Провадження № 2/161/95/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2025 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Мазура Д.Г.,

за участю секретаря судового засідання Дручок О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Луцького міськрайонного суду Волинської області цивільну справу за позовом Луцької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою, -

ВСТАНОВИВ :

Луцька міська рада звернулась в Луцький міськрайонний суд Волинської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач з 18.05.2011 є власником нерухомого майна (нежитлова будівля) будинку зупинки громадського транспорту з магазином за адресою: АДРЕСА_1 . Даний об`єкт нерухомого майна знаходиться на земельній ділянці комунальної власності з кадастровим номером :11:101:0045, площею 0,0436 га.

01.06.2012 між Луцькою міською радою та ОСОБА_1 укладено договір оренди вказаної земельної ділянки строком на 1 рік. 01.10.2013 строк дії договору закінчився, новий договір оренди на цей час не укладено. Разом з тим, з моменту закінчення строку дії договору оренди відповідач фактично користується зазначеною земельною ділянкою без правовстановлюючих документів та без внесення відповідної плати.

19.12.2023 на адресу відповідача скеровано листи від 19.12.2023 №1.1-30/5539/2023 та від 11.09.2024 №1.1-8/4072/2024 в яких запропоновано добровільно сплатити кошти за фактичне використання вказаної земельної ділянки, однак останнім така вимога була проігнорована, кошти за користування земельною ділянкою комунальної форми власності не сплачені. Сума коштів орендної плати за фактичне користування відповідачем спірною земельною ділянкою за період з 19.08.2017 по 01.10.2024 складає 145 698, 02 гривень.

З врахуванням викладеного, просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Луцької міської ради безпідставно збережені кошти орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою в розмірі 145 698, 02 гривень, а також понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 3028 грн.

15 листопада 2024 ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання цієї ухвали.

Судові засідання неодноразово відкладалися за клопотаннями представника відповідача в зв`язку з проведенням переговорів щодо умов укладення мирової угоди між сторонами та подачею до Луцької міської ради заяви про укладення мирової угоди.

Представник позивача до суду подав заяву про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача до суду подав клопотання про розгляд справи без його участі, відповідно до змісту якого відповідач не заперечує проти задоволення вимог позовної заяви та має намір в повному обсязі відшкодувати завдану матеріальну шкоду.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

За матеріалами справи судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 18.05.2011 набула право власності на об`єкт нерухомого майна, а саме будинок зупинки громадського транспорту з магазином за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказане нерухоме майно розташоване на земельній ділянці з кадастровим номером :11:101:0045, площею 0,0436 га.

Також встановлено, що 01.06.2012 між Луцькою міською радою та ОСОБА_1 було укладено договір оренди вказаної земельної ділянки строком на 1 рік. 01.10.2013 строк дії договору закінчився, новий договір оренди на цей час не укладено.

Відповідач, який фактично користувався цією земельною ділянкою, в період з 19.08.2017 по 01.10.2024 не сплачував будь-які платежі за користування цією ділянкою.

Наведені обставини свідчать про використання відповідачем майна комунальної власності зокрема: земельної ділянки, без оформлення правовстановлюючих документів та без державної реєстрації цих прав, у відповідності до ст. 125 ЗК України, в період з 19.08.2017 по 01.10.2024 включно.

Згідно з наданим розрахунком розмір безпідставно збережених відповідачем коштів за користування земельною ділянкою, починаючи з 19.08.2017 по 01.10.2024, складає 145 698, 02 гривень, розрахунок проведений з врахуванням нормативної грошової оцінки земельної ділянки та ставки плати за землю у три проценти, яка встановлена на території Луцької міської територіальної громади.

Статтею 14 Конституції України визначено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Предметом позову в цій справі є стягнення з власника об`єкту нерухомого майна безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розміщений.

Перехід прав на земельну ділянку, пов`язаний з переходом права на будинок, будівлю або споруду, регламентується Земельним кодексом України. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (частина 2 статті 120 ЗК України). Підставами припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці (пункт «е» частини 1статті 141 ЗК України).

За змістом глави 15 Земельного кодексу України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, право користування земельною ділянкою комунальної власності реалізується, зокрема, через право оренди.

Відповідно до частини 1статті 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Землекористувачі зобов`язані, зокрема, своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату (пункт «в» частини 1статті 96 Земельного кодексу України).

Як передбачено статтею 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

За змістом указаних приписів виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте з огляду на приписи частини 2 статті 120 Земельного кодексу України не вважається правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій розташоване це нерухоме майно.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року в справі № 629/4628/16-ц (провадження № 14-77цс18) зроблено висновок про те, що за змістом вказаних приписів виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені і яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права.

До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.

Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України (пункти 79, 81, 82 постанови).

Враховуючи вищевикладене, суд доходить до висновку про безпідставне збереження відповідачем коштів у розмірі орендної плати за використання земельної ділянки, та вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин саме приписи статей 1212 - 1214 ЦК України, оскільки для кондикційних зобов`язань доведення вини особи не має значення, а важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

За таких обставин та з врахуванням того, що у період з 19.08.2017 по 01.10.2024 відповідач не здійснював оплату за користування земельною ділянкою, на якій знаходиться належне йому нерухоме майно, суд дійшов висновку про необхідність стягнути з ОСОБА_1 в користь Луцької міської ради 145 698,02 грн безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування ч.1ст.77 ЦПК України.

Згідно із положеннями ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стороною відповідача, всупереч процесуального обов`язку, не надано в судове засідання доказів, які б вказували на сплату орендної плати та не спростовано суму заборгованості перед позивачем.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 не оформивши право користування земельною ділянкою комунальної власності, на якій розташоване належне їй нерухоме майно, як фактичний користувач земельної ділянки використовувала її у період з 19.08.2017 по 01.10.2024, без належних на те правових підстав, і без сплати орендної плати у загальній сумі 145 698,02 грн, яка є безпідставно набутими та збереженими коштами за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :11:101:0045, площею 0,0436 га, у зв`язку з чим зобов`язана їх відшкодувати позивачу.

Вирішуючи питання про судові витрати, суд бере до уваги, що відповідно до ч.1ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги задоволено в повному обсязі, то з відповідача на користь Луцької міської ради необхідно стягнути 3028 грн. сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 89,226, 263, 265 ЦПК України, суд,-

У Х ВА Л И В :

Позов Луцької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Луцької міської ради безпідставно збережені кошти орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою в розмірі 145 698 ( сто сорок п`ять тисяч шістсот дев`яносто вісім) гривень 02 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Луцької міської ради сплачений судовий збір в сумі 3028 ( три тисячі двадцять вісім) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Дата складення повного тексту рішення - 14 травня 2025 року

Учасники справи:

Позивач: Луцька міська рада, адреса: м. Луцьк, вул. Богдана Хмельницького, буд. 19, індекс 43025, .

Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Д.Г. Мазур