Справа № 569/6478/25
07 травня 2025 року м. Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області в складі:
головуючого судді Першко О.О.,
секретар судового засідання Прокопчук Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівному цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі позивач), діючи через свого представника адвоката Сулковського Б.П., звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач), в якому просив стягнути на його користь з відповідача матеріальну шкоду, яка складається з витрат на правову допомогу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 10 000 грн 00 коп. та моральну шкоду в розмірі 25 000 грн 00 коп.
Крім того, відповідачем було вчинено протиправну поведінку, що спричинило пошкодження майна ОСОБА_1 , а також він отримав ушкодження у вигляді забою голови, набряку тьмяно-скроневої ділянки та гематоми, змушений був проходити обстеження та лікування у КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги «Центральний» РМР та НК «Центральна міська лікарня» РМР, протягом двох тижнів не міг відвідувати роботу, чим йому завдано моральних страждань. Моральну шкоду оцінює в розмірі 25 000 грн.
Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про час, дату і місце проведення судового засідання, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу. 07 травня 2025 року представник позивача адвокат Сулковський Б.П. подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи провести без його та позивача участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату і місце проведення судового засідання.
Як слідує з Відповіді № 1260874 від 03 квітня 2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з 27 лютого 2015 року.
17 квітня 2025 року до суду повернулася не врученою судова повістка для відповідача на 07 травня 2025 року з довідкою поштового відділення про причини повернення/досилання, де вказана причина повернення - адресат відсутній за вказаною адресою.
Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно.
Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
У частині восьмій статті 128 ЦПК України передбачено, що днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
За змістом частини восьмої статті 128 ЦПК України відмітка про відсутність особи за адресою місця проживання вважається врученням судової повістки цій особі.
Отже, наведена норма права дає підстави вважати, що врученою судова повістка вважається в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання.
Згідно ч. 4 ст. 130 ЦПК України, у разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення.
Відповідно до частини 1, 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.
У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Оскільки судова повістка, направлена судом відповідачу за адресою, за якою зареєстровано його місце проживання, повернута суду з відміткою - адресат відсутній за вказаною адресою, тому суд вважає відповідача таким, що був належним чином повідомлений про час, дату та місце судового розгляду.
Враховуючи, що про причини неявки відповідач суді не повідомив, відзив не подав і позивач та представник позивача не заперечують проти вирішення справи в заочному порядку, таким чином суд проводить розгляд справи згідно ст. 280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів за згодою представника позивача та позивача.
Зважаючи на неявку у судове засідання всіх учасників справи, на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків.
Як встановлено судом, 18 листопада 2024 року об 11 год 40 хв в м. Рівне, по просп. Генерала Безручка, буд. 18, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Subaru Justy», номерний знак НОМЕР_1 , не надав переваги в русі транспортному засобу «Renault Megane», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який наближався з правого боку та скоїв з ним зіткнення. Після чого транспортний засіб «Renault Megane», номерний знак НОМЕР_2 , став некерованим та здійснив наїзд на металевий смітник. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Частиною 6 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) встановлено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Отже, встановлений постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 09 січня 2025 року факт дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої автомобіль «Renault Megane», номерний знак НОМЕР_2 , під керування водія ОСОБА_1 зазнав механічних пошкоджень, вина у скоєнні цієї дорожньо-транспортної пригоди водія транспортного засобу «Subaru Justy», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , є обставинами, що мають преюдиційне значення та не підлягають доказуванню.
Як слідує з огляду нейрохірурга 18 листопада 2024 року о 16 год 55 хв позивач звернувся за медичною допомогою до КП «Центральна міська лікарня» РМР, де йому було постановлено діагноз: забій голови.
19 листопада 2024 року ОСОБА_1 був оглянутий хірургом КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги «Центральний» РМР, встановлено тимчасову непрацездатність у зв`язку з набряком та осадненням шкіри скронево-тім`яної ділянки зліва, незначною гематомою. Діагноз: поверхнева травма волосистої частини голови, забій. При повторному огляді 22 листопада 2024 року хірургом було зафіксовано набряк підшкірної клітковини з гематомою, пальпація болюча, ознаки запалення відсутні. Діагноз: поверхнева травма волосистої частини голови, забій.
09 січня 2025 року між Адвокатським об`єднанням «Сулковський Богдан та Партнери» та позивачем було укладено Договір про надання правничої допомоги.
Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна
Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Пленум Верховного Суду України у постанові від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснив судам, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.
Наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві.
Як встановлено судом, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб позивача отримав механічні пошкодження, а сам позивач отримав ушкодження у вигляді поверхневої травми волосистою частини голови, забою голови та проходив лікування у КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги «Центральний» РМР та НК «Центральна міська лікарня» РМР.
Пошкодженням майна та завданням тілесного ушкодження позивачу, останньому була завдана моральна шкода, яка полягала у стражданнях, обумовлених неможливістю експлуатації транспортного засобу, отриманням ушкодження здоров`я, у зв`язку з чим було порушено звичний життєвий уклад позивача, для відновлення якого необхідні були додаткові затрати та зусилля.
Оскільки саме через дії ОСОБА_2 , який порушив правила дорожнього руху, позивач отримав травму голови, а його транспортний засіб - механічні пошкодження, тому він повинен відповідати за завдану позивачу моральну шкоду.
На підставі викладеного, з урахування принципу справедливості та співмірності, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди підлягають задоволенню частково у розмірі 15 000 грн 00 коп.
Згідно ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Разом з тим, вирішуючи питання щодо судових витрат, які складаються з витрат за надання правничої допомоги у розмірі 10 000 грн 00 коп. суд враховує, що відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Витрати за надання правничої допомоги підтверджені належними доказами, а саме Договором про надання правничої допомоги від 09 січня 2025 року, Додатком №2 до Договору про надання правничої допомоги від 09 січня 2025 року, Актом виконаних робіт (наданих послуг) від 24 березня 2025 року, в якому зазначено детальний опис робіт, виконаних для надання правничої допомоги та зазначено, що вартість послуг становить 10 000 грн.
Керуючись ст. 3, 12, 13, 81, 82, 141, 259, 263-265, 280-282, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд
У Х В А Л И В:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн 00 коп.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 4 804 (чотири тисячі вісімсот чотири) грн 80 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто Рівненським міським судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .
Повне судове рішення складено 12 травня 2025 року.
Суддя О.О. Першко