ХАДЖИБЕЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Провадження № 2/521/1771/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2025 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд м. Одеси у складі

судді - Маркарової С.В.,

за участю секретаря судового засідання Вінжановської К.С.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу

позивач : ОСОБА_1

відповідач : ОСОБА_2

предмет позову : стягнення коштів,-

ціна позову : 70 000 грн.

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулась до суду із вищезазначеним позовом, в якому просила стягнути на свою користь з відповідача 70 000 грн.

В обґрунтуванні позовних вимог позивач послалась на те, що 04.05.2017 та 05.05.2017 між сторонами були укладені договори-купівлі металопластикових конструкцій, за якими відповідач продала позивачу металопластикові конструкції.

За спірними договорами позивачем сплачені 131 080 грн.

Позивач стверджувала, що відповідач скористалась необізнаністю позивача в цінах на металопластикові вироби на ринку, навмисно значно завищивши їх вартість, в наслідок чого позивач фактично переплатила на її думку 70 000 грн.

Підставою позову позивач визначила Закон України «Про захист прав споживачів», за статтею 21 якого одним з порушень прав споживачів є «неналежне визначення ціни продукції».

Позивач в процесі розгляду справи позов підтримала.

Відповідач скористалась процесуальним правом надання відзиву, позов не визнала.

Так, відповідач стверджувала, що доводи позивача є голослівними, умови договору погоджені сторонами, договір виконаний, що виключає задоволення позову.

Дослідивши обставини справи, наявні докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст. 13 ЦПК України).

В порядку ст. 12 процесуального закону цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Принципами судового доказування є обов`язковість доказування (оскільки всі обставини справи підлягають доказуванню; належність, допустимість, достовірність, достатність, доказів (Глава 5 Розділу І ЦПК України).

Так, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом та несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, лише сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

З матеріалів справи встановлено, що 04.05.2017 між сторонами укладені договори № ЕА - 1728 та № ЕА 1729.

За пунктами 1.1 договорів : «Позивач доручала, а відповідач зобов`язалась організувати роботи по виготовленню і передачі у власність позивача ПВХ конструкцій за розцінками виконавця».

Відповідно до п. 2.1 Договору № 1728: «Вартість виробів склала 35 000 грн.».

Відповідно до п. 2.1 Договору № 1729: «Вартість виробів склала 96 080 грн.».

Під час укладення спірних договорів сторонами досягнута домовленість відносно загальної вартості спірних товарів.

Позивач за умовами договорів зобов`язалась сплатити кошти за товар.

Своїм підписом позивач підтвердила, що ознайомлена з вартістю товару.

За актами прийому-передачі від 1.06.2017 та 24.06.2017 позивачем прийнято замовлення, сплачена вартість товару.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 28.02.2020 (справа № 521/21813/17) позивачу відмовлено у задоволенні позову до ОСОБА_2 про визнання договорів недійсними та позивачу роз`яснено право на звернення із позовом в порядку статті 21 Закону України «Про захист прав споживачів».

Постановою Одеського апеляційного суду від 19.12.2023 змінена мотивувальна частина рішення місцевого суду, в іншій частині рішення залишено без змін.

Рішення суду набрало законної сили.

При вирішенні спору суд враховує, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Ціна договору по суті є грошовим вираженням вартості товарів чи послуг (робіт), за якою сторони будуть здійснювати ті чи інші дії.

Ціна договору, зазвичай, має договірний характер та залежить від домовленостей сторін.

Чинне законодавство відносить ціну до істотних умов договору (купівля-продаж, поставка, контрактація, підряд, оренда тощо), тобто без безпосереднього зазначення ціни в договорі він вважатиметься недійсним.

З юридичної точки зору поняття ціна (договірна ціна) визначається як певна сума грошових коштів, які контрагент зобов`язується передати іншому контрагенту за виконання ним своїх зобов`язань за договором.

В більш широкому юридичному сенсі ціною є розмір зустрічного задоволення контрагента за договором на виконання ним своїх договірних зобов`язань.

Розкриття змісту поняття договірної ціни можливе лише в контексті цивільно-правової доктрини.

Договірною є ціна, щодо якої сторони дійшли згоди при укладені договору як щодо оплати одним контрагентом іншому за виконання взятого на себе останнім зобов`язання.

Отже, договірною вважатиметься ціна, щодо розміру якої сторони спільно, обопільно домовилися, й така згода знайшла закріплення у відповідному договорі.

Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається (ч. 1 - ч. З ст. 632 ЦК України).

Поряд із тим, за п. 7 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» одним з порушень прав споживачів є неналежне визначення ціну продукції.

Зазначене узгоджується із постановою ВС від 05.12.2018 (справа № 757/2399/17), за якою права споживача вважаються порушеними, якщо ціну продукції визначено неналежним чином.

При цьому неналежним чином мається на увазі невідповідність визначення продавцем (виконавцем) ціни продукції частинам 3-6 ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» та/або не зазначення її виробником.

Такі вимоги закону відповідачем при укладені спірних договорів дотримані, зокрема, ціна спірного товару визначена, є чіткою та простою для розуміння.

Саме по собі завищення ціни товару продавцем порівняно із аналогічним товаром на ринку положеннями статті 21 Закону України «Про захист прав споживачів», яку позивач визначила підставою свого позову, не охоплюється, як і не доведено позивачем шляхом надання доказів (відповідний експертний висновок, тощо).

В контексті стаття 19 вищевказаного закону як заборона нечесної підприємницької практики, за якою практика вважається такою, що вводить в оману, якщо вона спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, шляхом надання йому неправдивої чи неповної інформації або ненадання інформації, зокрема про ціну (збільшення ціни спірних виробів) спір був вирішений судом (рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28.02.2020 (справа № 521/21813/17).

Враховуючи викладене, порушене право позивача судом не встановлено.

Керуючись Главою 9 Розділу ІІІ ЦПК України, -

ВИРІШИВ :

В позові відмовити.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки передбачені ст.ст.354,355 ЦПК України: Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду.

Суддя: Світлана МАРКАРОВА

Повний текст рішення виготовлений 12.05.2025

12.05.25