У Х В А Л А

23 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 362/2006/19

провадження № 14-41цс25

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача Погрібного С. О.,

суддів Банаська О. О., Булейко О. Л., Власова Ю. Л., Воробйової І. А., Губської О. А., Єленіної Ж. М., Кишакевича Л. Ю., Кравченка С. І., Кривенди О. В., Мазура М. В., Мартєва С. Ю., Ступак О. В., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Усенко Є. А., Шевцової Н. В.

перевірила наявність підстав для передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду

цивільної справи за позовом першого заступника керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Національної академії наук України, Державного підприємства «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики Національної академії наук України» до Васильківської районної державної адміністрації Київської області, Головного управління Держгеокадастру у Київської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Юпітер 9 агросервіс», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання недійсними розпоряджень, наказів, договорів оренди, скасування рішень про державну реєстрацію речових прав та витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння

за касаційними скаргами заступника керівника Київської обласної прокуратури та Державного підприємства «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики Національної академії наук України» на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 04 листопада 2022 року, постановлену суддею Марчуком О. Л., та постанову Київського апеляційного суду від 20 вересня 2023 року, ухвалену колегією суддів Мостової Г. І., Березовенко Р. В., Лапчевської О. Ф.,

УСТАНОВИЛА:

1. Перший заступник керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області (далі - прокурор) в інтересах держави в особі Національної академії наук України (далі - НАН України), Державного підприємства «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики Національної академії наук України» (далі - ДП «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики») звернувся до суду з позовом до Васильківської районної державної адміністрації Київської області (далі - Васильківська РДА), Головного управління Держгеокадастру у Київській області (далі - ГУ Держгеокадастру у Київській області), ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ТОВ «Юпітер 9 агросервіс», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання недійсними розпоряджень, наказів, договорів оренди, скасування рішень про державну реєстрацію речових прав та витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння.

2. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 04 листопада 2022 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 20 вересня 2023 року, позов прокурора залишено без розгляду.

3. Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, у частині вимог позову прокурора в інтересах ДП «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики» обґрунтовував рішення тим, що такі вимоги позову спрямовані на захист прав або інтересів не держави, а державного підприємства, а тому не підлягають розгляду по суті, оскільки позовну заяву в цій частині фактично прокурор подав не від імені та в інтересах держави, а від імені та в інтересах державного підприємства, на що прокурор не має повноважень.

4. Судове рішення в частині вимог позову прокурора в інтересах НАН України суд першої інстанції мотивував тим, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежно здійснює компетентний орган, а також у разі його відсутності.НАН України як компетентний орган належно здійснював захист інтересів держави, оскільки уже звертався до суду з відповідним позовом про захист земельних прав, як-от із позовом про визнання недійсним і скасування розпорядження місцевого органу державної влади щодо спірних земельних ділянок, зокрема, до Господарського суду Київської області у справі № 911/968/17.

5. Також апеляційний суд зазначив, що згідно зі статутом НАН України є вищою науковою самоврядною організацією України, яка заснована на державній власності, є державною організацією та не є органом державної влади і не є суб`єктом владних повноважень, тому звернення прокурора до суду у цій справі в інтересах держави в особі НАН України є безпідставним.

6. 15 листопада 2023 року заступник керівника Київської обласної прокуратури звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, просить ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 04 листопада 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 20 вересня 2023 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

7. 24 листопада 2023 року ДП «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики» звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, просить ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 04 листопада 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 20 вересня 2023 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

8. Заявники зазначили, що підставою касаційного оскарження судових рішень у касаційних скаргах є порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права.

9. Заступник керівника Київської обласної прокуратури у касаційній скарзі стверджував, що висновки судів про залишення без розгляду позову прокурора у цій справі є помилковими. НАН України отримала у постійне користування, зокрема, земельні ділянки, які є у державній власності. НАН України здійснює повноваження з управління переданим їй державним майном, забезпечує реалізацію прав держави як власника цього майна, ефективно їх використовує та розпоряджається цим майном. Також здійснює владні управлінські функції, у зв`язку із чим прокурор у цій справі правомірно подав позов в інтересах держави в особі НАН України, оскільки в цій частині позов спрямований на захист майнових інтересів держави від неправомірних посягань третіх осіб на спірне державне майно.

