Справа № 723/1060/25
Провадження № 2/723/2014/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2025 року м.Сторожинець

Сторожинецький районний суд Чернівецької області

в складі:

головуючого судді Яківчика І.В.,

при секретарі Крупчак М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сторожинець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно за заповітом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом про визнання права власності на спадкове майно за заповітом, посилаючись на те, що 20.12.1999 року, ОСОБА_3 склала заповіт в якому все своє майно в тому числі земельну ділянку заповіла ОСОБА_1 .

Заповіт складений 20 грудня 1999 року, посвідчений секретарем виконавчого комітету Нижньопетровецької сільської ради, Сторожинецького р-ну, ОСОБА_4 зареєстрований в реєстрі за № 43. Заповіт не змінювався та не скасовувався.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла. Після її смерті відкрилася спадщина, на майно, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , що складається з житлового будинку літ. «А-І», сараї літ. «Б,В,Г», криниця №1, за яким закріплена земельна ділянка площею 0,12 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та земельна ділянка з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства площею 0,40 га.

Разом з спадкодавцем проживав ОСОБА_1 , який фактично прийняв спадщину після її смерті.

Станом на 15.04.1991 року господарство по соціальному статусу відносилось до категорії «колгоспний двір», в якому була зареєстрована та проживала ОСОБА_3 голова двору.

Крім того ОСОБА_3 була власником земельної ділянки № НОМЕР_1 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,1018 га, за кадастровим номером :02:001:0172, земельної ділянки № НОМЕР_2 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,3170 га, за кадастровим номером :02:001:0167, земельної ділянки № НОМЕР_3 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,2643 га, за кадастровим номером :02:001:0168, що належали спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 356154 від 12.03.2009 року.

Однак, оригінали вказаного акту втрачено, залишилася тільки ксерокопія.

В установлений законом шестимісячний строк, після смерті ОСОБА_3 а саме 09.07.2013 року, позивач звернувся в органи нотаріату із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину, який звернувся із заявою № 466, що надійшла до Сторожинецької державної нотаріальної контори 09 липня 2013 року про прийняття спадщини.

Єдиним спадкоємцем за законом є відповідач - донька спадкодавця ОСОБА_2 , однак вона спадщину не приймала.

Позивач оформити право на спадщину в нотаріальному порядку шляхом одержання відповідного свідоцтва про право на спадщину не може у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на домоволодіння та на земельні ділянки, оскільки при житті спадкодавець не оформила право власності на домоволодіння за собою та не зареєструвала це право в органах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, а тому позивач просив суд визнати за ним право власності на спадщину за заповітом, що складається із спадкового будинковлодіння та зазначених вище земельних ділянок.

В підготовче судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явиася, але від нього надійшло до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву про визнання позовних вимог. Просила судову справу розглядати у її відсутності.

Визнання позову відповідачем, згідно вимог ч.3 і ч.4 ст.200 та ст.206 ЦПК України, є підставою для задоволення позову. При цьому суд знаходить, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Судом встановлено, що при житті все своє майно в тому числі зземельну ділянку розміром 0,50 га. ОСОБА_3 заповіла позивачу ОСОБА_1 . Заповіт складений 20 грудня 1999 року та зареєстрований в реєстрі за № 43, не змінювався та не скасовувався (а.с.15).

Свідоцтвом серії НОМЕР_4 про смерть виданого 01.04.2013 р., підтверджується, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилася спадщина за заповітом, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , та складається з житлового будинку літ. «А-І», сараї літ. «Б,В,Г», криниця №1, за яким закріплена земельна ділянка площею 0,12 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та земельна ділянка з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства площею 0,40 га.

Станом на 15.04.1991 року господарство по соціальному статусу відносилось до категорії «колгоспний двір», в якому була зареєстрована та проживала ОСОБА_3 голова двору.

Крім того ОСОБА_3 була власником земельної ділянки № НОМЕР_1 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,1018 га, за кадастровим номером :02:001:0172, земельної ділянки № НОМЕР_2 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,3170 га, за кадастровим номером :02:001:0167, земельної ділянки № НОМЕР_3 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,2643 га, за кадастровим номером :02:001:0168, що належали спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 356154 від 12.03.2009 року, однак оригінали акту втрачено.

Відповідач ОСОБА_2 яка є спадкоємцем за законом першої черги, спадщину не приймала та до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталася.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла до інших осіб.

Згідно копії технічного паспорту, будинковолодіння складається з: житлового будинку літ. «А-І», сараї літ. «Б,В,Г», криниця №1 і знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно технічного паспорту (а.с.17-21), та доказів (а.с.14, 22) отриманих від Петровецької сільської ради, вбачається що забудовником і власником житлового будинку і погосподарських споруд розташованих в АДРЕСА_1 являлася спадкодавець ОСОБА_3 , яка за життя не оформила право власності на своє майно, яке збудувано не самочинно.

Виходячи з цього та підсумовуючи викладене і зважаючи на підтвердження в суді всіх зазначених обставин та визнання позову відповідачем, суд знаходить, що позовні вимоги щодо визнання права на спадкове майно за заповітом підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 76, 89, 263, 265, 354 ЦПК України, ст.ст. 1216,1233, 1268 ЦК України суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно за заповітом, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності на спадкове майно, що складається з житлового будинку житлового будинку літ. «А-І», сараї літ. «Б,В,Г», криниці №1, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, а саме:

- земельну ділянку № НОМЕР_1 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,1018 га, за кадастровим номером :02:001:0172,

-земельну ділянку № НОМЕР_2 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,3170 га, за кадастровим номером :02:001:0167,

-земельну ділянку № НОМЕР_3 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,2643 га, за кадастровим номером :02:001:0168, що належали ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 356154 від 12.03.2009 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду.

СУДДЯ: