Справа № 473/6922/24
РІШЕННЯ

іменем України

"14" травня 2025 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Ротар М.М., за участі секретаря судового засідання Ніколаєнко Г.О.

розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

в грудні 2024 року позивач ТОВ ««Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 62 491 грн. 37 коп..

В обґрунтування позову зазначено, що 24.08.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи укладено електронний договір № 6996900 про надання споживчого кредиту. Відповідно умов договору відповідачу, шляхом зарахування коштів на картковий рахунок, надано 6 000 гривень із строком на 360 днів та можливістю його продовження, із стандартною процентною ставкою 1,99 % на день.

ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» виконало свої обов`язки перед відповідачем за кредитним договором, в той час як відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків з повернення кредитних коштів.

27.05.2024 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» та ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» укладено договір факторингу № 27.05/24-Ф, згідно умов якого до ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст України» перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором.

31.08.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи укладено електронний договір № 3943977 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Відповідно умов договору відповідачу, шляхом зарахування коштів на картковий рахунок, надано 6 000 гривень із строком на 360 днів та можливістю його продовження, із стандартною процентною ставкою 2 % на день.

ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» виконало свої обов`язки перед відповідачем за кредитним договором, в той час як відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків з повернення кредитних коштів.

24.05.2024 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» та ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» укладено договір факторингу № 24/05/2024, згідно умов якого до ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст України» перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором.

Посилаючись на вищезазначені обставини позивач просить стягнути з відповідача заборгованість, оскільки ОСОБА_1 своє зобов`язання за договорами не виконала.

30 грудня 2024 року відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін та задоволено клопотання позивача про витребування доказів.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, просив про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи, повідомлена належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного.

24.08.2023 року між ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено договір № 6996900 про надання споживчого кредиту.

Договір укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства та підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором ( п. 9.6 Договору).

Згідно з п.п. 1.3, 1.4. Договору сума кредиту (загальний розмір) складає 6 000 гривень, строк 360 днів.

Відповідно до п. 1.5.1 Договору, стандартна процентна ставка становить 1,99% в день. Положеннями п. 2.1 Договору, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 .

Згідно з п. 5.1 Договору, сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватиметься згідно графіку платежів, крім випадку визначеного в п.п. 5.3 Договору.

Крім того відповідачем підписано електронним підписом Графік платежів до договору про надання споживчого кредиту та Паспорт споживчого кредиту Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма), умови якого збігаються з умовами договору.

Відповідно до договору №160222-1 від 16.02.2022 р. укладеного між ТОВ «ПЕЙПЕК УКРАЇНА» та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», відбулося зарахування кредитних коштів на картковий рахунок ОСОБА_1 ..

На виконання ухвали суду від 30.12.2024 року в частині витребування доказів, АТ КБ «Приватбанк» надано довідку, відповідно до якої, на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_2 , на яку 24.08.2023 року здійснено переказ коштів на суму 6 000 гривень. Інформація про платника відсутня.

Згідно з розрахунком заборгованості по договору № 6996900 про надання споживчого кредиту від 24.08.2023 року, здійсненого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», ОСОБА_1 станом на 26.05.2024 року має заборгованість в розмірі 5 551,04 гривень основний борг, 8 505 грн. 88 коп. нараховані відсотки.

Згідно з розрахунком заборгованості по договору № 6996900 про надання споживчого кредиту від 24.08.2023 року, здійсненого «ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» за період з 27.05.2024 р. по 25.07.2024 р. розмір заборгованості за відсотками становить 6 628,20 грн.. Загальна заборгованість по договору № 6996900 про надання споживчого кредиту від 24.08.2023 року становить 20 685 грн. 12 коп..

Відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію фінансової установи, виданого 21.01.2022, Витягу з Державного реєстру фінансових установ про видачу ліцензій для здійснення діяльності з надання фінансових послуг від 24.01.2022, статуту ТзОВ « Фінансова компанія « Фінтраст Україна», виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ТзОВ «Фінансова компанія « Фінтраст Україна» зареєстроване як фінансова установа, яка надає кошти у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, надання послуг факторингу.

27.05.2024 року між ТзОВ « Фінансова компанія «Фінтраст України» та ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» укладено договір факторингу № 27.05/24-Ф підписані акти прийому-передачі Реєстру боржників.

Відповідно до витягу із реєстру боржників від 27.05.2024 року, додаток №1 до договору факторингу № 27-05/24-Ф від 27.05.2024 року, заборгованість ОСОБА_1 становить 14 056,92 гривень, з яких сума заборгованості за основною сумою 5 551,04 гривень, сума заборгованості за відсотками 8 505,88 гривень.