10. ДП «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики» обґрунтовує касаційну скаргу тим, що в цій справі прокурор має право подавати позов, оскільки захищає інтереси держави. Інтерес держави, на захисті якого наполягає прокурор, може збігатися, і у цьому випадку збігається, з інтересами державного підприємства, від імені якого, зокрема, прокурор подав позов у цій справі. До того ж, на думку заявника, суд першої інстанції передчасно залишив позов без розгляду, оскільки мав залишити позовну заяву без руху та конкретизувати установлені судом недоліки позовної заяви прокурора.

11. Ухвалами від 06 грудня 2023 року та від 29 січня 2024 року колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду відкрила касаційне провадження за касаційними скаргами заступника керівника Київської обласної прокуратури та ДП «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики» та витребувала матеріали справи № 362/2006/19 із суду першої інстанції, а ухвалою від 21 лютого 2025 року призначила справу до судового розгляду.

12. 26 лютого 2025 року колегією суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду постановлено ухвалу про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного суду з підстави, передбаченої частиною четвертою статті 403 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), зокрема для відступу від висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2024 року у справі № 520/8065/19 (провадження № 14-150цс24).

13. Передаючи справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, зазначила, що у цій справі прокурор подав позов в інтересах держави в особі НАН України та ДП «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики».

14. Колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що позов прокурора в інтересах ДП «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики» підлягає залишенню без розгляду, оскільки до повноважень прокурора не належить здійснення представництва в суді прав та інтересів державних підприємств.

15. Також колегія суддів наголосила, що судова практика щодо вирішення цього питання є усталеною, зокрема такий правовий висновок Велика Палата Верховного Суду викладала у своїх постановах від 22 жовтня 2019 року у справі № 923/876/16, від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18, від 06 липня 2021 року у справі № 911/2169/20, від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц, тому не встановила підстав для відступу від наведених висновків Великої Палати Верховного Суду про те, що позов прокурора в інтересах державного підприємства підлягає залишенню без розгляду.

16. Натомість, вирішуючи питання можливості здійснення прокурором представництва в суді прав та інтересів держави в особі НАН України, колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду зазначила таке.

17. Питання щодо можливості подання позову прокурором в інтересах держави в особі НАН України було предметом дослідження Великої Палати Верховного Суду.

18. Колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду погоджується з тим, що НАН України є державною неприбутковою бюджетною організацією (установою), яка наділена повноваженнями щодо управління об`єктами державної власності, що належать до сфери її управління, тобто на основі закону здійснює управлінські функції.

19. Проте, на думку колегії суддів, висновок, сформульований у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2024 року у справі № 520/8065/19 щодо можливості представництва прокурором у суді інтересів держави в особі НАН України, є передчасним з огляду на таке.

20. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу (стаття 23 Закону України «Про прокуратуру»).

21. Колегія суддів вважає, що не можна ототожнювати державну неприбуткову бюджетну організацію (установу) та орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, від особи якої прокурор має право подати позов в інтересах держави щодо вибуття державного майна з державної власності.

22. У справі, що переглядається, на думку колегії суддів, органом державної влади, тобто суб`єктом владних повноважень, через який держава реалізує право власності на землю за змістом статті 113 Конституції України та статті 84 Земельного кодексу України, є Кабінет Міністрів України як вищий орган у системі органів виконавчої влади. Саме дії або бездіяльність цього компетентного органу мали б наслідком представництво прокурором у суді законних інтересів держави за умови доведення останнім стверджуваного порушення таких інтересів держави.

23. З урахуванням того, що НАН України є державною неприбутковою бюджетною організацією (установою), користування (володіння) НАН України землею, що належить на праві власності державі, саме по собі не підтверджує приналежність такої особи до суб`єкта владних повноважень та не допускає ототожнення суб`єкта владних повноважень із суб`єктом управління об`єктами державної власності.

24. Велика Палата Верховного Суду вважає, що справу потрібно повернути на розгляд колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду з таких підстав.

