Житомирський апеляційний суд
Справа №274/390/25 Головуючий у 1-й інст. Большакова Т. Б.
Категорія 70 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,

суддів: Коломієць О.С., Григорусь Н.Й.,

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) в м. Житомирі цивільну справу № 274/390/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 10 лютого 2025 року, постановлену під головуванням судді Большакової Т.Б.,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що з 21 жовтня 2015 року перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 , який розірвано рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 7 червня 2023 року. Від шлюбу у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі судового наказу, виданого Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області 8 грудня 2018 року, з нього на користь відповідачки стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , у розмірі 1/4 частини його заробітку ( доходу) щомісячно.

Вказує, що після припинення їхнього спільного проживання відповідачка разом з дитиною проживала у м. Бердичеві, а останній рік у м. Макіївка Донецької області. 2 вересня 2021 року вона отримала паспорт днр та проживала на тимчасово окупованій території Донецької області. Декілька місяців тому, у 2024 році, відповідачка виїхала за кордон, залишивши сина ОСОБА_4 у своїх батьків в м. Макіївці Донецької області.

Позивач вказує, що у листопаді 2024 року він забрав сина до себе й самостійно здійснює за ним догляд, виховання та утримання, піклується про нього.

Оскільки дитина постійно проживає разом з ним, вважає, що є підстави для припинення його обов`язку сплачувати аліменти на користь відповідачки.

Таким чином, просив суд припинити стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стягуються на підставі судового наказу, виданого Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області 18 грудня 2018 року.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 10 лютого 2025 року цивільну справу передано за підсудністю до Краматорського міського суду Донецької області.

При цьому, суд виходив з того, що до спірних правовідносин слід застосовувати загальні правила підсудності. Оскільки місце реєстрації та проживання відповідачки є : АДРЕСА_1 , відтак вказана справа підлягає розгляду Краматорським міським судом Донецької області.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що у зв`язку зі збройною агресією рф Краматорський міський суд Донецької області на даний час не функціонує.

Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України Про судоустрій і статус суддів, враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Вища рада правосуддя своїм рішенням від 25 липня 2023 року №747/0/15-23 змінила територіальну підсудність судових справ на Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області. Вказана інформація міститься на сайті Судова влада.

Отже, передача справи до Краматорського міського суду Донецької області, який не здійснює правосуддя, є порушенням вимог цивільного процесуального законодавства.

Вважає помилковим висновок суду про те, що місцем реєстрації та постійного проживання відповідачки є: АДРЕСА_1 ., адже така інформація не підтверджена документально. За даною адресою проживають батьки відповідачки, а не вона. ОСОБА_2 не має в Україні зареєстрованого місця проживання ( у тому числі й на тимчасово окупованій території) й на даний час проживає за кордоном.

Згідно з довідкою Міністерства соцполітики України від 7 лютого 2025 року відповідачка перебувала на обліку як внутрішньо переміщена особа до 19 листопада 2019 року та знята з обліку 20 листопада 2019 року. У довідці також була зазначена адреса фактичного проживання відповідачки: АДРЕСА_2 .

Отже, дані про те, що ОСОБА_2 зареєстрована та проживає в м. Макіївка Донецької області, офіційно не підтверджена.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

При вирішенні даного питання суд першої інстанції виходив з того, що вказана справа не підлягає розгляду Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області, оскільки відповідачка зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим направив справу за підсудністю до Краматорського міського суду Донецької області.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком.

Так, за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Долучена до позовної заяви копія паспорта відповідачки містить відмітку про те, що вона була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

На запит суду щодо реєстрації місця проживання відповідачки Донецька обласна державна адміністрація повідомила, що всі облікові дані залишилися на тимчасово окупованій території та облдержадміністрація не може надати інформацію щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_2 .

Наявна в матеріалах справи письмова відповідь Мінсоцполітики, надана на запит суду, свідчить про те, що відповідачка мала статус внутрішньо переміщеної особи, у зв`язку із чим по 19 листопада 2019 року перебувала на обліку у Мінсоцполітики. Знята з обліку з 20 листопада 2019 року з ознакою скасування довідок. В довідці була зазначена інформація фактичного проживання: АДРЕСА_2 .

Отже, останнє відоме зареєстроване місце проживання позивачки, як внутрішньо переміщеної особи, було: АДРЕСА_2 .

Відповідно до положень частини десятої статті 28 ЦПК України позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред`являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.

Саме даною нормою й керувався позивач, пред`явивши позов до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області.

Таким чином, враховуючи останнє відоме місце реєстрації відповідачки, позов підлягає розгляду Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області.

Факт реєстрації місця проживання позивачки на тимчасово окупованій території Донецької області за жодних обставин не свідчить про наявність підстав для передачі справи до Краматорського міського суду Донецької області, який на період воєнного стану не здійснює правосуддя.

Набувши статус внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_2 зареєструвала місце свого проживання на території, на яку поширюється юрисдикція Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області.

Таким чином, ухвалу слід скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 259,268,367,374,379,381-384 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 10 лютого 2025 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуюча Судді: