Справа № 288/583/25
Провадження № 2/288/354/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2025 року. смт.Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Поліщук Р. М.,

з участю секретаря судових засідань - Плетенецької Т.Ю.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Попільня цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Корнинської селищної ради Житомирського району Житомирської області про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до суду з позовом до Корнинської селищної ради Житомирського району Житомирської області (далі відповідач) про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини в якому вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 та після його смерті відкрилась спадщина на все належне йому майно

Позивач є спадкоємцем першої черги та зазначає, що на час смерті батько проживав з нею за адресою: АДРЕСА_1 , хоча був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , а тому позивач прийняла спадщину своїми діями, так як постійно проживала разом із спадкодавцем на час його смерті.

На підставі вищевикладеного позивач просить встановити факт її постійного проживання разом із спадкодавцем батьком ОСОБА_2 , на час його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою АДРЕСА_1 .

Позивач та її представник в підготовче судове засідання не з`явились, від представника позивача 12 травня 2025 року надійшла заява в якій він просить розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явився, 25 квітня 2025 року через канцелярію суду надав заяву в якій просив розгляд справи провести у його відсутність, не заперечує у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до частини третьої статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Частина третя статті 211 ЦПК України визначає, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно частини четвертої статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 вказані ОСОБА_2 та ОСОБА_4 . /а.с.5/

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , 14 жовтня 1986 року між ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 було укладено шлюб, після укладення шлюбу прізвище дружини змінилося на ОСОБА_6 . /а.с.6/

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . /а.с.7/

Згідно довідки від 13 березня 2025 року № 295, виданої Корнинською селищною радою, ОСОБА_2 , уродженець смт.Корнин, Попільнянського району, Житомирської області, постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 до дня своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з донькою ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ). /а.с.8/

Відповідно до довідки від 31 березня 2025 року № 336, виданої Корнинською селищною радою, ОСОБА_2 , уродженець смт.Корнин, Попільнянського району, Житомирської області, був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , до дня своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак за вказаною адресою не проживав, інші особи за даною адресою, на час смерті ОСОБА_2 не проживали та не були зареєстровані. /а.с.9/

Як вбачається з Витягу зі Спадкового реєстру від 04 квітня 2025 року, у Спадковому реєстрі відсутня інформація щодо спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 . /а.с.10/

03 квітня 2025 року за вих.№ 110/01-16, приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Мітніцьким Ю.Г. повідомлено ОСОБА_1 про те, що строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , закінчився 05 серпня 2006 року. В зв`язку з тим, що строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 пропущено, так як звернулися до нотаріальної контори 3 квітня 2025 року, з наданих документів однозначно не підтверджується факту постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а тому заява про прийняття спадщини не може бути прийнята, а свідоцтво про право на спадщину не може бути видано. /а.с.11/

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Позивач звернулася до суду з позовом в якому просить встановити факт постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, з тих підстав, що надані нею до нотаріуса документи однозначно не підтверджують факт постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно зі статтями 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до статті 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Приписами статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Частинами першою, третьою статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Тобто, будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину.

Подібні висновки щодо застосування частини третьої статті 1268 ЦК України викладені у постановах Верховного Суду: від 10 квітня 2020 року у справі № 355/832/17 (провадження №61-27212св19), від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17 (провадження №61-39308св18), від 02 квітня 2021 року у справі № 191/1808/19 (провадження №61-6290св20), від 28 квітня 2021 року у справі № 204/2707/19 (провадження №61-15380св20), від 19 травня 2021 року у справі № 937/10434/19 (провадження №61-3620св21).

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

При розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: місце відкриття спадщини, коло спадкоємців, які прийняли спадщину, законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини. Обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.

Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268 ЦК України є необхідним встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця.

Так, частиною першою статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації.

Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо).

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Зазначена норма відображає загальний принцип недискримінації за ознакою наявності чи відсутності реєстрації місця проживання чи місця перебування особи.

За змістом пунктів 3.21 та 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.

Позивач, звертаючись до суду із позовом, вказує, що її батько не був зареєстрованим разом з нею за однією адресою, проте до дня його смерті він проживав разом із нею за адресою АДРЕСА_1 .

Верховний Суд у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17 (провадження №61-39308св18) вказав, що частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.

При цьому, відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем та оцінені судом, зазначені висновки наведені Верховним Судом у постановах від 10 січня 2019 року в справі № 484/747/17, від 07 червня 2022 року в справі № 175/4514/20.

Судом встановлено, що позивач на час відкриття спадщини постійно проживала разом з батьком до дня його смерті, що підтверджується наданими доказами, а тому наявні підстави для встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Частиною першою статті 76 ЦПК України, передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та встановлення факту постійного проживання позивача разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини,

Керуючись статтями 15, 16, 29, 1216-1218, 1220, 1221, 1258, 1259, 1261, 1268, 1270, 1296 ЦК України; статтями 4, 12, 13, 19, 23, 28, 48, 76, 78, 81, 128, 200, 206, 211, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Корнинської селищної ради Житомирського району Житомирської області про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , разом із спадкодавцем батьком ОСОБА_2 , на час його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Попільнянського

районного суду Р. М. Поліщук