ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/254/25 Справа № 215/6035/23 Суддя у 1-й інстанції - Камбул М. О. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста О. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2025 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №215/6036/23 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»,

на рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 січня 2024 року,

встановив:

У жовтні 2023 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі по тексту АТ КБ «Приватбанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 звернулась до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 23.03.2011 року. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Банком на підставі Договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом та відповідачу надано у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 21 600 гривень, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту, банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач дала свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, його зміну за рішенням та ініціативою банку

АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. ОСОБА_1 не сплатила своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв`язку з чим станом на 04.09.2023 року у відповідача виникла заборгованість в розмірі 30 006,58 гривень, яка складається з: 20890 гривень заборгованість за тілом кредиту, 9116,8 гривень заборгованість за нарахованими відсотками.

У зв`язку з викладеним, просить стягнути з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за договором про надання банківських послуг № б/н від 23.03.2011 року в розмірі 30 006,58 гривень станом на 04.09.2023 року та витрати по сплаті судового збору в сумі 2 684 гривень.

Рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 січня 2024 року позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» залишені без задоволення.

В апеляційній скарзі АТ КБ «Приватбанк», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 січня 2024 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк».

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що 23.03.2011 року відповідачка пройшла ідентифікацію та підписала Анкету-заяву про при єднання до Умов та правил надання банківських послуг. Своїм підписом вона підтвердила, що їй було надано повну інформацію щодо надання банківських послуг. На підставі підписаної 23.03.2011 року анкети-заяви відповідачці було видано кредитну картку, 16.07.2014 року встановлено кредитний ліміт в розмірі 21600 гривень. Із розрахунку заборгованості та виписки по картковому рахунку прослідковується, що відповідач після встановлення кредитного ліміту користувалась кредитними коштами за допомогою картки, отримувала кошти через банкомати, розраховувалася в торгівельній мережі, частково сплачувала борг, що призвело до утворення простроченої заборгованості. Посилається, що надана виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості є належними доказами по справі, однак всупереч закону не прийняті судом першої інстанції як належні. Суд першої інстанції не з`ясував всі обставини справи, які мають значення для правильного вирішення справи та не надав оцінки усім доказам у справі, які надавалися відповідачем.

Зазначає, що суд першої інстанції не дослідив належним чином розрахунок заборгованості у взаємозв`язку з випискою з особового рахунку позичальника, зокрема, і щодо фактичного отримання та використання відповідачем кредитних коштів. Заборгованість за тілом кредиту складається з поточної заборгованості (в розрахунку заборгованості це графа «Тіло кредиту поточне») та простроченої (графа «Тіло кредиту прострочене»). Зауважує, що відсутність боргу за поточним тілом кредиту не означає, що боргу перед банком не існує, а означає, що вся заборгованість та талом кредиту стала простроченою і становить 20 890 гривень.

Посилається, що суд першої інстанції всупереч ст. 1054 ЦК України безпідставно звільнив відповідача від відповідальності щодо повернення отриманої суми позики, яка підлягає стягненню в повному обсязі, в тому числі підлягає задоволенню і вимога про стягнення заборгованості за відсотками в сумі 9 116,58 гривень. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк», суд першої інстанції не врахував наведені обставини.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга АТ КБ «Приватбанк» підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Відповідно здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Частиною 3 ц ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справиієї статті визначено, що розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

19 липня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України щодо гарантування права на судовий захист у малозначних спорах» від 19 червня 2024 року № 3831-IX. (далі по тексту Закон № 3831-IX)

Відповідно п. 2 розділу II «Прикінцеві положення» Закону № 3831-IX установлено, що позовні заяви і апеляційні скарги, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Частиною 1 ст. 369 ЦПК України (в редакції, що діяла до набрання чинності Законом України № 3831-IX) визначено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Апеляційна скарга у даній справі подана до набрання чинності Законом № 3831-IX.

Згідно ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Залишаючи позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» без задоволення, суд першої інстанції виходив з недоведеності та необґрунтованості заявлених позовних вимог.

Апеляційний суд не може в повній мірі погодитися з такими висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, підтверджено, що 23.03.2011 року ОСОБА_1 підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, згідно якої Банк надав відповідачу кредит, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.У вказаній Анкеті-заяві зазначено, що вона згодна, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складають між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом відповідача у заяві, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.

У заяві-анкеті від 23 березня 2011 року процентна ставка не зазначена.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення заборгованості за простроченими відсотками, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, зокрема, посилався на Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку, Тарифи, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку від 23 березня 2011 року, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами, та саме у зазначеному в цих документах, що додані до позовної заяви розмірах і порядку нарахування.

В постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілими усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

З виписки по особовому рахунку відповідача ОСОБА_1 за період з 17.01.2007 року по 06.09.2023 року вбачаються операції за картками, а саме зняття готівкових коштів, придбання товарів, поповнення карткового рахунку, тощо, при цьому останнє поповнення карти відбулося 15.08.2023 року.

Також 03.08.2021 року ОСОБА_1 підписала Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, в якій містяться її персональні дані, опис фінансової послуги «відкриття та обслуговування поточного рахунку емісія та обслуговування платіжного інструменту, споживче кредитування». У п. 2.1.1.1.1. заяви вказано, що її підписанням на підставі ст. 634 ЦК України клієнт приєднується до цих Умов та правил. Паспорт споживчого кредиту є невід`ємною частиною цього Договору. Наведено перелік кредитних карток, на які банк встановлює кредитні ліміти: карта «Універсальна», картка «Універсальна Gold», преміальні картки: Planinum, World Black Edition, Wold Elit Infinite, VISA Signatureм. Це перелік може змінюватися та доповнюватися на розсуд банку.