25. Відповідно до частини четвертої статті 403 ЦПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, палати або об`єднаної палати, передає справу на розгляд Великої Палати, якщо така колегія (палата, об`єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Великої Палати.

26. За частиною першою статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Аналогічний припис закріплений у частині першій статті 10 ЦПК України.

27. Елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоб виключити ризик свавілля. За пунктом 4 частини четвертої статті 17 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» єдність системи судоустрою забезпечується, зокрема, єдністю судової практики.

28. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 18 січня 2001 року у справі «Чепмен проти Сполученого Королівства» (Chapman v. the United Kingdom, заява № 27238/95, пункт 70) зазначив, що в інтересах правової визначеності, передбачуваності та рівності перед законом суд не повинен відступати від попередніх рішень за відсутності належної для цього підстави.

29. Обґрунтованими підставами для відступу від уже сформованої правової позиції Верховного Суду є, зокрема: зміна законодавства; ухвалення рішення Конституційним Судом України або ж винесення рішення ЄСПЛ, висновки якого мають бути враховані національними судами; зміни в правозастосуванні, зумовлені розширенням сфери застосування певного принципу права або ж зміною доктринальних підходів до вирішення питань тощо. Таке розуміння необхідності відступу від сформованої правової позиції відповідає також існуючій практиці ЄСПЛ з питань правової визначеності та передбачуваності судових рішень.

30. Отже, має існувати необхідність відступу і така необхідність має виникати з певних об`єктивних причин, що повинні бути чітко визначені та аргументовані; також відступ від правової позиції повинен мати тільки вагомі підстави, реальне підґрунтя, суд не повинен відступати від попередніх рішень за відсутності вагомої для цього причини, а метою відступу може бути виправлення лише тих неузгодженостей (помилок), що мають фундаментальне значення для судової системи. Вмотивування переданих на розгляд Великої Палати Верховного Суду питань покладається на колегію суддів Верховного Суду, що вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права в подібних правовідносинах.

31. За змістом наведеної норми Велика Палата Верховного Суду може відступити від раніше сформульованого висновку щодо застосування норми права, викладеного в раніше ухваленому рішенні, за одночасної наявності двох умов: 1) існування об`єктивних та вагомих підстав для відступу, викликаних, наприклад, зміною правового регулювання чи розвитком суспільних відносин, унаслідок чого попередній висновок застарів; 2) подібність правовідносин у справі, переданій на розгляд Великої Палати Верховного Суду, зі справою, від висновку в якій пропонується відступити.

32. Відповідно до пунктів 25-27, 39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 жовтня 2021 року у справі № 233/2021/19 (провадження № 14-166цс20) для цілей застосування приписів процесуальних законів подібність правовідносин потрібно оцінювати за змістовним, суб`єктним та об`єктним критеріями.

33. З-поміж цих критеріїв змістовний (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків учасників) є основним, а два інші - додатковими.

34. Суб`єктний і об`єктний критерії матимуть значення у випадках, якщо для застосування норми права, яка поширюється на спірні правовідносини, потрібний специфічний суб`єктний склад саме цих правовідносин та/чи їх специфічний об`єкт.

35. На предмет подібності потрібно оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Установивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність потрібно також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.

36. Так, у справі № 520/8065/19 (провадження № 14-150цс23), від висновків в якій пропонує відступити колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, заступник керівника Одеської місцевої прокуратури № 1 в інтересах держави в особі НАН України звернувся до суду з позовом до фізичної особи - останнього власника майна, третя особа - ДП «Пансіонат «Борей», в якому просив суд витребувати від фізичної особи до державної власності, а саме НАН України, нерухоме майно - ДП «Пансіонат «Борей».

37. Звертаючись із цим позовом, прокурор посилався на наявність суспільного інтересу в поверненні до державної власності нерухомого майна, а саме ДП «Пансіонат «Борей», що входить до майнового комплексу НАН України, та на бездіяльність позивача стосовно захисту інтересів держави, який полягав на неналежному реагуванні та невжитті відповідних заходів на незаконне вибуття із державної власності НАН України ДП «Пансіонат «Борей» на користь фізичної особи.

