в ході судового розгляду представниця відповідача заперечила факт укладення відповідачем кредитного договору в електронній формі шляхом накладення електронного підпису. Однак не заперечила факт отримання відповідачем кредитних коштів за цим договором, та вказувала на отримання цих коштів відповідачем.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Встановлені в ході судового розгляду обставини і докази надані в їх підтвердження дають суду підстави дійти висновку про те, що зміст договору, порядок його укладення, підписання і дії сторін щодо фактичного виконання зобов`язань за договором охоплюються поняттям кредитний договір.

13.09.2024р. позивач направив на адресу відповідача досудову письмову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань за кредитним договором № 0 від 01.05.2023р. в сумі 90 573 грн. 17 коп. протягом 7 днів, на підтвердження направлення якого позивачем надано копію фіскального чека АТ "Укрпошта" від 13.09.2024р. та список № 15 (ф.103) згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих з описом вкладення, у якому під порядковим № 5 значиться адресат ОСОБА_1 , рекомендований лист № 632.

Вказана обставина в судовому засіданні не заперечувалася стороною відповідача, та вона ж не була спростовано останньою, та не була покладена в основу заперечень відповідача проти позову.

Водночас, на виконання ухвали суду від 08.04.2025р. представником позивача надано додаткові пояснення, у яких останній вказує, що досудову вимогу було направлено засобами поштового зв`язку Укрпошта 13.09.2024р. (список згрупованих відправлень рекомендованих листів міститься у матеріалах справи). Згідно вищевказаного списку під № 5 міститься інформація про направлення на адресу ОСОБА_1 рекомендованого листа, зареєстрованого за трек-номером № 632. Відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, п.п. 121-124, 128, інформація в автоматизованій системі Укрпошти зберігається протягом - шести місяців та протягом шести місяців Укрпошта здійснює перевірку та надає інформацію щодо пересилання та вручення поштових відправлень за наявності ШКІ поштового відправлення. Враховуючи вищевикладене, ТОВ "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" не має інформації щодо отримання Відповідачем досудової вимоги.

За недоведеністю іншого, суд вважає, що позивачем виконані вимоги ч. 4 ст. 16 Закону України "Про споживче кредитування", у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин.

Зважаючи на викладені вище норми права та встановлені обставин, враховуючи те, що кредитний договір укладений між сторонами, встановлює обов`язок відповідача повернути кредит та належним чином виконувати взяті на себе інші зобов`язання за цим договором, а також те, що відповідач не виконав взятті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту, доведеність переходу прав вимоги за цим договором до позивача, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим, доведеним, а відтак таким, що підлягає задоволенню в частині стягнення з відповідача, заборгованості за тілом кредиту.

10.06.2017р. набув чинності Закон України "Про споживче кредитування» № 1734-УІІІ (далі - Закон № 1734-УІІІ), у зв`язку із чим у Законі України "Про захист прав споживачів" (далі - Закон № 1023-ХІІ) текст ст. 11 викладено в такій редакції: "Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування".

Положення ч.ч. 1, 2, 5 ст. 18 Закону № 1023-ХІІ з набуття чинності Закону № 1734-УІІІ залишилися незмінними.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону № 1734-УІІІ загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону № 1734-УІІІ до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон № 1734-УІІІ передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч.1 ст.1 та ч. 2 ст. 8 Закону № 1734-УІІІ Правління Національного банку України постановою від 08.06.2017р. № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 "Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту".

Відповідно до п. 5 Правил про споживчий кредит, в редакції станом на час виникнення правовідносин між сторонами, банк надає споживачу детальний перелік складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною в договорі про споживчий кредит, - за кількістю днів, щомісяця, щокварталу) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супровідних послуг банку, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб за кожним платіжним періодом за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит додатка 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки. (п. 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги банку, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту (уключаючи комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення та інші платежі), кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб (страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів та інших осіб, а також інші обов`язкові платежі), які сплачуються споживачем згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (крім платежів, що згідно із законодавством України не включаються до загальних витрат за споживчим кредитом).

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону№ 1734-УІІІ та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Закон № 1734-УІІІ розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону № 1734-УІІІ після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону № 1734-УІІІ умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом № 1734-УІІІ щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону № 1734-УІІІ.

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022р. у справі № 496/3134/19.

У постанові Верховного Суду від 31.08.2022р. у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону № 1734-УІІІ.

Водночас у кредитному договорі (п. 3.12, п. 6.1.1) та додатку № 1 до нього не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту, їх надання більше ніж один раз на місяць. При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з вищенаведеними положеннями законодавства та умовами кредитного договору (п. 6.1.1).

Зі змісту кредитного договору вбачається, що в ньому не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу, в тому числі більше ніж один раз на місяць, та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту.