У п. 1.2 заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг «Основні умови кредитування» вказано, що кредит ОСОБА_1 отримала для власних потреб (ціль - споживчі цілі), тип кредиту відновлювальна кредитна лінія, строк кредитування 12 місяців з пролонгацією, мета споживчі цілі, спосіб надання кредиту безготівковим шляхом. У п 1.3 заяви викладена інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача за кожним з типів карток «Універсальна», «Універсальна Голд».

Відповідно довідки АТ КБ «Приватбанк» відповідач ОСОБА_1 отримала кредитну картку «Універсальна», емітовану АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 зі строком дії до 03/15, кредитну картку «Універсальна Gold» № НОМЕР_2 зі строком дії до 07/17, кредитну картку «Універсальна Gold» № НОМЕР_3 зі строком дії до 07/18.

Про отримання відповідачкою інших кредитних карток за строком дії після липня 2018 відомості відсутні.

Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ім`я ОСОБА_1 за картковим рахунком відповідача кредитний ліміт було встановлено 16.07.2014 року на рівні 21 600 гривень та в подальшому він 09.01.2020 року встановлено на рівні 0 гривень.

Відповідно наданого розрахунку заборгованості, станом на 04.09.2023 року ОСОБА_1 має заборгованість в розмірі 30 006,58 гривень, яка складається з: 20 890 гривень тіло кредиту (0,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту, 20890 грн. за простроченим тілом кредиту); 0,00 грн. нараховані відсотки; 9116,58 грн. за простроченими відсотками; 0,00 грн. нараховані відсотки на прострочення кредит, згідно ст. 625 ЦК України; 0,00 грн. за нарахованою пенею; 0,00 грн. за нарахованою комісією.

Разом з тим, із виписки по рахунку відповідача ОСОБА_1 вбачається, що остання користувалася карткою № НОМЕР_3 та № НОМЕР_2 без зазначення типу картки, доказів того, що відповідач користувався кредитною карткою, зокрема «Універсальна», «Універсальна голд»; преміальна картка «Platinum», преміальна картка «World Black Edition», преміальна картка «VISA Signature», преміальна картка «World Elite» чи преміальна картка «Infinite», зі строком дії після 07/18 матеріали справи не містять, що свідчить про те, що в матеріалах справи відсутні докази узгодження між сторонами розміру відсоткової ставки, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками.

Отже ті обставини, що в заяві про приєднання до умов та правил надання послуг від 03 серпня 2021 року, підписаній сторонами, були викладені істотні умови кредитного договору, а саме типи карток, строк кредитування, тип відсоткової ставки, загальні витрати за кредитом та орієнтовна вартість кредиту для споживача за весь час користування кредитом, тощо не можуть бути підставою для стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за простроченими відсотками, оскільки з виписки по рахунку відповідача ОСОБА_1 неможливо встановити тип карти, якою користувалася відповідач, доказів того, що це була картка «Універсальна», «Універсальна Gold»; преміальна картка «Platinum», преміальна картка «World Black Edition», преміальна картка «VISA Signature», преміальна картка «World Elite» чи «Infinite», матеріали справи не містять, отже між сторонами не було узгоджено розмір відсоткової ставки.

Таким чином, підстави для задоволення позову в частині стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками в сумі 9 116,58 гривень відсутні.

Проте, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, а також вимоги частини 2 статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, тому колегія суддів вважає, що банк вправі вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання повернути йому фактично отримані грошові кошти (тіло кредиту). В даному випадку така сума становить 20 890 гривень.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідачем заявлено про застосування позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

З виписки за договором № б/н за період 17.01.2007 року по 06.09.2023 року та розрахунку заборгованості, які надано позивачем, вбачається, що останній платіж за договором позичальником було сплачено 15 серпня 2023 року.

Крім того, за попередній період відповідачкою регулярно здійснювались платежі на погашення кредитної заборгованості, що свідчить про визнання нею заборгованості.

З позовом у даній справі позивач звернувся до суду у жовтні 2023 року.

В даному випадку конкретний строк дії договору сторонами не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, в силу ч.3 ст. 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

Отже, внесення відповідачем грошових коштів на власний рахунок протягом періоду з жовтня 2020 свідчить про переривання строку позовної давності.

За таких обставин, позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 20 890 гривень підлягають задоволенню.

Посилання суду першої інстанції на той факт, що позивачем не доведено заборгованість, спростовується матеріалами справи.

Відповідно п. 4 ч. 1, п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушенням норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки судом першої інстанції оскаржуване судове рішення ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Згідно ч. 1,13 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Позивачем підтверджено сплату судового збору за подання позовної заяви в сумі 2684 гривень та за подання апеляційної скарги в сумі 4 026 гривень.

Оскільки апеляційна скарга АТ КБ «Приватбанк» задовольняється частково, на підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню сплачений судовий збір за подання позовної заяви в сумі 1878,80 гривень та апеляційної скарги в сумі 2 818,20 , у загальному розмірі 4 697 гривень пропорційно розміру задоволених позовних вимог. ((2684 + 4 026) х 70%)

Керуючись ст. 374, 376, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 січня 2024 року скасувати.

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» 20 890 гривень заборгованості за тілом кредиту за договором № б/н від 23 березня 2011 року станом на 04 вересня 2023 року.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» витрати по сплаті судового збору в сумі 4 697 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді:

Повне судове рішення складено 12 травня 2025 року.

Головуючий О.І. Корчиста