ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 595/1727/24Головуючий у 1-й інстанції Содомора Р.О.
Провадження № 22-ц/817/396/25 Доповідач - Гірський Б.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого Гірського Б.О.

суддів Костіва О.З., Храпак Н.М.

за участю секретаря Панькевич Т.І.,

представників сторін

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку цивільну справу №595/1727/24 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-МАРКЕТ» від імені якого діє Шестерня Наталя Олександрівна на рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 27 січня 2025 року (ухвалене суддею Содоморою Р.О., повний текст рішення складено 05 лютого 2025 року) в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-МАРКЕТ» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «АТБ-МАРКЕТ» (далі ТОВ «АТБ-МАРКЕТ») звернулось до суду із вказаним позовом.

Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначали, що 27.02.2022 року під час роботи магазину продукти 433 мережі магазинів ТОВ «АТБ-МАРКЕТ», що розташований за адресою: Тернопільська область, м. Бучач, вул. Галицька, буд. 10 приблизно о 13 год. 00 хв. відповідач ОСОБА_1 зайшовши до приміщення та діючи умисно з хуліганських мотивів вчинив пошкодження майна компанії ТОВ «АТБ-МАРКЕТ», а саме товарів алкогольної продукції на загальну суму 209 104,60 грн.

Постановою Бучацького районного суду Тернопільської області від 01.02.2024 року у справі №595/221/24 визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 грн.

Зазначали, що внаслідок протиправних дій відповідача магазину Продукти 433 мережі магазинів ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» було завдано значну матеріальну шкоду, що виразилася у побитті вітрин з алкогольною продукцією на суму 209 104,60 грн.

Вказували, що зазначені збитки підтверджуються: видатковими накладними на поставку алкогольної продукції (товар, який знаходився на вітрині 27.02.2022 року); наказом про проведення позапланової інвентаризації товарних запасів; інвентаризаційною відомістю №2280 від 27.02.2022 року; інвентаризаційною відомістю №2410 від 27.02.2022 року.

На підставі наведеного, просили стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» матеріальну шкоду в сумі 209 104, 60 грн. та сплачений судовий збір.

Рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 27 січня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» від імені якого діє адвокат Шестерня Н.О. просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував всі обставини, які мають значення для справи та неправильно застосував норми матеріального права.

Звертає увагу на те, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження вини інших осіб у завданні шкоди, натомість вина ОСОБА_1 підтверджена постановою Бучацького районного суду Тернопільської області від 01.02.2024 року у справі 595/221/24, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Звертає увагу на те, що у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року у справі № 234/16272/15-ц, з огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди (ч. 2 ст. 1166 ЦКУ), особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Вважає, що розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.

Вказує на те, що внаслідок протиправних дій відповідача магазину Продукти - 433 мережі магазинів ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» було завдано значної матеріальної шкоди, що виражається у побитті вітрин з алкогольною продукцією на суму 209 104,60 грн.

Вважає, що зазначені збитки підтверджуються наступними допустимими та належними доказами: видатковими накладними на поставку алкогольної продукції (на товар , який знаходився на вітрині 27.02.2022р.), наказом про проведення позапланової інвентаризації товарних запасів, інвентаризаційна відомість № 2280 від 27.02.2022 року , інвентаризаційна відомість № 2410 від 27.02.2022 року.

Звертає увагу на те, що із наказу про проведення позапланової інвентаризації товарних запасів чітко вбачається, що дана інвентаризація проводилась для надання до правоохоронних органів та вказані документи містяться в матеріалах справи.

Вважає, що позивачем надано достатньо доказів на підтвердження понесених збитків за реально втрачене майно у вигляді побитої алкогольної продукції.

Від представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Оринник Н.С. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Вважає, що суд першої інстанції у повній мірі дослідив докази та прийшов до вірного висновку, що розмір шкоди відповідача із поданих позивачем документів не доводиться.

Посилається на те, що ст. 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, однак докази позивача є припущенням розміру завданої шкоди.

Вказує на те, що із інвентаризаційних відомостей, які позивач надав як доказ завданої шкоди вбачається лише факт нестачі алкоголю у магазині, а не розмір шкоди, завданої з вини відповідача.

Зазначає, що алкоголь, у розбитті якого звинувачують відповідача не приймався магазином по акцизних марках та не був списаний як бій по цих же акцизних марках. Саме номер акцизу дозволив би ідентифікувати алкоголь (вид, кількість та зв`язок із видатковими накладними), який був у той день знищений.

