УХВАЛА

07 травня 2025 року

м. Київ

справа № 461/971/24

провадження № 61-5114ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 06 серпня 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 04 лютого 2025 року у справі за заявою ОСОБА_1 про поворот виконання судового наказу Галицького районного суду м. Львова, виданого 07 лютого 2024 року

у справі за заявою Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення,

ВСТАНОВИВ:

Галицький районний суд м. Львова 07 лютого 2024 року видав судовий наказ, яким стягнув з ОСОБА_1 на користь ЛМКП «Львівводоканал» заборгованість за централізоване постачання холодної води

та водовідведення у сумі 3 855,41 грн за період з 01 квітня 2023 року

по 01 січня 2024 року, заборгованість за абонентське обслуговування постачання води у сумі 561,62 грн та заборгованість за абонентське обслуговування відведення води у сумі 287,42 грн за період з 01 березня 2022 року по 01 січня 2024 року та судовий збір у розмірі 302,80 грн.

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про поворот виконання рішення, в якій просила здійснити поворот виконання судового наказу, виданого Галицьким районним судом м. Львова 07 лютого

2024 року, шляхом стягнення з ЛМКП «Львівводоканал» та приватного виконавця Львівського виконавчого округу Пиць А. А. на користь

ОСОБА_1 всіх стягнутих сум у розмірі 6 285,97 грн; стягнути

з ЛМКП «Львівводоканал» та приватного виконавця Львівського виконавчого округу Пиць А. А. у користь ОСОБА_1 солідарно судовий збір у розмірі 155,40 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі

12 000 грн.

Галицький районний суд м. Львова ухвалою від 06 серпня 2024 року, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного суду

від 04 лютого 2025 року, заяву ОСОБА_1 про поворот виконання судового наказу задовольнив частково.

Допустив поворот виконання судового наказу, виданого 07 лютого

2024 року Галицьким районним судом м. Львова про стягнення

з ОСОБА_1 на користь ЛМКП «Львівводоканал» заборгованості

за централізоване постачання холодної води та водовідведення у сумі

3 855,41 грн за період з 01 квітня 2023 року по 01 січня 2024 року, заборгованості за абонентське обслуговування постачання води у сумі 561,62 грн та заборгованості за абонентське обслуговування відведення води у сумі 287,42 грн за період з 01 березня 2022 року по 01 січня 2024 року (особовий рахунок № НОМЕР_1 ) та судового збору у розмірі 302,80 грн.

В порядку повороту виконання судового наказу, виданого 07 лютого

2024 року Галицьким районним судом м. Львова, стягнув

з ЛМКП «Львівводоканал» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 5 007,25 грн.

У задоволенні решти вимог заяви відмовив.

16 квітня 2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку надіслала

до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 06 серпня 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 04 лютого 2025 року у вказаній справі.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про відмову

у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України як і пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачають, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом.

Частиною першою статті 389 ЦПК України, яка є спеціальною нормою процесуального права, що регламентує право касаційного оскарження судових рішень, встановлено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи

та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених

у частині третій цієї статті; ухвали суду першої інстанції, вказані

у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку; ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення,

про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими

або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу

в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Відповідно до пункту 29 частини першої статті 353 ЦПК України окремо

від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали про поворот виконання рішення суду чи відмови у повороті виконання рішення.

За змістом пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України

та пункту 29 частини 1 статті 353 ЦПК України судові рішення першої

та апеляційної інстанції щодо повороту виконання рішення суду чи відмови у повороті виконання рішення не підлягають оскарженню в касаційному порядку.

Системне тлумачення статей 353, 389 ЦПК України свідчить про те,

що законодавець свідомо виокремив випадки, в яких може бути оскаржена або конкретна процесуальна дія, або така конкретна дія і відмова

в її вчиненні.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє

у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини») умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня

1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Таким чином, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, оскільки ЦПК України не передбачено права на оскарження у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції про поворот виконання рішення суду у справі та постанови суду апеляційної інстанції, прийнятої за результатами її перегляду.

Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Галицького районного суду

м. Львова від 06 серпня 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 04 лютого 2025 року у справі за заявою ОСОБА_1 про поворот виконання судового наказу Галицького районного суду

м. Львова, виданого 07 лютого 2024 року у справі за заявою Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. В. Литвиненко

А. І. Грушицький

Є. В. Петров