Справа №463/2585/24
Провадження №4-с/463/15/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2025 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Головатого Р.Я.

з участю секретаря судових засідань Афанасьєва Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність та рішення заступника начальника Личаківського відділу державної виконавчої служби у м.Львів Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Козак С.В.,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до Личаківського районного суду м.Львова зі скаргою на бездіяльність та рішення заступника начальника Личаківського відділу державної виконавчої служби у м.Львів Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Козак С.В., у якій просить визнати протиправною бездіяльність Личаківського ВДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, яка полягає у поспішному закритті (закінченні) виконавчого провадження №39038734 у зв`язку із смертю боржника ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , без перевірки можливого правонаступництва та наявності спадкоємців; скасувати постанову заступника начальника Личаківського ВДВС у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Козак С.В. про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із смертю боржника ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у виконавчому провадженні № 39038734.

Скаргу обґрунтовує тим, що рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 10.12.2010, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 24.11.2011, зобов`язано ОСОБА_2 привести квартиру до попереднього стану шляхом демонтажу самовільно здійсненої прибудови до квартири АДРЕСА_1 . Під час розгляду справи, судом було з`ясовано та встановлено, що саме ОСОБА_2 (боржник) здійснила зазначені самочинні дії. На виконання даного рішення 19.09.2012 Личаківський районний суд м. Львова видав виконавчий лист № 2-396 від 19.09.2012. Таким чином, на примусовому виконанні у Личаківському відділі ДВС Львівського МУЮ перебувало виконавче провадження №39038734 про зобов' язання ОСОБА_2 привести квартиру АДРЕСА_1 до попереднього стану шляхом демонтажу самовільно здійсненої добудови до квартири.

Постановою державного виконавця від 17.10.2014 виконавче провадження з примусового виконання вказаного рішення закінчено на підставі п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з неможливістю виконати рішення суду про демонтаж прибудови до квартири квартира АДРЕСА_1 без нанесення шкоди для будинку.

Разом з тим, таке рішення державного виконавця було скасоване ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 07 травня 2018 року та зобов`язано уповноважену особу відновити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-396/10, виданого 19.09.2012 Личаківським районним судом м.Львова.

При цьому, своєю постановою від 06 листопада 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду погодилась із висновком суду першої інстанції про те, що виконання рішення суду про демонтаж, яке набрало законної сили, не може стояти в залежності від експертного висновку про можливість, або ж неможливість здійснити такий демонтаж без нанесення шкоди для будинку.

Згідно з інформацією, наданою державним виконавцем Софією Козак, будівельна організація ЛКП "Рембуд" офіційно відмовилась проводити демонтажні роботи щодо приведення будинку АДРЕСА_2 до попереднього стану, мотивуючи тим, що виконати будівельні роботи без нанесення шкоди будинку неможливо. Згодом, державним виконавцем здійснювався пошук іншої будівельної організації, яка б зголоситься провести демонтажні роботи. Постановою від 08.06.2022 заступник начальник Личаківського ВДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Козак С.В. закінчила виконавче провадження у зв`язку із смертю боржника ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 442 Цивільного процесуального кодексу України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону правонаступником. Згідно із п. 12 розділу II Інструкції з організації примусового виконання, рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 із змінами, у разі вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження (припинення юридичної особи, а також в інших випадках заміни сторони у виконавчому провадженні), якщо правовідносини допускають правонаступництво, виконавець за заявою сторони виконавчого провадження, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником. На підставі постановленої судом ухвали виконавець своєю постановою замінює сторону виконавчого провадження. Ухвала суду та постанова виконавця долучаються до виконавчого документа при його передачі до іншого органу державної виконавчої служби або приватного виконавця або поверненні його стягувачу чи до суду. Правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна сторони виконавчого провадження (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із виконавчого провадження суб`єкта встановленого або підтвердженого рішенням суду матеріального правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі права то обов`язки правопопередника у виконавчому провадження.

Звертає увагу на те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН код НОМЕР_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за час шлюбу квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , спільно провели незаконну реконструкцію, проте дана квартира була зареєстрована як власність ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 без виділення часток подружжя.

Після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ) чоловік померлої, спадкоємець ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН код НОМЕР_1 , успадкував майно квартиру за адресою: АДРЕСА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину серія номер 2228 від 15.08.2023, про що було внесено запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 15.08.2023.

Закінчення виконавчого провадження без належних правових підстав грубо порушує права стягувача на неупереджене, ефективне, своєчасне і в повному обсязі виконання судового рішення. Із зазначеного нормативного регулювання випливає, що, дотримуючись засад законності, справедливості, неупередженості та об`єктивності виконавчого провадження, його гласності та відкритості, виконавець зобов`язаний вживати передбачених чинним законодавством заходів щодо примусового виконання рішень, належного вчинення виконавчих дій.

Після отримання даних про смерть сторони виконавчого провадження виконавець має звернутися до компетентних органів/осіб для отримання відомостей про заведення спадкової справи, видачу свідоцтва про право на спадщину. Це дасть змогу виконавцеві з`ясувати, які особи як спадкоємці померлої сторони виконавчого провадження зверталися за отриманням спадщини та що саме ними було успадковано згідно зі свідоцтвом про право на спадщину. Отже, виконавець, установивши на підставі відповідних доказів факт смерті фізичної особи, яка була стороною виконавчого провадження, має вчинити дії щодо отримання даних, необхідних для вирішення питання про заміну такої сторони її спадкоємцями та надалі за заявою сторони звернутися до суду з відповідним поданням про заміну сторони виконавчого провадження.

Смерть, оголошення померлою або визнання безвісно відсутньою фізичної особи, яка була стороною виконавчого провадження, має виступати підставою для його закінчення лише коли виконання обов`язків такої особи чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва.