Тому, неможливо встановити чи взагалі весь цей алкоголь був розбитий у день події чи був викрадений або прийнятий у магазині з помилками чи з інших причин відсутній у магазині, що знову ж доводить факт припущення розміру шкоди.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Шестерня Н.О. підтримала вимоги апеляційної скарги з мотивів, викладених у ній.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Оринник Н.С. заперечила проти задоволення апеляційної скарги з мотивів, викладених у відзиві.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів приходить до наступних висновків.

За ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено наступні обставини справи.

27.02.2022 року, о 13 годині 00 хвилини, ОСОБА_1 , вчинив дрібне хуліганство, що виражалося у розбитті алкогольних напоїв в маркеті «АТБ», що за адресою АДРЕСА_1 . Дані обставини встановлені постановою Бучацького районного суду Тернопільської області від 01.02.2024 року по справі №595/221/24, якою притягнено ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП.

Із долученої до матеріалів справи копії постанови про закриття кримінального провадження від 29.12.2023 року винесеної начальником СД відділення поліції №2 (м. Бучач) Чортківського районного відділу поліції ГУНП в Тернопільській області капітаном поліції Меньків В.І., вбачається, що 27.02.2022 року приблизно о 13 год. 00 хв. група осіб, а саме: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та інші невстановлені слідством особи, перебуваючи у приміщенні супермаркету АТБ, що знаходиться в м. Бучач вул. Галицька, 10, вчинили неправомірні дії, що полягали у пошкодженні вітрин із алкогольними напоями у даному супермаркеті, чим спричинили матеріальну шкоду власнику АТБ.

Також із копії даної постанови вбачається, що кримінальне провадження закрите, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 293 КК України.

Наказом від 27.02.2022 року вирішено провести в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться за адресою м. Бучач, вул. Галицька, 10 позапланову інвентаризацію по товарних позиціях - алкогольні напої.

Відповідно до інвентаризаційної відомості №2410 від 27.02.2022 року різниця між обліковою сумою та фактичною сумою наявної продукції становить 187 199, 30 грн.

Відповідно до інвентаризаційної відомості №2280 від 27.02.2022 року різниця між обліковою сумою та фактичною сумою наявної продукції становить 21 905, 30 грн.

Загальна недостача згідно з інвентаризаційних відомостей по товарних позиціях алкогольних напоїв від 27.02.2022 року становить 209 104, 60 грн.

Крім того, представником позивача долучено до матеріалів справи накладні на внутрішнє переміщення товарів з 01.01.2022 року по 22.02.2022 року, а також видаткові накладні.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено розміру завданих відповідачем збитків.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає в повній мірі.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є: завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Відповідно до частини 1 та пункту 1 частини 2 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Так, згідно із частинами 1, 2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, в силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (часина 4 статті 263 ЦПК України).

У разі встановлення конкретної особи, яка завдала шкоду, відбувається розподіл тягаря доказування: позивач повинен довести наявність шкоди та причинний зв`язок, відповідач доводить відсутність протиправності та вину (схожий висновок див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20 (провадження № 61-21130сво21).

У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та, з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди, а позивач доказує наявність шкоди та її розмір.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди (п. п. 32,33 постанови Верховного Суду від 04.08.2020 року у справі № 925/1478/16).

Тобто, встановлення прямого причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди, та збитками потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності реальних збитків. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність є причиною, а збитки, яких зазнала потерпіла особа, - наслідком такої протиправної поведінки. Питання про наявність або відсутність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи і шкодою має бути вирішено судом шляхом оцінки усіх фактичних обставин справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Так, судом першої інстанції вірно встановлено, що 27.02.2022 року неправомірні дії, які полягали у розбитті алкогольних напоїв в маркеті «АТБ», що за адресою АДРЕСА_1 вчиняло декілька осіб, що підтверджується, зокрема: копією постанови про закриття кримінального провадження від 29.12.2023 року, яка винесена начальником СД відділення поліції №2 (м.Бучач) Чортківського районного відділу поліції ГУНП В Тернопільській області капітаном поліції Меньків В.І.; протоколом огляду диска відеозапису від 17.04.2022 року наданого представником відповідача, з якого вбачається, що в супермаркеті «АТБ» пляшки з алкогольними напоями з полиць скидало декілька осіб; копіями постанов від 16.05.2024 року Бучацького районного суду Тернопільської області у справах №595/833/24 та №595/835/24 (за фактом розбиття спиртних напоїв 27.02.2022 року в супермаркеті «АТБ» що за адресою м. Бучач, вул. Галицька, 10), якими провадження в адміністративних справах про притягнення ОСОБА_2 та ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП були закриті, у зв`язку із відсутністю в їх діях складу адміністративного правопорушення.