Позивач не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг, їх кількості, і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, то положення п. 3.12 кредитного договору та додатку № 1 до нього щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості (щомісячна комісія за управління кредитом) є нікчемними відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону № 1734-УІІІ.

Визнання судом нікчемного правочину недійсним за вимогою сторони не є належним способом захисту прав та не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, оскільки нікчемний правочин є недійсним в силу закону з моменту його укладення.

Схожі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14.09.2022р. у справі № 755/11636/21 (провадження № 61-7098св22), від 08.02.2023р. у справі № 168/349/20 (провадження № 61-2223св21), та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.11.2022р. у справі № 755/9486/21 (провадження № 61-5581св22).

Ці висновки узгоджуються також з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.11.2023р. у справі № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22).

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у частині стягнення заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями у розмірі 13 414 грн. 73 коп.

Позивач також просить стягнути з відповідача на свою користь витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 000 грн. 00 коп.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" № 5076-УІ від 05.07.2012р. (далі - Закон № 5076-УІ) договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009р. № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону № 5076-УІ).

У постанові від 15.06.2022р. Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/12876/19 зауважено, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Водночас чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. З урахуванням наведеного суд зазначив, що процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі "Схід / Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Представником позивача на підтвердження понесених витрат надано: 1) договір від 01.03.2024р. між адвокатським об`єднанням "Апологет" та позивачем № 0103 про надання правової (правничої) допомоги відповідно до якого адвокат прийняв на себе зобов`язання з надання правової допомоги та представництва інтересів клієнта в судах загальної юрисдикції; 2) витяг з замовлення № 12 до договору № 0103 про надання правової (правничої) допомоги від 12.08.2024р. зазначено що замовлення клієнта стосується клієнта ОСОБА_1 позов про стягнення кредитної заборгованості. Вартість послуги 5 000 грн. за 1 штуку; 3) детальний опис наданих послуг від 20.09.2024р. зазначено наступні послуги надані адвокатським об`єднанням: усна консультація клієнта щодо порядку стягнення боргу у часі 30 хвилин, ознайомлення з матеріалами кредитної справи у часі 2 години, погодження правової позиції у справі у часі 30 хвилин, складання позовної заяви з урахуванням правової позиції клієнта у часі 3 години 30 хв. та подання позовної заяви у кількості 1 штука. Всього витрачений час 6 годин 30 хвилин. Та докази проведення розрахунків між сторонами договору № 0103 від 01.03.2024р.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи представник позивача участі у судових засіданнях у справі не брав, у позовній заяві та у поданих заявах до суду просив розглядати справу у її відсутність. Водночас у межах розгляду даної справи подавав відповідь на відзив на позов та додаткові пояснення по справі, заяви на виконання ухвал суду.

Таким чином враховуючи вищевикладене, предмет та складність справи, час, необхідний для вчинення дій і надання послуг, зазначених в акті прийому-передачі виконаних робіт, а також засад розумності, справедливості та співмірності, суд з врахуванням вимог ст. 141 ЦПК України та часткове задоволення позову на 85,19%, приходить до висновку про стягнення на користь позивача з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу надану в суді в сумі 4 259 грн. 50 коп.

На підставі вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422 грн. 40 коп., понесені позивачем при подачі позову до суду, підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (85,19%) в сумі 2 063 грн. 64 коп.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-89, 141, 258-268, 273, 279 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" (, юридична адреса: 79029, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, 3-й поверх, IBAN НОМЕР_7 , банк отримувача АТ "Креді Агріколь Банк") заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 01.05.2023р. в сумі 77 158 (сімдесят сім тисяч сто п`ятдесят вісім) грн. 44 коп. - заборгованість за тілом кредиту.

В задовоелнні позову про стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" (, юридична адреса: 79029, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, 3-й поверх, IBAN НОМЕР_7 , банк отримувача АТ "Креді Агріколь Банк") заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 01.05.2023р. в сумі 13 414 (тринадцять тисяч чотириста чотирнадцять) грн. 73 коп. - заборгованість за комісією - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" (, юридична адреса: 79029, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, 3-й поверх, IBAN НОМЕР_7 , банк отримувача АТ "Креді Агріколь Банк") судовий збір в сумі 2 063 (дві тисячі шістдесят три) грн. 64 коп. та витрати на правничу допомогу в сумі 4 259 (чотири тисячі двісті п`ятдесят дев`ять) грн. 50 коп.

Судовий збір в сумі 358 (триста п`ятдесят вісім) грн. 76 коп. та витрати на правничу допомогу в сумі 740 (сімсот сорок) грн. 50 коп. покладаються на позивача Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал".

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Врадіївський районний суд Миколаївської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений та підписаний "13" травня 2025 року.

Суддя Ф.Г. Сокол