Справа № 375/1133/25
Провадження №2-з/375/9/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2025 року селище Рокитне

Суддя Рокитнянського районного суду Київської області Банах-Кокус О.В. розглянувши матеріали заяви представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Короля Павла Васильовича про забезпечення позову до подачі позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

12 травня 2025 року до Рокитнянського районного суду Київської області надійшла заява представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Короля Павла Васильовича про забезпечення позову до пред`явлення позову.

У заяві заявник просить накласти арешт на автомобілі: Volkswagen Passat, 1999 року випуску, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , колір зелений, об`єм двигуна 1, 781 см3, VIN код НОМЕР_2 та - Audi A4, 2005 року випуску, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , колір сірий, об`єм двигуна 1781 см3, VIN код НОМЕР_4 , право власності на які зареєстровано за ОСОБА_2 .

Вимоги заяви обґрунтовує тим, що 1 жовтня 2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб. Зазначене майно було придбане подружжям у період зареєстрованого шлюбу, право власності на які зареєстровано за ОСОБА_2 , а тому він може розпоряджатися зазначеним майном на власний розсуд, у тому числі продати або іншим чином відчужити майно.

Таким чином, позивач вважає, що такі дії з боку ОСОБА_2 , у випадку відчуження ним спірного майна, може істотно ускладнити виконання рішення суду.

Заявник вказує, якщо не вжити заходи забезпечення позову, то існують ризики продажу транспортних засобів їх власником.

Для унеможливлення відчуження спірних автомобілів, необхідним заходом забезпечення позову вважає накладення арешту на майно, відповідно до п.1 ч.1 ст. 150ЦПК України.

У зв`язку із відсутністю обставин, які перелічуються у ч. 3 ст. 154 ЦПК України, застосування заходів зустрічного забезпечення не пропонується.

Згідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу (ч.6 ст.153 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову без виклику сторін, суд керується ч. 13 ст. 7 ЦПК України, відповідно до якої розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

За даною нормою закону однією з причин, в зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення суду.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» - «розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову повинні бути співмірними з заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Співмірність при цьому передбачає врахування судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності та обґрунтованості запропонованого заявником способу забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним способом забезпечення позову та предметом позову, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову. Такий висновок зробив Верховний Суд у постанові від 31 січня 2019 року у справі № 761/45074/17.

Також суд зазначає, що згідно із сталою практикою Верховного Суду, забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно є належним заходом забезпечення позову у спорах про поділ майна подружжя.

Як вбачається з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 автомобіль марки Volkswagen Passat, 1999 року випуску, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , колір зелений, об`єм двигуна 1781 см3, VIN код НОМЕР_2 , дата реєстрації 22.04.2025, належить ОСОБА_2 на праві власності.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_6 від 01.10.2011 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстровано шлюб 01.10.2011 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 1460.

Заявник вважає, що ОСОБА_2 може відчужити майно, а такий вид забезпечення позову спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення.

Судом враховано, що обставини, на які посилається ОСОБА_1 як на підставу для вжиття заходів забезпечення позову, свідчать про те, що між сторонами дійсно є спір та може виникнути реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про поділ автомобіля, якщо його буде відчужено одним з подружжя.

Виконання в майбутньому судового рішення у справі про поділ майна подружжя, у разі задоволення позовних вимог, безпосередньо пов`язане з обставинами наявності у відповідача спірного майна на праві власності. Арешт майна, який накладається судом для забезпечення позову про поділ такого майна, має на меті забезпечити можливість подальшої перереєстрації права власності на це майно, або забезпечити вимоги ОСОБА_1 про стягнення на її користь половини вартості автомобіля, якщо буде заявлено саме такий спосіб поділу автомобіля.

Конкретний захід забезпечення позову є співмірним майбутній позовній вимозі, адже при його застосуванні забезпечується збалансованість інтересів сторін. Захід забезпечення позову має тимчасовий характер і його вжиття не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.

За таких обставин, суд дійшов до висновку про необхідність та доцільність вжиття заходів забезпечення позову, наклавши арешт на спірне майно автомобіль марки Volkswagen Passat, 1999 року випуску, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , для забезпечення ефективного захисту прав та інтересів ОСОБА_1 .

Разом з тим, відсутні докази належності права власності ОСОБА_2 на автомобіль марки Audi A4, 2005 року випуску, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , колір сірий, об`єм двигуна 1781 см3, VIN код НОМЕР_4 , суд не вбачає підстав для задоволення заяви в цій частині.

Відтак, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення заяви про забезпечення майбутніх позовних вимог про поділ майна подружжя шляхом накладення арешту на автомобіль марки Volkswagen Passat, 1999 року випуску, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , колір зелений, об`єм двигуна 1, 781 см3, VIN код НОМЕР_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

На підставі викладеного, керуючись статтями 149-159, 260, 353, 354 Цивільного процесуального кодексу України,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Короля Павла Васильовича про забезпечення позову до подачі позовної заяви - задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, яке на праві власності належить ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , а саме:

- автомобіль марки Volkswagen Passat, 1999 року випуску, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , колір зелений, об`єм двигуна 1, 781 см3, VIN код НОМЕР_2 .

В задоволенні іншої частини вимог заяви про забезпечення позову відмовити.

Дана ухвала є виконавчим документом та підлягає виконанню відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Стягувач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_8 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Боржник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову три роки.

Ухвала про забезпечення позову набирає законної з моменту підписання її суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Олена БАНАХ-КОКУС