Провадження № 22-ц/812/639/25
П О С Т А Н О В А

іменем України

21 квітня 2025 року м. Миколаїв

справа № 487/84/25

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Тищук Н.О.,

суддів: Кушнірової Т.Б., Лівінського І.В.,

із секретарем Біляєвою В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_1 , подану його представником

адвокатом Мілюченко Валентиною Анатоліївною,

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва, ухвалене 12 лютого 2025 року суддею Скоринчук К.М. у приміщенні цього ж суду, (дата складання повного рішення не зазначена), у цивільній справі за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_1

про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

у с т а н о в и в:

1.Описова частина

Короткий зміст вимог позовної заяви

У січні 2025 року ОСОБА_2 звернулася до ОСОБА_1 з вказаним вище позовом.

Позивачка зазначала, що є студенткою Миколаївського навчально-наукового інституту права Національного університету «Одеська юридична академія». Навчається на денній формі, стипендії не отримує. Відповідач є її батьком, проте добровільно матеріальної допомоги не надає.

Просила стягувати з відповідача на її користь аліменти у розмірі частки з усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно з часу звернення до суду з позовом і до досягнення нею 23 років.

Представник відповідача зазначала, що ОСОБА_1 згоден сплачувати аліменти у розмірі 1/8 частини, а більший розмір буде для нього надмірним тягарем, оскільки на його утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей від іншого шлюбу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 12 лютого 2025 року позов задоволено частково. З ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти у розмірі 1/5 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця починаючи з 07 січня 2025 року та до закінчення ОСОБА_2 навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років.

Рішення мотивоване матеріальним становищем відповідача, наявністю на його утриманні двох малолітніх дітей, а також враховано, що позивачка стипендії не отримує, проте навчається на бюджетній основі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Мілюченко В.А., посилаючись на незаконність, необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалите нове про стягнення аліментів у розмірі 1/8 частини усіх видів його доходів (заробітку щомісяця, починаючи з 07 січня 2025 року до закінчення ОСОБА_2 навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років.

Узагальнені доводи апеляційної скарги

Апеляційна скарга мотивована тим, що після розірвання шлюбу та ухвалення судового рішення про стягнення аліментів на утримання доньки у 2009 році, її мати ОСОБА_3 не пред`являла виконавчого листа до виконання оскільки він сплачував кошти на утримання доньки добровільно. Однак перед самим повноліттям дитини ОСОБА_4 звернулася до виконавчої служби за стягненням аліментів за виконавчим листом, тому на даний час він сплачує заборгованість, яка виникла з 2009 року.

Вказана обставина значно погіршує матеріальне становище його теперішньої родини, де на його утриманні перебуває двоє малолітніх дітей та дружина, яка у сільській місцевості не має можливості працевлаштуватися.

Крім того, дружина ОСОБА_5 займається домашнім господарством та виховує синів поки він служить в ЗСУ.

Також апелянт зазначав, що Законом України «Про державний бюджет на 2025 рік» визначено розмір прожиткового мінімуму на одну особу 2 920 грн на місяць, а мінімальний розмір заробітної плати 8 000 грн. При цьому позивачка, будучи повнолітньою і працездатною особою, має можливість працювати після навчання та хоч частково утримувати себе.

Стягнення навіть 1/8 частини його доходів призводить до стягнення суми, більшої визначеного законодавством розміру прожиткового мінімуму.

Узагальнені доводи інших учасників

У відзиві на апеляційну скаргу позивачка ОСОБА_2 просила залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Зазначала, що доводи апеляційної скарги є неправдивими оскільки відповідач завжди ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків відносно неї та жодним чином її не утримував.

Перебування відповідача у ЗСУ не звільняє його від обов`язку утримувати своїх дітей.

Крім того у січні 2025 року відповідач самовільно залишив військову частину та тільки у березні звернувся до іншої частини для продовження служби з метою уникнення кримінальної відповідальності. Цю інформацію мати відповідачки отримала від начальника фінансової служби в/ч НОМЕР_1 , куди звернулась за роз`ясненнями не отримавши чергової виплати заборгованості по аліментам.

Також ОСОБА_2 зазначала, що вважаючи що вона може працювати після навчання, відповідач повинен розуміти, що його дружина, не працюючи і не навчаючись, та також будучи працездатною особою, теж має таку можливість.

2.Мотивувальна частина

У судове засідання апеляційного суду з`явились позивачка ОСОБА_2 , її представник адвокат Болюбаш І.О., а також представник відповідача адвокат Мілюченко В.А.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи

Судом встановлено, що позивачка є донькою відповідача ОСОБА_1 .

