Справа № 465/2891/22
Провадження 2/465/1256/25
РІШЕННЯ

Іменем України

12.05.2025 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Кузь В. Я.

за участю секретаря судового засідання Гайдучок І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Львові цивільну справу №465/2891/22 за позовом Львівського міського комунального підприємства "Львівтеплоенерго" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання, -

встановив:

Позивач звернувся в суд з позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що відповідно до ЗУ "Про теплопостачання" позивач є постачальною організацією, суб"єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії. Зазначає, що відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Текст договору приєднання, розміщений на офіційному сайті був опублікований в газеті "Високий замок" від 01.07.2014р. №92 (5156). Відповідно до договору приєднання, предметом є те, що виконавець зобов"язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води (якщо конкретний будинок/приміщення фактично приєднані до мереж центрального опалення та мереж гарячого водопостачання виконавця), а споживач зобов"язується своєчасно оплачувати надані послуги централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води за встановленими відповідними уповноваженими органами тарифами для відповідних категорій споживачів, у строки і на умовах, що передбачені договором приєднання. Згідно довідки №2 від 21.10.2019 вбачається, що в квартирі АДРЕСА_1 проживають відповідачі та відповідно користуються послугами з централізованого опалення та послугами з централізованого постачання гарячої води. Відповідачам для здійснення оплати за надання послуг з теплопостачання відкритий особовий рахунок. Зазначає, що відповідачі не виконали свого зобов"язання щодо оплати послуг з централізованого опалення і послуг з централізованого постачання гарячої води, а тому зобов"язані оплатити суму боргу. Відтак, просить стягнути заборгованість в розмірі 22 705, 67 грн., 3% річних в розмір 487, 69 грн., інфляційні втрати в розмірі 542,87 грн. та витрати з оплати судового збору.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 12 серпня 2022 року відкрито загальне позовне провадження та справу призначено до підготовчого розгляду.

У поданому відзиві на позовну заяву відповідач ОСОБА_2 вважає позов безпідставним, просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначає, що посули з теплопостачання в квартирі не надаються з 2003р., коли зі згоди ЛКП "Сонячне" проведено від"єднання квартири від послуг з теплопостачання. Договір про приєднання ніким не підписувався, з позивачем відсутні будь - які договірні відносини.

У відповіді на відзив на позовну заяву представник позивача зазначає, що заперечення відповідача є безпідставними, а самовільне відключення від мережі теплопостачання не є підставою для звільнення від оплати за відповідні послуги.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 12 березня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті цивільну справу.

В судовому засіданні представники позивача - Олійник Л.В. та Чайка О.А. позовні вимоги підтримали, надали аналогічні пояснення, викладені в позовній заяві, просять позов задоволити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та його представник - адвокат Єрохін В.В. позовні вимоги заперечили у повному обсязі, вважають такі безпідставними.

Інші відповідачі в судове засідання не прибули, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи. Разом з цим, суд вважає, що їхня неявка в судове засідання не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали розглядуваної цивільної справи, з`ясувавши фактичні обставини у їх сукупності, суд приходить до наступного.

За змістом ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст.43 ЦПК України, учасники процесу зобовязані сприяти своєчасному , всебічному, повному та обєктивному встановленню всіх обставин справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім"ї і прописки №2 від 21.10.2019, яка долучена до позовної заяви, така видана гр. ОСОБА_5 як власнику квартири АДРЕСА_1 , в якій зареєстровані відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Однак, в подальшому в судовому засіданні надано витяг №1 про знятих з реєстрації у житловому приміщенні/будинку осіб, виданий 07.02.2025 ЛМКП "Львівтеплоенерго", з якого вбачається, що відповідачка ОСОБА_1 знята з реєстрації за адресою АДРЕСА_2 , а 15.11.2024 зняті з реєстрації з даної квартири відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_3 .

До матеріалів справи долучений договір приєднання про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води ЛМКП "Львівтеплоенерго" без визначеної дати та підписів відповідачів, відповідно до умов якого позивач, як виконавець, зобов"язується своєчасно надавати споживачу відповідної якості послуги з централізованого опалення, послуги з централізованого постачання гарячої води (якщо конкретний будинок/приміщення фактично приєднані до мереж централізованого опалення та мереж гарячого водопостачання виконавця), а споживач зобов"язується своєчасно оплачувати ці надані послуги за встановленими відповідними уповноваженими органами тарифами для відповідних категорій споживачів, у строки і на умовах, що передбачені договором приєднання.

Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг з теплопостачання між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, регулюються Законом України "Про теплопостачання", "Про житлово-комунальні послуги", а також Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2005 року, чинною у спірний період.

До житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами (пункт 2 частини 1 статті 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Права та обов`язки виконавця комунальної послуги та споживача визначені зазначеним вище Законом.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються, зокрема, на комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкових територій.

Пунктом 4 ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що виконавцями послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності визначено суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії.

Згідно із п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживач зобов`язаний сплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 6 ст. 26 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", договір про надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення з використанням внутрішньо будинкових систем, що укладається виконавцем із споживачем фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договір приєднання.

Відповідно до ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Судом встановлено, що, позивачем не надано доказів, що між сторонами укладався договір про надання послуг з центрального опалення, як і доказів, що договір приєднання, який долучений до позовної заяви, надсилався ЛМКП "Львівтеплоенерго" на адресу відповідачів.

До відзиву на позовну заяву долучено копію листа від 26.12.2016, з якого вбачається, що відповідач ОСОБА_2 повідомив про відмову від укладення запропонованого позивачем договору на постачання, і такий лист отриманий позивачем 26.12.2016 за Вх.№1061, про що свідчить печатка ЛМКП "Львівтеплоенерго".