38. У цій справі Велика Палата Верховного Суду з огляду на правовий статус НАН України та наявність у неї повноважень щодо управління об`єктами державної власності, а також з урахуванням того, що в Україні не існує іншого компетентного органу, в інтересах якого прокурор міг би представляти інтереси держави в спірних правовідносинах щодо витребування нерухомого майна, вирішувала питання, чи є НАН України суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах та у який спосіб відбувається захист інтересів держави у разі незаконного вибуття з державної власності майна - ДП «Пансіонат «Борей», яке передане в управління НАН України [пункти 34, 35 постанови Великої Палати від 10 квітня 2024 року у справі № 520/8065/19 (провадження № 14-150цс23)].

39. Велика Палата Верховного Суду, погодилася з висновками судів попередніх інстанцій про задоволення позовних вимог прокурора в інтересах держави в особі НАН України про витребувати від фізичної особи до державної власності, а саме НАН України, спірного нерухомого майна - ДП «Пансіонат «Борей», що входить до майнового комплексу НАН України.

40. Щодо наявності у прокурора повноважень на представництво інтересів держави в особі НАН України, то Велика Палата Верховного Суду зазначила, що у цій справі позов пред`явлений прокурором саме в інтересах держави в особі НАН України, яка, володіючи, користуючись і розпоряджаючись об`єктами майнового комплексу, що перебуває у державній власності та належить їй на праві повного господарського відання, по суті реалізує управлінські функції щодо такого майна.

41. При встановленні у НАН України владних повноважень у спірних правовідносинах Велика Палата Верховного Суду виходила із такого:

«…Відповідно до частини першої статті 1 Закону України від 21 вересня 2006 року № 185-V «Про управління об`єктами державної власності» (далі - Закон № 185-V) управління об`єктами державної власності - здійснення Кабінетом Міністрів України та уповноваженими ним органами, іншими суб`єктами, визначеними цим Законом, повноважень щодо реалізації прав держави як власника таких об`єктів, пов`язаних з володінням, користуванням і розпоряджанням ними, у межах, визначених законодавством України, з метою задоволення державних та суспільних потреб.

Згідно із частиною першою статті 3 Закону № 185-Vоб`єктами управління державної власності є, зокрема, державне майно, передане в безстрокове безоплатне користування НАН України, галузевим академіям наук.

Відповідно до статті 4 цього Закону суб`єктами управління об`єктами державної власності є, зокрема, НАН України, галузеві академії наук.

У статті 8 Закону № 185-V визначено, що об`єкти державної власності за рішенням Кабінету Міністрів України передаються НАН України, галузевим академіям наук у безстрокове безоплатне користування. НАН України, галузеві академії наук, яким державне майно передано в безстрокове безоплатне користування, виконують щодо цього майна функції, передбачені пунктами 1, 3-11, 14, 15, 18-38статті 6 цього Закону, за винятком повноважень, що стосуються утворення господарських структур.

Відповідно до частини другої статті 2 Закону України від 07 лютого 2022 року № 3065-ІІІ «Про особливості правового режиму діяльності Національної академії наук України, галузевих академій наук та статусу їх майнового комплексу» (далі - Закон № 3065-ІІІ) об`єкти майнового комплексу НАН України та об`єкти майнового комплексу національних галузевих академій наук належать відповідно НАН України та національним галузевим академіям наук на праві господарського відання і передаються ними організаціям, що віднесені до відання НАН України та до відання національних галузевих академій наук, на праві оперативного управління з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

Пунктами 1.12, 1.13 Статуту визначено, що НАН України наділена правом управління своєю діяльністю, відповідно до законодавства і цього Статуту володіє, користується і розпоряджається майном, що перебуває у державній власності та належить їй на правах господарського відання. Державне майно передається НАН України у безстрокове безоплатне користування без права зміни його форми власності та використовується відповідно до законодавства та статуту НАН України. Земельні ділянки надаються НАН України у постійне користування та використовуються відповідно до земельного законодавства.

У справі, що переглядається, прокурор звернувся до суду в інтересах держави в особі НАН України з посиланням на бездіяльність позивача стосовно захисту інтересів держави, яка полягала в неналежному реагуванні та невжитті відповідних заходів на незаконне вибуття з державної власності НАН України ДП «Пансіонат «Борей» на користь фізичної особи.