На обґрунтування позовних вимог щодо розміру завданої шкоди, позивачем було надано, зокрема, інвентаризаційні відомості №2280 від 27.02.2022 року та №2410 від 27.02.2022 року, відповідно до яких розмір матеріальної шкоди, що виражається у побитті вітрин з алкогольною продукцією становить 209 104,60 грн.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що із вказаних інвентаризаційних відомостей можна визначити наявну у магазині станом на 27.02.2022 року недостачу товару, проте визначити розмір заподіяної шкоди встановити неможливо, в тому числі і відповідно до ступеня вини відповідача ОСОБА_1 ..

Обґрунтування належності даних доказів для підтвердження позовних вимог, а саме того, що товар (його кількість), який зазначений в інвентаризаційних відомостях від 27.02.2022 року був пошкоджений саме відповідачем, матеріали справи не містять, оскільки сама недостача цих товарів могла бути наслідком інших неправомірних дій чи виникнути з інших причин.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що із наданих позивачем доказів не можливо встановити причинно-наслідковий зв`язок між неправомірними діями ОСОБА_1 та сумою нестачі зазначеною у інвентаризаційних відомостях. Крім того, вчинення неправомірних дій по розбиттю алкогольної продукції (заподіянню шкоди) вчинялося не одноособово ОСОБА_1 , а й іншими як встановленими так і не вставновленими особами, а з інвентаризаційних відомостей від 27.02.2022 року встановити збитки завдані особисто відповідачем неможливо.

Також місцевий суд слушно звернув увагу на те, що, ані з постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, ані з постанови про закриття кримінального провадження не вбачається кількість, вид, вартість алкогольної продукції, яка була пошкоджена, як загалом, так і ОСОБА_1 особисто.

Більше того, колегія суддів звертає увагу на те, що в суді першої інстанції представник відповідача заявляв клопотання про витребування у позивача таких доказів як: звіряльні відомості, інвентаризаційні описи або протоколи інвентаризації, які складались під час проведення ревізії 27.02.2022 року у магазині АТБ по АДРЕСА_1 , з метою підтвердження того, що при проведенні інвентаризації не був порушений порядок, визначений Положенням про інвентаризацію активів та зобов`язань.

Разом з тим, стороною позивача, вищевказаних доказів надано не було, що було враховано судом першої інстанції при ухваленні рішення.

Інші надані докази стороною позивача, зокрема, видаткові накладні на поставку алкогольної продукції, не дають можливості визначити розмір шкоди заподіяної саме ОСОБА_1 .

Також судом апеляційної інстанції враховується, що Законом України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального, передбачено, що алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

Проте, позивачем не проводився опис та підрахунок марок акцизного податку з битої алкогольної продукції на їх відповідність обліковому товару.

Відтак суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що позивач, на якого покладено обов`язок доказування наявності шкоди та її розміру, не надав достатніх доказів для визначення реальної суми завданих йому збитків неправомірними діями відповідача ОСОБА_1 .

Колегія суддів погоджується із доводи апеляційної скарги про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні дрібного хуліганства є доведеною, однак не є тотожною заподіянню шкоди і оскільки саме на позивача покладений обов`язок доказування наявності причинного зв`язку між неправомірними діями особи та заподіяною шкодою (її розміром), останній не обґрунтував належність поданих доказів для підтвердження своїх вимог.

Крім того відповідно до ст. 1190 ЦК України, особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини.

Так, з матеріалів справи (постанови про закриття кримінального провадження, постанов в справах про адміністративні правопорушення) вбачається, що майнова шкода ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» була заподіяна діями декількох встановлених осіб (незважаючи на те, що не всі вони були притягнуті до відповідальності за вчинення дрібного хуліганства), проте вимог про визначення шкоди, яку заподіяв відповідач у частці відповідно до ступеня його вини чи визнання відповідальності за шкоду, яка заподіяна діями декількох осіб спільною, як неподільний результат їх неправомірних дій, позивачем не заявлялося.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції також не спростовують.

Виходячи з вищенаведеного, апеляційну скаргу ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, порушень норм матеріального чи процесуального права судом не допущено. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги відсутні.

Щодо судових витрат.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Ураховуючи, що за результатами апеляційного перегляду справи, результат вирішення справи залишився незмінним, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-МАРКЕТ» залишити без задоволення.

Рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 27 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови складено 08 травня 2025 року.

Головуючий: Гірський Б.О.

Судді: Костів О.З.

Храпак Н.М.