ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 381/2348/24

Провадження № 22-ц/820/878/25

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В.,

секретар судового засідання Заворотна А. В.,

за участю позивачки ОСОБА_1

і її представника ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 18 лютого 2025 року (суддя Пономаренко Л. Е.) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи Служба у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Фастівської міської ради, Орган опіки та піклування Фастівської районної ради Київської області, Орган опіки та піклування Калинівської селищної ради Фастівського району Київської області про стягнення аліментів, пені та позбавлення батьківських прав.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

У травні 2024 року ОСОБА_1 , звертаючись до суду із вказаним позовом, зазначала, що від спільного проживання з відповідачем мають двоє малолітніх дітей ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 . На підставі судового наказу, виданого Городоцьким районним судом Хмельницької області 30.08.2021 у справі № 672/897/21, з ОСОБА_3 на її користь стягнуто аліменти на утримання синів у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Однак відповідач аліменти не сплачує, заборгованість за період з 24.02.2021 по 01.04.2024 складає 149184,95 грн. Тому має право на стягнення пені за прострочення сплати аліментів у сумі 44224,39 грн. Вона самостійно виховує та утримує синів. Батько тривалий час не приймає участі у їх вихованні та утриманні, не цікавиться їхнім здоров`ям, життям та не спілкується з дітьми.

Тому позивачка просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь заборгованість за аліментами в розмірі 149184,95 грн, пеню за прострочення їх сплати в розмірі 44224,39 грн та позбавити відповідача батьківських прав відносно синів ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заочним рішенням Городоцького районного суду Хмельницької області від 18 лютого 2025 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 пеню за несвоєчасну сплату аліментів за період з 24.02.2021 по 01.05.2024 у розмірі 44224,39 грн. В решті позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про судовий збір.

ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у позові про позбавлення батьківських прав, в апеляційній скарзі просить його скасувати в цій частині та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. Посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення норм матеріального та процесуального права. Вважає, що матеріалами справи доведено факт свідомого невиконання відповідачем батьківських обов`язків щодо матеріального забезпечення та виховання малолітніх дітей. Суд безпідставно не погодився з думкою представника органу опіки та піклування про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав і не врахував заяву відповідача про визнання позову.

В решті рішення суду не оскаржується, а тому не переглядається апеляційним судом.

У засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала.

Інші учасники судового процесу не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином.

Фастівська районна рада Київської області подала клопотання про розгляд справи за відсутності представника.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно установив, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є батьками малолітніх дітей ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заочним рішенням Городоцького районного суду Хмельницької області від 01 жовтня 2021 року шлюб між сторонами розірвано.

Відповідно до судового наказу Городоцького районного суду Хмельницької області від 30 серпня 2021 року у справі № 672/897/21 з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24 лютого 2021 року і до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до довідки-розрахунку № 67010326, виданої Городоцьким відділом державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) заборгованість ОСОБА_3 по сплаті аліментів за період з 24.02.2021 по 01.05.2024 складає 149184,95 грн.

ОСОБА_3 згідно із нотаріально посвідченою заявою від 18 січня 2023 року надав згоду на позбавлення його батьківських прав відносно малолітніх дітей ОСОБА_4 і ОСОБА_5 .

Відповідно до довідки Опорного закладу освіти Калинівський академічний ліцей-освітній центр Калинівської селищної ради Фастівського району Київської області № 1 від 09.01.2024 ОСОБА_3 навчанням та вихованням сина ОСОБА_5 учня 3-А класу не цікавиться, батьківські збори не відвідує.

За змістом довідки Опорного закладу освіти Калинівський академічний ліцей-освітній центр Калинівської селищної ради Фастівського району Київської області № 2 від 09.01.2024 ОСОБА_3 навчанням та вихованням сина ОСОБА_4 учня 4-В класу не цікавиться, батьківські збори не відвідує.

Згідно з актом Калинівської селищної ради Фастівського району Київської області № 172 від 21.02.2024 про обстеження умов проживання ОСОБА_1 разом з дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проживають по АДРЕСА_1 .

Рішенням виконавчого комітету Калинівської селищної ради Фастівського району Київської області № 278-16 від 28 листопада 2024 року затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно його малолітніх синів ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Діти проживають з матір`ю та знаходяться на її утриманні.

Відповідач належним чином не виконує обов`язки щодо виховання та матеріального забезпечення синів.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відмовляючи в позові про позбавлення батьківських прав, суд виходив з того, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Позбавлення відповідача батьківських прав не відповідає інтересам дітей.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу з таких підстав.

Статтею 11 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ «Про охорону дитинства» передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно з частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини (далі - Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

За змістом частини 1 статті 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частини 1 статті 18 Конвенції батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

У рішенні від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Статтею 150 СК України встановлено обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини.

Позбавлення батьківських прав тягне за собою правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Відповідно до пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Отже, ухилення від виконання обов`язків щодо виховання дитини повинно бути навмисним, коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки, змінити її в кращу сторону не бажає, нехтуючи при цьому найкращими інтересами дитини, внаслідок чого її фізичний, психічний і моральний розвиток піддаються небезпеці.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд безпідставно не взяв до уваги думку представника органу опіки та піклування про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав, не може бути взято до уваги.

За встановлених у справі обставин, за відсутності належних, допустимих і достатніх доказів на підтвердження свідомого нехтування ОСОБА_1 своїми обов`язками суд обґрунтовано прийшов до висновку, що позивачка не довела існування достатніх підстав для застосування до відповідача такого крайнього заходу як позбавлення батьківських прав, який допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо і лише при наявності вини у діях батьків та відмовив у позові.

Орган опіки та піклування не врахував усі обставини справи, а саме причини невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, не заслухав думку дітей щодо вирішення спору.

Позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав не змінить життя дітей на краще.

Апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанцій про те, що заява відповідача від 18.01.2023 про визнання позову про позбавлення його батьківських прав, не може слугувати підставою для задоволення позову за відсутності підстав для його задоволення.

У частинах 1, 4 статті 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Отже, в розумінні приписів статті 206 ЦПК України суд відмовляє у прийнятті визнання відповідачем позову, якщо це суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до частин 2 і 3 статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства.

У справі про позбавлення батьківських прав визнання позову суперечить закону, а саме частині 3 статті 155 СК України та порушує інтереси дітей.

Аналогічний висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 10 листопада 2023 року у справі № 401/1944/22.

У зв`язку з наведеним вище не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про наявність правових підстав для задоволення позову.

Рішення суду ухвалено з урахуванням якнайкращого забезпечення інтересів дітей, відповідно до норм матеріального права, з додержанням норм процесуального права і підстав для його скасування у межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись статтями 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 18 лютого 2025 року в частині відмови в позові про позбавлення батьківських прав залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13 травня 2025 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай

Судді А. П. Корніюк

І. В. П`єнта