Справа № 305/979/24
Провадження по справі 2/305/46/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.05.2025 року м. Рахів

Рахівський районний суд Закарпатської області у складі: судді Попової О.М., при секретарі судового засідання Верещак С.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Рахівська державна нотаріальна контора, про зняття обтяження із нерухомого майна, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Рахівського районного суду Закарпатської області з позовом до АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Рахівська державна нотаріальна контора, про зняття обтяження із нерухомого майна.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 16.02.2022 року у справі № 305/1880/18: визнано недійсним та скасовано в частині 1/3 свідоцтво про право на спадщину за законом №427, видане 06.04.2000 року Рахівською державною нотаріальною конторою Закарпатської області в цілій частині, на ім`я ОСОБА_3 , на все спадкове майно ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , в тому числі на житловий будинок АДРЕСА_1 ; визнано недійсним в частині 1/3 Договір дарування житлового будинку АДРЕСА_2 , укладений між Дарувальником, ОСОБА_3 , та Обдарованою, ОСОБА_2 ; визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканкою АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на 1/3 частину житлового будинку, розташованого на земельній ділянці 1000 кв.м в АДРЕСА_2 , побудованого з дерева, жилою площею 43,7 кв.м., загальною площею 57.0 кв.м. Дане рішення набрало законної сили 22.03.2022 року. Таким чином, в даний час позивачка являється співвласником в 1/3 частині житлового будинку АДРЕСА_2 .

При зверненні до реєстратора з метою реєстрації частини вказаного спадкового житлового будинку АДРЕСА_2 , встановлено обтяження нерухомого майна, підставою чого, згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, став іпотечний договір №MKRWGA від 19.05.2008 щодо житлового будинку АДРЕСА_2 , де боржником за основним зобов`язанням зазначено ОСОБА_2 , розмір основного зобов`язання 28309,66 доларів США, та строк виконання 19.05.2028 року.

Проте, відповідачка ОСОБА_2 , 19 травня 2008 року уклала кредитний договір з ПАТ КБ «Приватбанк» NМКRWGА . за яким отримала кредит в сумі 12505,71 доларів США терміном до 19 травня 2018 року.

19 травня 2008 року в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором NMKRWGA між ПАТ КБ «Приватбанк» та позивачко, ОСОБА_1 було укладено договір поруки, за яким позивачка, як поручитель несе боржником ОСОБА_2 солідарну відповідальність перед банком. Але, позивачці як поручителю виконання зобов`язань ОСОБА_2 нічого не відомо про існування іпотечного договору та кредитного договору на суму 28309.66 доларів США та строк виконання 19.05.2028. Та будучи співвласником в 1/3 частині даного житлового будинку, позивачка не надавала згоди іншому співвласнику, ОСОБА_2 на укладення договору іпотеки. Тому не несе відповідальність за невиконання основним боржником зобов`язання за рахунок частини належної їй на праві власності нерухомого майна, житлового будинку АДРЕСА_2 .

Також позивачка не укладала із ПАТ КБ «Приватбанк» договору іпотеки щодо вказаного вище нерухомого майна, з приводу чого, 24 січня 2024 року, звернулася до АТ КБ «Приватбанк» з проханням зняти заборону відчуження на 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_2 , зареєстровану19.05.2008 за №7212262 реєстратором Рахівська державна нотаріальна контора, яка належить їй на праві власності в порядку спадкування, шляхом звернення до нотаріуса з відповідним повідомленням. Однак, АТ КБ «Приватбанк» відмовлено у знятті обтяження з частини нерухомого майна, оскільки норми банківського законодавства забороняють банкам встановлювати окремій особі більш сприятливі умови, ніж іншим клієнтам банку за аналогічними договорами. В заставу, відповідно до договору іпотеки, передано цілий будинок за адресою АДРЕСА_2 , зняття обтяження з нерухомості можливе після повного погашення та закриття договору. Згідно вищевказаного запису про заборону відчуження особою, майно/права якої обтяжуються вказано, ОСОБА_2 , тобто як власника. Однак, відповідачка ОСОБА_2 ввела в оману кредитора щодо права власності в цілій частині житлового будинку АДРЕСА_2 , незаконно оформила право на спадкування Оскільки, як встановлено рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 16.02.2022 справі №305/1880/18, позивачка, ОСОБА_1 , належить до спадкоємців першої черги спадкування на майно, що належало її батькові, ОСОБА_4 .. Також є особою, яка вступила в оперативне володіння спадковим майном, так як до смерті ОСОБА_4 так і після його смерті проживала у спадковому будинку, разом зі своєю матір`ю ОСОБА_3 , та сестрою ОСОБА_5 , а отже я, виходячи з рівності часток у спадковому майні має право на 1/3 частку спадкового майна, що належало ОСОБА_4 , у тому числі й житлового будинку АДРЕСА_2 . У зв`язку з чим скасоване свідоцтво про право на спадщину за законом, видане матері ОСОБА_3 на все спадкове майно батька ОСОБА_4 та визнаний недійсним договір дарування даного житлового будинку, укладений між матір`ю ОСОБА_3 та відповідачкою ОСОБА_2 .

З огляду на наведене, факт відсутності у ОСОБА_2 права власності в цілій частині на житловий будинок АДРЕСА_2 , підтверджений Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 16.02.2022 N305/1880/18. Відповідно ОСОБА_2 ніколи не являлася власником в цілій частині житлового будинку АДРЕСА_2 , і на момент передачі будинку в іпотеку їй це було достеменно відомо, як і відомо про протиправність дій при оформленні права на спадщину нині померлою матір`ю ОСОБА_3 , а відтак відчуження шляхом договору дарування в свою користь. Крім того, як вбачається з листа відповідача АТ КБ «Приватбанк», яким позивачці відмовлено у знятті обтяження з нерухомого майна. ОСОБА_2 має прострочену кредитну заборгованість. Це означає порушення нею виконання своїх боргових зобов`язань, які вже тривають більше п`ятнадцяти років та враховуючи несумлінну грошову зобов`язальну поведінку відповідачки ОСОБА_2 можуть тривати ще довгий час. Наявне обтяження на частину належного позивачці майна порушує її право власності, оскільки вона наразі обмежена у можливості реалізації своїх прав, у зв`язку із чим таке порушене право підлягає судовому захисту шляхом усунення перешкод у його користуванні та зняття зареєстрованого обтяження майна, що відповідає вимогам ст. 16 ЦК України.

Враховуючи викладене позивачка просить, зняти обтяження 1/3 частини майна, а саме заборони відчуження 1/3 частини житлового будинку АДРЕСА_2 , що було накладено Рахівською державною нотаріальною конторою, та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження нерухомого майна № 7212262 від 19 травня 2008 року та Відомостей з Державного реєстру іпотек реєстраційний номер обтяження 7212343, тип обтяження-іпотека, підстава обтяження іпотечний договір NМКRWGА від 19.05.2008, тип обтяження-іпотека, об`єкт обтяження - житловий будинок за адресою АДРЕСА_2 . іпотекодержатель Закрите Акціонерне Товариство Комерційний Банк «Приватбанк», боржник за основним зобов`язанням та власник заставної ОСОБА_2 , щодо 1/3 частини об`єкта обтяження.

Ухвалою судді Рахівського районного суду Закарпатської області вирішено, розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено зазначену цивільну справу до розгляду у підготовчому судовому засіданні.

До початку підготовчого судового засідання від представника відповідача АТ КБ «ПриватБанк» до суду надійшов відзив на позовну заяву (з додатками), в якому просять, відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ КБ ''ПРИВАТБАНК'', ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Рахівська державна нотаріальна контора про зняття обтяження з нерухомого майна.

Вказаний відзив обґрунтовано тим, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» позов ОСОБА_1 не визнає у повному обсязі, оскільки вважає, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, що пояснюється наступним. Відповідно до укладеного договору № MKRWGA від 19.05.2008 року ОСОБА_2 19.05.2008 року отримала кредит у розмірі 13962.92 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 19.05.2018 року. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і ОСОБА_2 19.05.2008 року уклали договір іпотеки №MKRWGA (надалі договір іпотеки). Згідно з договором іпотеки остання надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок загальною площею 57.00, житловою площею 43.70 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Згідно п. 35.3 договору іпотеки майно належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі договору дарування №1-268 від 29.01.2008 року. Вищевказані обставини підтверджуються кредитним договором, договором іпотеки.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою є вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до частини п`ятої статті 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Підстави припинення іпотеки визначено статтею 17 Закону України «Про іпотеку». Зокрема, іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; - визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Обтяження це заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, встановлена законом, актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або така, що виникла на підставі договору.

Нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення, зокрема: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. У випадках, передбачених частиною першою статті 537 Цивільного кодексу України нотаріус може зняти заборону відчуження заставленого майна за заявою боржника, якщо він надасть нотаріусу докази відсутності кредитора (його представника) у місці виконання зобов`язання або ухилення кредитора (його представника) від прийняття виконання чи в разі іншого прострочення з їхнього боку, а також внесе в депозит нотаріуса належні з нього кредиторові гроші або цінні папери. Таким чином, якщо договір іпотеки не припинено з визначених законом підстав, недійсним не визнано у встановленому законом порядку, то усі права і обов`язки, набуті сторонами за цим правочином, повинні безперешкодно здійснюватися і є діючими до його повного виконання.

Відповідно і обтяження накладені на об`єкт іпотеки є діючими і підстав для їх припинення немає. Також слід зазначити, що відповідно до ст. 23 Зкону України Про іпотеку у разі переходу права власності (права господарського відання, спеціального майнового права) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна навіть у випадку, якщо до відома набувача не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності (право господарського відання, спеціальне майнове право) на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права та несе всі його обов`язки за іпотечним договором в обсязі та на умовах, що існували до набуття такою особою права власності на предмет іпотеки.

Відповідачка ОСОБА_2 , про день час та місце судового засідання повідомлялась своєчасно та належним чином, до закінчення підготовчого судового засідання, до суду не з`явилась, зав клопотань чи відзиву на позовну заяву до суду не подала.

Представник третьої особи Рахівської державної нотаріально контори, до закінчення підготовчого судового засідання до суду не з`явився, заяв чи клопотань від останніх до суду не надходило.

Ухвалою Рахівського районного суду Закарпатської області, було закрито підготовче судове засідання та призначено зазначену цивільну справу до розгляду по суті.

У судовому засіданні позивачка та її представник адвокат Прокіп`юк О.Ю. позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача АТ КБ «ПриватБанк» у судовому засіданні, підтримала поданий відзив, та просила відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на відзив.

Інші учасники справи до суду не з`явились.

Також від позивачки до суду надійшла заява, в якій остання закінчити розгляд справи без її участі та участі її представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлені такі факти та їм правовідносини.

Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 16.02.2022 року у справі № 305/1880/18: визнано недійсним та скасовано в частині 1/3 свідоцтво про право на спадщину за законом №427, видане 06.04.2000 року Рахівською державною нотаріальною конторою Закарпатської області в цілій частині, на ім`я ОСОБА_3 , на все спадкове майно ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , в тому числі на житловий будинок АДРЕСА_1 ; визнано недійсним в частині 1/3 Договір дарування житлового будинку АДРЕСА_2 , укладений між Дарувальником, ОСОБА_3 , та Обдарованою, ОСОБА_2 ; визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканкою АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на 1/3 частину житлового будинку, розташованого на земельній ділянці 1000 кв.м в АДРЕСА_2 , побудованого з дерева, жилою площею 43,7 кв.м., загальною площею 57.0 кв.м. Дане рішення набрало законної сили 22.03.2022 року. Таким чином, в даний час позивачка являється співвласником в 1/3 частині житлового будинку АДРЕСА_2 .

Згідно договору іпотеки, така надана 19.05.2008 року під заставу житлового будинку АДРЕСА_2 , іпотекодавець ОСОБА_2 (відповідачка), іпотекодержатель АТ КБ «ПриватБанк» (відповідач).

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, встановлено обтяження нерухомого майна щодо житлового будинку АДРЕСА_2 , на підставі іпотечного договору №MKRWGA від 19.05.2008.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України - завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із вимог ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної безпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів встановлений ст.16 ЦК України.

Як правило, власник порушеного права може скористатись не любим, а цілком конкретним способам захисту свого права.

У частині першій статті 598 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). У зобов`язальних відносинах (стаття 509 ЦК України) суб`єктивним правом кредитора є право одержати від боржника належного виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою є вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до частини п`ятої статті 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Відповідно до ст. 23 Зкону України Про іпотеку у разі переходу права власності (права господарського відання, спеціального майнового права) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна навіть у випадку, якщо до відома набувача не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності (право господарського відання, спеціальне майнове право) на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права та несе всі його обов`язки за іпотечним договором в обсязі та на умовах, що існували до набуття такою особою права власності на предмет іпотеки.

Враховуючи наведене, суд погоджується з доводами, які викладені у відзиві на позовну заяву, та приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційне розміру задоволених позовних вимог, а в разі відмови в позові покладається на позивача.

Керуючись ст. 10-13, 76-82, 259-263, 353-354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Рахівська державна нотаріальна контора, про зняття обтяження із нерухомого майна, - відмовити.

Судові витрати понесені позивачем залишити за рахунок позивача.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через Рахівський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Попова