ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/366/25 Справа № 182/2156/23 Суддя у 1-й інстанції - Рунчева О. В. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста О. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2025 року м. Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №182/2156/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал»,

на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2024 року,

встановив:

У травні 2023 року ТОВ «ФК «Профіт Капітал»звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначено, що 10.09.2019 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 укладено Договір позики №2687852 шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до п.2 Договору кредиту, кредитодавець надає позичальнику кредит (грошові кошти) в сумі 5 000,00 гривень, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми позики.

Сторони визначили, що строк позики (строк Договору) складає 30 днів, із відповідною Базовою процентною ставкою 1.6 % в день.

Сторонами відповідно до умов п.2 Договору визначено, що розмір процентів на прострочену позику (строк користування коштами понад строки Договору) складають 2,70% в день.

Кредитодавець на виконання умов Договору кредиту надав позичальнику грошові кошти у сумі 5 000,00 гривень строком до 10.10.2019 року, а позичальник відповідно зобов`язався повернути його разом іншими платежами згідно з умовами цього Договору.

Довідкою від 17.11.2022 року ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС» позивачу надано підтвердження, що 10.09.2019 року відбувся успішний переказ коштів у сумі 7 500 гривень.

Електронний документ підписано у сервісі «Вчасно» та засвідчено кваліфікованим електронним підписом та електронною печаткою ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС» серійного номеру 45C29F0001.

03.04.2017 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» укладено договір факторингу № 03042017.

05.02.2020 року між сторонами за Договором факторингу було підписано Реєстр прав вимоги № 93, відповідно до якого право вимоги за Договором позики № 2687852 від 10.09.2019 року, перейшло до ТОВ «ФК «Профіт Капітал»

Позивач зазначає, що вправі здійснити нарахування 3% річних та інфляційних втрат за весь час прострочення, що складають:

- заборгованості за нарахованими 3 % річних - 575,76 гривень;

- заборгованості за інфляційними втратами - 1601,84 гривень;

Отже, загальна сума заборгованості ОСОБА_1 станом на 23.02.2022 року, включаючи тіло кредиту, проценти, 3% річних та інфляційні втрати становить - 10 524,29 гривень.

Враховуючи вищевикладене, просив стягнути з ОСОБА_1 за договором позики суму заборгованості в розмірі 10 524,29 гривень, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 3 446,70 гривень; заборгованості за процентами - 2 400,00 гривень; заборгованість за процентами на прострочену позику - 2 500,00 гривень - заборгованість за 3% річних - 575,76 гривень; заборгованість за інфляційними витратами - 1 601,84 гривень та суму сплаченого судового збору в розмірі 2 684,00 гривень, а також судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 гривень.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2024 року у задоволенні позову ТОВ «ФК «Профіт Капітал» відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «ФК «Профіт Капітал», посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати, а позов задовольнити.

Послався на те, що висновки суду першої інстанції щодо предмету договору факторингу №03042017 від 03.04.2017 року, а саме що відступлення права вимоги не могло стосуватись кредитного договору №2687852 від 10.09.2019 року, який на той час не існував, є помилковими.

Зазначає, що суд першої інстанції при винесенні рішення не врахував висновків Верховного Суду, що знайшли своє відображення в постанові Верховного Суду від 23.01.2018 року по справі №755/7704/15-ц.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_1 - Шашликов Д.М. вважає, що рішення першої інстанції прийняте у відповідності до вимог чинного законодавства України, враховуючи всі фактичні обставини справи, в межах наданих суду повноважень, та вірно застосовано як норми процесуального так і матеріального права, а апеляційна скарга є безпідставною та необґрунтованою, доводи, зазначені в ній покладені лише на переоцінку доводів суду першої інстанції. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 369 ЦПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, за наступних підстав.

Відповідно частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно ст. 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Рішення суду першої інстанції в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено наявними в матеріалах справи письмовими доказами, що 10.09.2019 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 укладено Договір позики № 2687852 шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно п.2 Договору кредиту, кредитодавець надає позичальнику кредит (грошові кошти) в сумі 5 000,00 гривень, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми позики.

Сторони визначили, що строк позики (строк Договору) складає 30 днів, із відповідною Базовою процентною ставкою 1,6 % в день.

Сторонами відповідно умов п.2 Договору визначено, що розмір процентів на прострочену позику (строк користування коштами понад строки Договору) складають 2,70 % в день.

Згідно п. 5 Договору кредиту визначено, що цей Договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Відповідно Закону України «Про електронну комерцію» Договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі.

Укладення договору відбулося шляхом підписання ОСОБА_1 договору за допомогою електронного підпису у вигляді одноразового ідентифікатора.

Человань М.В. на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшов одноразовий ідентифікатор, відображений у реквізитах договору: eewTumQb0W, за допомогою якого відбулось укладення електронного договору, що підтверджується відповідною довідкою про ідентифікацію ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ».

Кредитодавець на виконання умов Договору кредиту надав позичальнику грошові кошти в сумі 5000 гривень строком до 10.10.2019 року, а позичальник відповідно зобов`язався повернути його разом іншими платежами згідно з умовами цього Договору.

Довідкою від 17.11.2022 року ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС» позивачу надано підтвердження, що 10.09.2019 року відбувся успішний переказ коштів в сумі 7 500 гривень.

Електронний документ підписано у сервісі «Вчасно» та засвідчено кваліфікованим електронним підписом та електронною печаткою ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС» серійного номеру 45C29F0001.