У позовній заяві позивач також вказує, що ним нараховано відсотки у порядку визначеному п. 1.5.1 договору, за 60 днів ( 27.05.2024-25.07.2024) в межах строку договору, зазначеного у п.1.4 договору, відповідно до наступного: 5 551,04 гривень*1,99%= 110,47 грн. х 60 календарних днів = 6 628,20 гривень.

31.08.2023 року між ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено договір № 3943977 про надання коштів на умовах споживчого кредиту.

Договір укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства та підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором ( п. 9.7 Договору).

Згідно з п.п. 1.2, 1.3 Договору сума кредиту (загальний розмір) складає 6 000 гривень, строк 360 днів.

Відповідно до п. 1.4.1 Договору, стандартна процентна ставка становить 2 % в день. Положеннями п. 2.1 Договору, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на банківський рахунок Клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № НОМЕР_1 .

Згідно з п. 4.1 Договору, сторони домовились, що повернення (виплата) кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватиметься згідно графіку платежів, крім випадку визначеного в п.п. 4.3 Договору.

Крім того відповідачем підписано електронним підписом Паспорт споживчого кредиту Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма), умови якого збігаються з умовами договору.

Відповідно до договору №210222-1 від 21.02.2022 р. укладеного між ТОВ «ПЕЙПЕК УКРАЇНА» та ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», відбулося зарахування кредитних коштів на картковий рахунок ОСОБА_1 ..

На виконання ухвали суду від 30.12.2024 року в частині витребування доказів, АТ КБ «Приватбанк» надано довідку, відповідно до якої, на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_2 , на яку 31.08.2023 року здійснено переказ коштів на суму 6 000 гривень. Інформація про платника відсутня.

Згідно з розрахунком заборгованості по договору №3943977 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 31.08.2023 року, здійсненого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», ОСОБА_1 станом на 24.05.2024 року має заборгованість в розмірі 5 999,99 гривень основний борг, 28 606 грн. 26 коп. нараховані відсотки.

Згідно з розрахунком заборгованості по договору №3943977 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 31.08.2023 року, здійсненого «ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» за період з 24.05.2024 р. по 22.07.2024 р. розмір заборгованості за відсотками становить 7 200 грн.. Загальна заборгованість по договору №3943977 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 31.08.2023 року становить 41 806 грн. 25 коп..

Відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію фінансової установи, виданого 21.01.2022, Витягу з Державного реєстру фінансових установ про видачу ліцензій для здійснення діяльності з надання фінансових послуг від 24.01.2022, статуту ТзОВ « Фінансова компанія « Фінтраст Україна», виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ТзОВ «Фінансова компанія « Фінтраст Україна» зареєстроване як фінансова установа, яка надає кошти у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, надання послуг факторингу.

24.05.2024 року між ТзОВ « Фінансова компанія «Фінтраст України» та ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» укладено договір факторингу № 24/05/2024 підписані акти прийому-передачі Реєстру боржників.

Відповідно до витягу із реєстру боржників від 24.05.2024 року, додаток №1 до договору факторингу № 24/05/2024 від 24.05.2024 року, заборгованість ОСОБА_1 становить 34 606,25 гривень, з яких сума заборгованості за основною сумою 5 999,99 гривень, сума заборгованості за відсотками 28 606,26 гривень.

У позовній заяві позивач також вказує, що ним нараховано відсотки у порядку визначеному п. 1.4.1 договору, за 60 днів ( 24.05.2024-22.07.2024) в межах строку договору, зазначеного у п.1.3 договору, відповідно до наступного: 5 999,99 гривень*2 %= 120 грн. х 60 календарних днів = 7 200 гривень.

Відповідно до рішення №251124/1 Єдиного учасника ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» від 25.11.2024, змінено найменування Товариства на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал». Згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 10.12.2024 , ТзОВ « Фінансова компанія « Фінтраст Капітал» зареєстроване як фінансова установа, яка надає інші фінансові послуги, інші види грошового посередництва, фінансовий лізинг, інші види кредитування.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми ( ч.1 ст. 1047 ЦК України).

Із досліджених судом договору №3943977 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 31.08.2023 року та договору№ 6996900 про надання споживчого кредиту від 24.08.2023 року про надання споживчого кредиту від 28.06.2023 року встановлено, що останні укладено в електронній формі.

Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом ( ч.1 ст. 205 ЦК України).