Враховуючи, що державний виконавець не вжив заходів щодо з`ясування кола спадкоємців після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а передчасно виніс оскаржувану постанову, вважає, що така підлягає скасуванню, а виконавче провадження відновленню, тому просить скаргу задовольнити.

Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 27.01.2025 постановлено скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність та рішення заступника начальника Личаківського відділу державної виконавчої служби у м.Львів Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Козак С.В. залишити без розгляду з тих підстав, що така подана особою, яка не є стороною виконавчого провадження.

Постановою Львівського апеляційного суду від 08.04.2025 вказану ухвалу скасовано з тих підстав, що вирішуючи питання про поновлення строку на подачу скарги, суд тим самим вирішив, що особа має право на звернення до суду зі скаргою, справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність та рішення заступника начальника Личаківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Козак С.В. направлено до Личаківського районного суду міста Львова для продовження розгляду.

В судовому засіданні 06.05.2025 ОСОБА_1 та її представник вимоги скарги підтримали та просили таку задовольнити.

Інші учасники справи на розгляд скарги не з`явилися, про дату, час і місце розгляду скарги належним чином повідомлені.

У відповідності до абз.2 ч.1 ст.244 ЦПК України судом відкладено ухвалення та проголошення судового рішення на 12.05.2025 о 15 год. 20 хв.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч.1, 2 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень ст.124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно з п.9 ч.1 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Одним із основних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення є закріплення у процесуальному законодавстві положень щодо здійснення судового контролю за виконанням судових рішень в справах та відповідні норми, спрямовані на забезпечення виконання рішень суду.

Визначене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад справедливості, неупередженості та об`єктивності (пункт 5 частини першої статті 2 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно зі ст.447-1 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України «Про виконавче провадження» та пункт 6 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року № 489/20802 (далі - Інструкція) під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну (п.3 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з абзацом другим пункту 1 розділу II Інструкції виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов`язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.

На підставі ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій, у тому числі, у разі звернення виконавця та/або заінтересованої особи до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому частиною п`ятою статті 15 цього Закону.

Частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження - з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення. Після заміни вибулої сторони виконавчого провадження її правонаступником виконавець продовжує виконання виконавчого провадження в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Пунктом 3 частини першої та частини другої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника. Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Закінчення виконавчого провадження без належних правових підстав порушує права стягувача на неупереджене, ефективне, своєчасне і в повному обсязі виконання судового рішення.

Із зазначеного нормативного регулювання випливає, що, дотримуючись засад законності, справедливості, неупередженості та об`єктивності виконавчого провадження, його гласності та відкритості, виконавець зобов`язаний вживати передбачених чинним законодавством заходів щодо примусового виконання рішень, належного вчинення виконавчих дій.

Отримавши дані про смерть фізичної особи - сторони виконавчого провадження, виконавець має отримати підтвердження чи спростування таких даних, звернувшись відповідно до пункту 3 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» із запитом до органу державної реєстрації актів цивільного стану згідно з компетенцією останнього, визначеною Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Після отримання даних про смерть сторони виконавчого провадження виконавець має звернутися до компетентних органів/осіб для отримання відомостей про заведення спадкової справи, видачу свідоцтва про право на спадщину. Це дасть змогу виконавцеві з`ясувати, які особи, як спадкоємці померлої сторони виконавчого провадження, зверталися за отриманням спадщини та що саме вони успадкували згідно зі свідоцтвом про право на спадщину.

Отже, виконавець, установивши на підставі відповідних доказів факт смерті фізичної особи, яка була стороною виконавчого провадження, має вчинити дії щодо отримання даних, необхідних для вирішення питання про заміну такої сторони її спадкоємцями.

Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17, постанові Верховного Суду від 20 вересня 2023 року у справі № 461/320/23.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є обов`язковою для застосування судами відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України і Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Хорнсбі проти Греції» («Hornsby v. Greece») від 19 березня 1997 року.

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Войтенко проти України» («Voytenko v. Ukraine») від 29 червня 2004 року суд нагадує свою практику, що неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч.2 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає оскаржувані дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Належним доказом вжиття усіх передбачених законом заходів з примусового виконання рішення суду, що свідчить про повноту виконавчих дії, є повне виконання рішення суду.

Невиконання рішення суду, що набрало законної сили, свідчить про неповноту виконавчих дій, що є недопустимим з огляду на статтю 129-1 Конституції України.

Враховуючи наведене, оскільки примусове виконання рішень в Україні покладається на державну виконавчу службу, яка зобов`язана вживати передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів щодо примусового виконання рішень, в той час як в ході розгляду скарги, зокрема з копій матеріалів виконавчого провадження №39038734, які на виконання вимог ухвали про витребування доказів від 11.12.2024 надійшли на адресу суду 08.01.2025, встановлено, що державний виконавець діяв з порушенням вказаного закону, не вживши усіх дій спрямованих на встановлення правонаступників боржника, а тому суд приходить до висновку, що прийнята постанова про закінчення виконавчого провадження є неправомірною та підлягає скасуванню, а скарга задоволенню.

Керуючись ст. 247, 259-260, 268, 447-453 ЦПК України, суд, -

постановив:

скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність та рішення заступника начальника Личаківського відділу державної виконавчої служби у м.Львів Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Козак С.В. задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Личаківського ВДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, яка полягає у невчиненні усіх можливих та передбачених Законом України «Про виконавче провадження» дій спрямованих на перевірку можливого правонаступництва та наявності спадкоємців боржника ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виконавчому провадженні №39038734.

Скасувати постанову заступника начальника Личаківського ВДВС у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Козак С.В. про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із смертю боржника ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виконавчому провадженні № 39038734.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом 15 днів з дня її складення до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала складена та підписана суддею 12.05.2025.

Суддя: Р.Я. Головатий