Номер провадження: 22-ц/813/2500/25
Справа № 496/2750/24
Головуючий у першій інстанції Малиновський О. М.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2025 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Сєвєрової Є.С.

за участю секретаря: Зєйналової А.Ф.к.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Моторного (транспортного) страхового бюро України у справі за позовом Моторного (Транспортне) страхового бюро України (МТСБУ) до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, на заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси, постановлене під головуванням судді Малиновського О.М. 04 вересня 2024 року у м. Одеса, -

встановила:

Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що відповідач 18 червня 2022 року, не маючи чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів, керуючи транспортним засобом марки «БМВ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушивши Правила дорожнього руху скоїв зіткнення з автомобілем марки «Фольксваген», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , причинив механічні пошкодження. В той же час, цивільно-правова відповідальність автомобіля марки «Фольксваген», реєстраційний номер НОМЕР_2 була застрахована - поліс № 208686771.

За зверненням власника автомобіля марки «Фольксваген», реєстраційний номер НОМЕР_2 , МТСБУ було виплачене страхове відшкодування в розмірі 130000,00 грн. В зв`язку із викладеним, на думку позивача, до МТСБУ перейшло право вимоги відшкодування шкоди заподіяної винною особою. Крім зазначеної суми страхового відшкодування, позивачем були понесені витрати в розмірі 1550,00 грн. на збір документів та визначення розміру шкоди. Добровільно відшкодувати матеріальну шкоду відповідач відмовився. Наведені обставини стали підставою для звернення до суду.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 04 вересня 2024 року позов Моторного (транспортного) страхового бюро України було задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Моторного (Транспортного) страхового бюро України страхове відшкодування у розмірі 130000,00 грн., судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

В іншій частині заявлених позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник Моторного (транспортного) страхового бюро України, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про відшкодування витрат у розмірі 1550 грн. на збір документів та визначення розміру шкоди та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не було застосовано закон, який підлягав застосуванню в частині стягнення витрат, пов`язаних із встановленням розміру шкоди та регламентної виплати - ч. 2 ст. 22 ЦК України, що призвело до формулювання судом висновків, які не відповідають обставинам справи.

Рішення суду в частині вимог позову про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в сумі 130000 грн. та судового збору до апеляційного суду не оскаржувалась, тому перегляду в апеляційному порядку не підлягає.

Сторони про розгляд справи на 22 квітня 2025 року були сповіщені належним чином, у судове засідання з`явився представник Моторного (транспортного) страхового бюро України.

Колегія суддів зазначає, що згідно зі ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

На підставі викладеного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника Моторного (транспортного) страхового бюро України підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно п.п. 1-3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення судом норм процесуального права; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як вбачається з матеріалів справи, 18 червня 2022 року по вул. М. Грушевського, 8 в м. Одесі відбулась дорожньо-транспортна пригода між автомобілем марки «БМВ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобілем марки «Фольксваген», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .

На час скоєння ДТП відповідач ОСОБА_1 не забезпечив керований ним транспортний засіб діючим договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів. Натомість, транспортний засіб «Фольксваген», реєстраційний номер НОМЕР_2 , був застрахований у АТ «СК «Інго», поліс № 208686771.

Згідно постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 18 липня 2022 року (справа №521/9583/22), дорожньо-транспортна пригода 18 червня 2022 року відбулась з вини ОСОБА_1 , який порушив п. 10.2 Правил дорожнього руху.

Внаслідок зіткнення зазначених вище автомобілів, автомобіль «Фольксваген», реєстраційний номер НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження. Матеріальна шкода спричинена зіткненням, відповідно до звіту № 84781, склала 595585,17 грн.

Моторне (транспортне) страхове бюро України, за зверненням потерпілої особи ОСОБА_3 , з фонду захисту потерпілих було відшкодовано заподіяну відповідачем шкоду у розмірі 130000,00 грн.

Таке відшкодування відповідає вимогам п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-ІУ від 01 липня 2004 року.

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, який розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Право МТСБУ на регресну вимогу до водія ТЗ, який спричинив ДТП, який не застрахував свою відповідальність, також регламентується п. 38.2.1. ст. 38 Закону №1961-ІУ від 01 липня 2004 року.

Отже, здійснивши оплату страхового відшкодування потерпілій особі, до МТСБУ перейшло право регресної вимоги до відповідача у розмірі сплаченої суми.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача витрат за послуги аварійного комісара у розмірі 1550,00 грн., суд першої інстанції вважав, що такі не можуть бути покладені на відповідача, виходячи з вимог п.п. 34.2., 34.3. ст. 34 Закону №1961-ІУ від 01 липня 2004 року.

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду, з наступних підстав.

Згідно ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст. 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто, порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно - наслідковому зв`язку з порушенням.

Так, в матеріалах справи міститься платіжна інструкція №884559 від 11 липня 2022 року, згідно якої Моторним (транспортним) страховим бюро України було здійснено переказ в сумі 1550,00 грн. на користь ОСОБА_4 за послуги аварійного комісара.

Таким чином, наявними у матеріалах справи доказами підтверджено необхідність проведення у справі автотоварознавчого дослідження пошкодженого автомобіля для визначення розміру матеріального збитку, факт проведення такого дослідження за замовленням ОСОБА_4 за дорученням МТСБУ, та оплату позивачем послуг оцінювача.

За результатами проведеного автотоварознавчого дослідження СПД ОСОБА_4 було складено Звіт про визначення вартості відновлюваного ремонту № 84781, на який суд першої інстанції посилався у якості належного доказу для обґрунтування розміру завданої матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати пов`язані з залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Відповідно до ч. 6 ст. 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Враховуючи те, що висновок автотоварознавчого дослідження № 84781 є належним та допустимим доказом у справі, то колегія суддів доходить висновку, що витрати за проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 1 550 грн. підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь Моторного (Транспортне) страхового бюро України.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не з`ясував обставини справи що, відповідно, призвело до частково неправильного її вирішення, у зв`язку із чим заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 04 вересня 2024 року підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог про відшкодування витрат, пов`язаних із встановленням вартості відновлювального ремонту у розмірі 1550 грн., із ухваленням в цій частині нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника Моторного (транспортного) страхового бюро України - задовольнити.

Заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 04 вересня 2024 року - скасувати в частині відмови у задоволенні позову Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення витрат, пов`язаних із встановленням вартості відновлювального ремонту у розмірі 1550 гривень.

В цій частині ухвалити нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України () витрати, пов`язані із встановленням вартості відновлювального ремонту у розмірі 1550 гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 15 травня 2025 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді Є.С. Сєвєрова

О.М. Таварткіладзе