Положеннями ч. ч.1,3 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом ; використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою зокрема договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» ( у редакції чинній станом на час укладення договору) визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Таким чином, договір №3943977 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 31.08.2023 року укладений між ТОВ « ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 та договір№ 6996900 про надання споживчого кредиту від 24.08.2023 року укладений між ТОВ « АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 не суперечать вимогам наведених норм матеріального права.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Положеннями ч.1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Нормами ст.611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно наданого розрахунку заборгованості, який не спростований відповідачем, останній свої зобов`язання не виконав і не повернув суму позики та відсотки за користування кредитом у встановлених договором розмірі та строк.

Нормами п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, підставою заміни кредитора у зобов`язанні є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Тобто, підставою для заміни сторони, а саме процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, у наслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

У відповідності до ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ч.1 ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Отже, позивач відповідно до умов договору факторингу № 27.05/24-Ф є правонаступником у відносинах за договором кредиту № 6996900 та відповідно до умов договору факторингу № 24/05/2024 є правонаступником у відносинах за договором кредиту №3943977, а тому має право вимоги до відповідача.

Як убачається з представленого позивачем та не спростованого відповідачем розрахунку заборгованості, у зв`язку з порушенням боржником узятих на себе зобов`язань за договорами, загальна сума боргу становить 62 491 грн. 37 коп..

Отже, виходячи з вищевказаних норм закону, умов кредитного договору, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в частині стягнення заборгованості за кредитними договорами.

Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати в справі.

Оскільки позов підлягає задоволенню, з відповідача підлягає стягненню сума судового збору, сплаченого позивачем у розмірі 2 422,40 грн.

Відповідно до норм ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Іншими витратами є зокрема витрати на професійну правничу допомогу ( п. 1 ч.3 ст. 133 ЦПК України).

Нормами ч.ч.2,3,4 статті 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надані : договір про надання правової допомоги № 10/12-2024 між ТОВ « Фінансова компанія « Фінтраст Капітал» та адвокатом Городніщевої Є.О., заявка №5875 на виконання доручення до договору № 10/12-2024 від 10.12.2024 року, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЗР №21/3145 від 18.05.2023, рахунок на оплату №5875-20/12-2024 від 20.12.2024 р. до Договору № 10/12-2024 від 10.12.2024 року, Акт №5875 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно договору № 10/12-2024 від 10.12.2024 року.

Разом з тим, суд зазначає, що Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду за результатами розгляду справи №200/14113/18-а, ухвалив постанову від 26.06.2019, в якій сформував правову позицію, яка також зазначена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі №620/1958/19 у постанові від 11.10.2021 року, згідно з якою, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір витрат, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

При розгляді справи «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04) ЄСПЛ зазначив, що при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим.

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

З урахуванням наведеного вище, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Суд вказує на те, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, слід керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

В даній справі судом враховано незначну складність категорії справи, виходячи з усталеної правової позиції у таких справах, спірні правовідносини не є новими у судовій практиці, а тому, підготовка до вказаної справи не вимагала великого обсягу юридичної та технічної роботи, а також не потребувала затрат значного часу та коштів, які заявлені позивачем як витрати на правову допомогу.

Крім того, суд враховує, що суть надання позивачу адвокатом правничої допомоги зводилась до написання та направлення позовної заяви до суду, розгляд справи проведено у спрощеному провадженні без участі сторін у справі.

Таким чином, заявлені представником позивача - адвокатом Городніщевою Є.О. до відшкодування 15 000,00 грн. витрат на правничу допомогу є необґрунтованими, не відповідають реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а їх стягнення з відповідача становить надмірний тягар для останнього, що суперечить принципу розподілу таких витрат. Заявлений розмір витрат не є співмірним із складністю справи та виконаним адвокатом робіт (наданих послуг), із реальним часом витраченим адвокатом та із обсягом наданих адвокатом послуг (виконаних робіт).

Відтак, з огляду на незначну складність справи та обсяг наданих послуг, суд, виходячи з критерію пропорційності вважає, що розмір витрат на правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідача, повинен становити 5 000,00 грн.

З огляду на викладене та відповідно до статті 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 2 422,40 грн. і витрат на правову допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 11, 205, 514, 611, 625, 1048, 1049, 1054 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 137, 141, 211, 263-265, 280, ч.1 ст. 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» заборгованість за договором №3943977 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 31.08.2023 року в розмірі 41 806 грн. 25 коп..

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» заборгованість за договором № 6996900 про надання споживчого кредиту від 24.08.2023 року в розмірі 20 685 грн. 12 коп..

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» судовий збір у розмірі 2 422,40 гривень та витрати на професійну правову допомогу у сумі 5 000, 00 гривень.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», адреса: вул. Загородня, буд. 15, офіс 118/2, м. Київ, 03150, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя М.М. Ротар