В позовній заяві позивач просить стягнути заборгованість з відповідачів за період з 01.03.2018 по 30.06.2020.

Крім того, в матеріалах судової справи міститься акт, підписаний 26.06.18 старшим майстром ФРТМ, техніком ФРТМ, головнии інженером ЛКП "Сонячне" та відповідачем ОСОБА_2 , з якого вбачається, що в квартирі АДРЕСА_1 нагрівальні прилади (батареї) центрального опалення загальнобудинкової системи демонтовані. Стояки системи опалення заховані в штрабах стін і заштукатурені. Дозвільні документи міжвідомчої комісії Львівської міської ради на від`єднання від системи центрального опалення відсутні. В квартирі встановлено індивідуальне електричне опалення (електричний котел "Термет").

Зважаючи на викладене, суд вважає встановленим, що позивачем не доведено факту користування відповідачами послугами з теплопостачання за адресою АДРЕСА_3 .

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Ч.1 ст.79 ЦПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч.1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем не надано доказів, які беззаперечно свідчать про факт користування відповідачами послугами з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води.

Фактично позивачем лише надані розрахунки заборгованості, про стягнення якої вони просять, яка здійснена відповідно до нормативно - правових актів, однак без належних доказів надання послуг, відповідно до цих же нормативно - правових актів, в той час як відповідачі заперечують отримання згаданих послуг та належної якості у спірний період.

Частиною 4 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом вставновлено, що постановою Львівського апеляційного суду від 13.02.2025 у цивільній справі №465/8314/23 апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, рішення Франківського районного суду м. Львова від 14.06.2024 скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову Львівського комунального підприємства "Львівтеплоенерго" відмовлено. Зокрема, постановою суду встановлено, що незалучення усіх належних відповідачів, в даному випадку гр. ОСОБА_5 , виключає вирішення судом цього спору по суті заявлених вимог.

У розглядуваній судовій справі представницею позивача подано клопотання про залучення у справі співвідповідача - ОСОБА_5 як власницю квартири АДРЕСА_1 .

Однак, протокольною ухвалою в задоволенні такого клопотання відмовлено у зв"язку з тим, що таке подано поза процесуальними строками, визначеними ЦПК України.

При цьому суд наголошує на тому, що звертаючись з даною позовною заявою 09.06.2022 позивачу достеменно було відомо про наявність іншого власника квартири, у якій зареєстровані відповідачі у справі, про що свідчить долучена самим же позивачем до позовної заяви довідка з місця проживання.

Однак, лише після закриття підготовчого провадження та розгляду справи по суті на стадії завершення розгляду справи, позивачем подано клопотання про залучення співвідповідача.

Дана обставинаи свідчить про неналежне виконання позивачем своїх процесуальних прав та обов"язків, в тому числі і тих, що стосуються підтримання та обгрунтування заявлених позовних вимог.

Суд вважає встановленим, що подані стороною позивача докази у справі на обгрунтування позовних вимог не є достовірними та достатніми, не розкривають істинних відносин, які виникли між сторонами, а подані розрахунки не містять даних, на підставі яких можна встановити беззаперечний факт користування відповідачами послугами з теплопостачання.

Розрахунки заборгованості та інші докази, за наявності заперечень з приводу надання та отримання послуг, про стягнення заборгованості за які подано позов не можна вважати належними доказами на підтвердження надання відповідних комунальних послуг, надання їх відповідної кількості та якості, правильності нарахування заборгованості за надані послуги та ін.

Особа не може бути змушена до оплати послуг, які вона фактично не отримувала та без наявності між сторонами договірних стосунків.

Системний аналіз положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» свідчить про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Стандарт доказування, тобто ступінь доведеності обставин справи сторонами є питанням досить складним для Суду, яке він вирішує у кожній справі окремо. Загальне правило, сформульоване у рішенні по справі Ireland v. the United Kingdom (5310/71, § 161, 18 January 1978) наступним чином: оцінюючи докази Суд застосовуватиме стандарт доказування «поза розумним сумнівом», але додає, що такий доказ може слідувати з співіснування достатньо сильних, чітких та узгоджених припущень або інших схожих неспростованих презумпцій факту. В цьому контексті поведінка Сторін при отриманні доказу також приймається до уваги.

Суд наголошує, що переконливість кожного доказу доводиться у змагальній процедурі безпосередньо перед тим складом суду, який дає цьому доказу юридично значущу оцінку.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанова Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17).

Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року).

Під час розгляду справи судом були створені всі необхідні умови для всебічного та повного дослідження обставин справи. Разом з тим позивач не надав суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів в обґрунтування заявлених позовних вимог щодо боргу.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Пунктом 2 Постанови пленуму Верховного суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» встановлено, що обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 «Проніна проти України (Pronina v. Ukraine)», § 23).

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позову.

На підставі наведеного, керуючись статями 3, 10, 12, 81, 89, 141, 258, 259, 263 - 265, 352, 354 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

У задоволенні позовних вимог Львівського міського комунального підприємства "Львівтеплоенерго" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення його повного тексту до Львівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Сторони у справі:

Позивач: Львівське міське комунальне підприємство "Львівтеплоенерго", юридична адреса: м. Львів, вул. Д.Апостола, буд.1, ;

Відповідач 1: ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ;

Відповідач 2: ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ;

Відповідач 3: ОСОБА_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ;

Відповідач 4: ОСОБА_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя В. Кузь