Аналіз приписів статей 1, 3, 4, 6, 8 Закону № 185-V та Статуту дає підстави для висновку, що НАН України здійснює повноваження з управління об`єктами майнового комплексу, забезпечує реалізацію прав держави як власника цих об`єктів, ефективно їх використовує та розпоряджається цими об`єктами майнового комплексу в межах, визначених законодавством, з метою задоволення державних та суспільних потреб(пункти 83-90 постанови Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2024 року у справі № 520/8065/19 (провадження № 14-150цс23)».

42. Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що предметом спору у справі № 520/8065/19 (провадження № 14-150цс23) було саме нерухоме майно - ДП «Пансіонат «Борей», що входить до майнового комплексу НАН України, належить їй на праві повного господарського відання та щодо якого НАН України по суті реалізує управлінські функції, оскільки в Україні не існує іншого компетентного органу, в інтересах якого прокурор міг би представляти інтереси держави в спірних правовідносинах.

43. Натомість у справі № 362/2006/19 (провадження № 14-41цс25), яка передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, прокурор в інтересах держави в особі НАН України та ДП «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики» звернувся до суду з позовом до Васильківської районної державної адміністрації Київської області, ГУ Держгеокадастру у Київської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ТОВ «Юпітер 9 агросервіс», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання недійсними розпоряджень, наказів, договорів оренди, скасування рішень про державну реєстрацію речових прав та витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння.

44. Отже, спір у справі, що передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, стосується повернення у власність держави саме земельних ділянок, а не майнового комплексу - будівлі, як у справі № 520/8065/19 (провадження № 14-150цс23).

45. На підставі викладеного Велика Палата Верховного Суду виснувала, що обставини справи № 520/8065/19 (провадження № 14-150цс23)та справи № 362/2006/19 (провадження № 14-41цс25) не є подібними, а тому Велика Палата Верховного Суду не може вирішувати питання відступу від висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2024 року у справі № 520/8065/19 (провадження № 14-150цс23).

46. З огляду на зазначене Велика Палата Верховного Суду вважає, що немає підстав для прийняття цієї справи до розгляду для вирішення питання щодо відступу від висновку про застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в рішенні Великої Палати Верховного Суду.

47. Згідно із частиною шостою статті 404 ЦПК України якщо Велика Палата Верховного Суду дійде висновку про відсутність підстав для передачі справи на її розгляд, а також якщо дійде висновку про недоцільність розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, через відсутність виключної правової проблеми, наявність висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Великої Палати Верховного Суду, або якщо Великою Палатою Верховного Суду вже висловлена правова позиція щодо юрисдикції спору в подібних правовідносинах, справа повертається (передається) відповідній колегії (палаті, об`єднаній палаті) для розгляду, про що постановляється ухвала. Справа, повернута на розгляд колегії (палати, об`єднаної палати), не може бути передана повторно на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

48. Ураховуючи наведене, Велика Палата Верховного Суду вважає, що справа підлягає поверненню на розгляд колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду на підставі частини шостої статті 404 ЦПК України.

49. Керуючись статтями 402-404 ЦПК України, Велика Палата Верховного Суду

УХВАЛИЛА:

1. Справу за позовом першого заступника керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Національної академії наук України, Державного підприємства «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики Національної академії наук України» до Васильківської районної державної адміністрації Київської області, Головного управління Держгеокадастру у Київської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Юпітер 9 агросервіс», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання недійсними розпоряджень, наказів, договорів оренди, скасування рішень про державну реєстрацію речових прав та витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння - повернути на розгляд колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

2. Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали до відома.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач С. О. Погрібний

Судді: О. О. Банасько О. В. Кривенда

О. Л. Булейко М. В. Мазур

Ю. Л. Власов С. Ю. Мартєв

І. А. Воробйова О. В. Ступак

О. А. Губська О. С. Ткачук

Ж. М. Єленіна В. Ю. Уркевич

Л. Ю. Кишакевич Є. А. Усенко

С. І. Кравченко Н. В. Шевцова

Ухвала оформлена суддею Воробйовою І. А. в порядку частини третьої статті 415 ЦПК України.