03.04.2017 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» укладено договір факторингу № 03042017.

Відповідно п. 2.1 Договору факторингу первісний кредитор зобов`язується передати новому кредитору права вимоги, зазначені в Реєстрі прав вимог, а новий кредитор зобов`язується їх прийняти.

Пунктом 4.1. Договору факторингу визначено, що право вимоги переходить від первісного кредитора до нового кредитора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимоги у формі наведеної в Додатку №3 до цього Договору.

Згідно п. 8.2. Договору факторингу строк цього Договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 8.1. цього Договору та закінчується 31 грудня 2017 року.

У витягу з реєстру прав вимоги № 93 від 05.02.2020 року до договору факторингу № 03042017 від 03.04.2017 за № 2139 зазначений боржник ОСОБА_1 (договір № 2687852 від 10.09.2019), сума заборгованості за тілом кредиту - 5 000,00 гривень, сума заборгованості по процентам за користування - 2 400,00 гривень, сума заборгованості за простроченими процентами - 2 500,00 гривень, всього 9 900,00 гривень.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Профіт Капітал», суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутні докази наявності у ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» права вимоги до ОСОБА_1 на час укладення договору факторингу з позивачем 03 квітня 2017 року, оскільки, договір позики з відповідачем укладений 10.09.2019 року.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

За змістом ч. 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Колегія суддів звертає увагу, що в зазначеній нормі права мова йде про право грошової вимоги, яке не можна ототожнювати із зобов`язанням боржника, оскільки, право вимоги є похідним наслідком, що виникає через невиконання боржником певного грошового зобов`язання.

З вказаного слідує, що право вимоги не може існувати саме по собі.

Згідно п.5 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» факторинг є видом фінансової послуги.

Відповідно ст. 9 вказаного Закону фінансова послуга надається на підставі договору, який укладається, змінюється, припиняється, виконання зобов`язань за яким забезпечується відповідно до вимог цивільного законодавства України з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом та спеціальними законами.

Договір факторингу має такі ознаки:

1) предметом договору є надання фінансової послуги за плату;

2) зобов`язання, в якому клієнтом відступається право вимоги, може бути тільки грошовим;

3) договір факторингу має передбачати не тільки повернення фінансування фактору, а й оплату клієнтом наданої фактором фінансової послуги;

4) договір факторингу укладається тільки в письмовій формі та має містити визначені Законом України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» умови;

5) мета договору полягає у наданні фактором та отриманні клієнтом фінансової послуги.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16 вказано, що визначальною ознакою договору факторингу є суб`єктний склад його учасників. Так, суб`єктний склад у договорі факторингу має три сторони:

- клієнт, яким може бути фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності (ч. 2 ст. 1079 ЦК України);

- фактор, яким може бути банк або інша банківська установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (ч. 3 ст. 1079 ЦК України);

- боржник, тобто набувач послуг чи товарів за первинним договором, що вбачається із ч. 1 ст. 1077 ЦК України, ст. 350 ГК України.

У справі, що переглядається, договір факторингу №03042017 від 03.04.2017 року, укладений між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал», за наслідком якого в подальшому ТОВ «ФК «Профіт Капітал» набуло право вимоги до ОСОБА_1 , не враховує інтереси боржника в справі ОСОБА_1 , оскільки, на момент укладення договору факторингу у останнього не існувало грошових зобов`язань, за якими могло б в майбутньому виникнути право вимоги.

Сам Договір факторингу №03042017 від 03.04.2017 року не містить умов, за яких його дія поширюється на кредитні договори, що виникли після його укладення.

Натомість, умовами Договору факторингу передбачено, що предметом договору є відступлення прав вимоги, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги. Тобто, його дія вичерпується відступленням права вимоги щодо визначених реєстром зобов`язань, і не поширюється на інші грошові зобов`язання.

Встановивши дані обставини, суд першої інстанції правильно та обґрунтовано констатував, що ТОВ «ФК «Профіт Капітал» не має права вимагати від ОСОБА_1 сплати заборгованості за вказаним вище кредитним договором.

Аргументи представника позивача про те, що договір факторингу №03042017 від 03.04.2017 року, за яким ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відступило право вимоги ТОВ «ФК «Профіт Капітал», залишався чинним на момент укладання кредитного договору від 10.09.2019 року, не мають значення, оскільки, сам договір факторингу не містять істотних умов стосовно грошових зобов`язань ОСОБА_1 . Таких істотних умов не містила і подальша додаткова угода, якою продовжувалась його дія.

Разом з тим, посилання позивача в апеляційній скарзі, як на правозастосовчу практику Верховного Суду, викладену у постанові від 23 січня 2018 року по справі №755/7704/15-ц є безпідставними, оскільки, зміст правовідносин у вказаній справі та у справі №755/7704/15-ц є відмінним. Так, у справі №755/7704/15-ц причиною відмови була недоведеність розміру заборгованості за кредитним договором, тоді як в даному спорі, причиною відмови є відсутність права вимоги на момент укладання договору факторингу, оскільки, договір позики з відповідачем ще не був укладений. Справи не є тотожними та не можуть застосовуватися як правозастосовча практика.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Доводи, викладені в апеляційні скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Щодо судових витрат, то відповідно до підпунктів "б" та "в" пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, та про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд ,

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» залишити без задоволення.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

Повне судове рішення складено 12 травня 2025 року.

Головуючий О.І. Корчиста