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 листопада 2009 року у цивільній справі № 2-5363/2009 присуджено стягнення з батька позивачки на користь матері - ОСОБА_3 аліментів на утримання доньки - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, необхідного для дитини відповідного віку, починаючи з 29 липня 2009 року і до досягнення дитиною повноліття.

На підставі вказаного рішення та виконавчого листа (дублікат видано 04 вересня 2024 року), Другим відділом ДВС у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі відділ ДВС) було відкрито виконавче провадження за № 76219609. За відповідачем наявна заборгованість по сплаті аліментів, про що зазначила представник позивач та підтвердила представник відповідача.

Позивачка досягла повноліття. Наразі вона є студенткою Миколаївського навчально-дослідного інституту права Національного університету «Одеська юридична академія» денної форми навчання. Термін навчання з 01 вересня 2024 року по 30 червня 2028 року. Навчання на бюджетній основі. Стипендія не нараховується. Вказане підтверджується довідкою університету №1482 від 13 грудня 2024 року.

Позиція апеляційного суду

За змістом статті 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Згідно з частиною 1, 2 статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Частиною 3 статті 199 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 6 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Отже, судом враховуються: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (стаття 200 СК України).

З матеріалів справи, яка переглядається, вбачається, що відповідач ОСОБА_1 батько позивачки, є військовослужбовцем та отримує грошове забезпечення. Зокрема середній його розмір за 9 місяців - період з січня по вересень 2024 року склав 45 196, 99 грн (406 772, 85 грн : 9).

Така сума отримуваного доходу дає відповідачу безперешкодну можливість сплачувати аліменти на утримання доньки, яка будучи повнолітньою, продовжує навчання.

Проте, заперечуючи проти позову, відповідач посилається на те, що 50% від свого доходу він сплачує на погашення заборгованості за аліментами, яка виникла на підставі виконавчого листа, що був виданий за судовим рішенням про стягнення аліментів на цю доньку як на неповнолітню дитину

Однак на висновки суду щодо наявності у відповідача можливості надавати допомогу доньці, яка продовжує навчання, цей довід не впливає. Боргові зобов`язання відповідача ОСОБА_1 виникли у зв`язку з його недбалим ставленням до своїх обов`язків щодо утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_2 позивачки у справі. З цієї підстави колегія суддів вважає, що стягнення державним виконавцем заборгованості за аліментами, яка виникла внаслідок невиконання боржником судового рішення про їх стягнення не може бути обставиною, яка дає правомірні підстави для погіршення стану позивачки шляхом стягнення аліментів у меншому розмірі, ніж може сплачувати відповідач.

Крім того, системний аналіз зазначених вище норм права вказує на те, що до предмету доказування у справах про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, належать обставини, які вказують матеріальне становище платника аліментів та на наявність у нього можливості надавати матеріальну допомогу.

Однак, посилаючись на неможливість сплати аліментів у розмірі частки доходів, на підтвердження свого майнового стану відповідач ОСОБА_1 надав тільки довідку про розмір грошового забезпечення як вій ськовослужбовця.

Будь-якої іншої інформації щодо своїх можливих доходів з інших джерел та щодо наявності будь-якого майна, відповідач ОСОБА_1 не надав. Також відповідач не надав жодної інформації про наявність у нього чи членів його сім`ї будь-яких пільг чи соціальних виплат.

Також критично суд оцінює доводи апелянта про хворобливий стан відповідача ОСОБА_1 та його сина ОСОБА_6 , оскільки додані до апеляційної скарги докази не свідчать про системність захворювань, наявність будь-яких тяжких захворювань чи інвалідності.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне урахувати перебування на утриманні відповідача двох малолітніх дітей, та те, що навчальний заклад, у якому навчається позивачка ОСОБА_2 , знаходиться у м. Миколаєві, де вона і проживає. Отже позивачка не потребує додаткових витрат на міжміський проїзд до навчального закладу та проживання у гуртожитку.

Таким чином, оцінивши наявні у справі докази, колегія суддів вважає за доцільне змінити рішення суду першої інстанції, зменшивши розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь позивачки ОСОБА_2 , до 1/7 частин його заробітку (доходу) щомісяця починаючи з 07 січня 2025 року до закінчення ОСОБА_2 навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 (двадцяти трьох) років.

З огляду на викладене апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником адвокатом Мілюченко Валентиною Анатоліївною, задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 12 лютого 2025 року змінити.

Стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання, як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у розмірі 1/7 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця починаючи з 07 січня 2025 року до закінчення ОСОБА_2 навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 (двадцяти трьох) років.

Постанова набирає законної сили з дня ухвалення, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Н.О.Тищук

Судді: Т.Б.Кушнірова

І.В.Лівінський

---------------------------------

Повний текст постанови складено 12 травня 2025 року

у зв`язку з перебуванням судді-учасника колегії у відпустці