Провадження № 22-ц/4808/628/25
Головуючий у 1 інстанції Антоняк Т. М.
Суддя-доповідач Томин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючої Томин О.О.,

суддів: Бойчука І.В., Пнівчук О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» на рішення Івано-Франківського міського суду від 14 лютого 2025 року, ухвалене в складі судді Антоняка Т.М. в м. Івано-Франківську, повний текст якого складено 25 лютого 2025 року, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У серпні 2024 року ТОВ «Коллект Центр» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 03.12.2021 року між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №7401308. Відповідно до умов Договору кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в розмірі 30000,00 грн., а позичальник зобов`язався повернути вказану суму в строк та сплатити проценти за користування кредитними коштами на умовах, визначених Договором. Сторони домовилися, що загальний строк надання кредиту може бути автоматично продовжений (пролонгований) у разі невиконання позичальником в повному обсязі зобов`язань зі сплати процентів згідно умов Договору та повернення кредиту в узгоджений сторонами термін. У такому разі строк надання кредиту автоматично пролонгується на строк передбачений Договором, а зазначена в Договорі дата повернення кредиту продовжується на відповідну кількість днів. Під час пролонгованого строку позичальник сплачує проценти за користування кредитом у розмірі, передбаченому Договором за кожний день пролонгованого строку. Відповідно до умов Договору нарахування кредитором процентів за користування кредитом здійснюється за кожен день користування, з дати надання кредиту до його повного повернення, на залишок фактичної заборгованості від наданої суми кредиту.

Кредитодавець належним чином виконав свої зобов`язання за Кредитним договором, надавши позичальнику кредитні кошти в порядку, передбаченому умовами Кредитного договору. Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені Договором.

29.11.2021 року було укладено Договір №29/11-1 відповідно до якого ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за Договором №7401308.

10.03.2023 року укладено Договір №10-03/2023/01, відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №7401308.

Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до відповідача за Договором №7401308.

Станом на день звернення із позовною заявою заборгованість за кредитним договором відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №7401308 від 03.12.2021 року, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно розрахунку заборгованості становить 54351,57 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням за тілом кредиту - 30000,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 23805,00 грн.; інфляційні збитки - 480,00 грн.; нараховані 3% річних - 66,57 грн.

Вищевказану суму заборгованості позивач просить стягнути з відповідача, а також судові витрати по справі.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 14 лютого 2025 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ТОВ «Коллект Центр» подало апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що рішення прийняте без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та з порушенням норм процесуального і матеріального права.

Зазначає, що заборгованість ОСОБА_1 за Кредитним договором №7401308 від 03.12.2021 року станом на момент відступлення права вимоги до ТОВ «Вердикт Капітал» становила 53805,00 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням за тілом кредиту - 30000,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами 23805,00 грн. В свою чергу ТОВ «Вердикт Капітал» нарахувало боржнику 3% річних в сумі 66,57 грн. та інфляційні втрати в сумі 480,00 грн. у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України за період з 28.01.2022 року (дата отримання права вимоги) до 23.02.2022 року.

ТОВ «Коллект Центр» додаткового боргу боржнику не нараховував.

Вказує, що відповідно до п. 6.1 Договору відступлення прав вимоги №29/11-1, укладеного 29.11.2021 року між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал», кредитор зобов`язувався щомісяця (з листопада 2021 року по квітень 2022 року) протягом строку дії цього договору передавати (відступати) новому кредиторові права вимоги до боржників, які виникли у кредитора внаслідок укладення з боржниками кредитних договорів та надання кредитором боржникам кредитних коштів, та які входять до портфелю заборгованості, який передається кредитором у відповідному місяці. Передача (відступлення) новому кредитору права вимоги здійснюється кредитором щомісяця в період з 25 по 29 число відповідного місяця.

А в п.п. 6.2.3, 7.1 цього Договору зазначено, що права вимоги переходять до нового кредитора з моменту підписання сторонами Додатку №2 та сплати новим кредитором ціни за передання (відступлення) прав вимоги, встановленої у відповідному Додатку №2 цього Договору (19% від суми заборгованості боржників за відповідним реєстром боржників за тілом кредиту (основною сумою)).

Додатком №2 до Договору є акт приймання-передачі реєстру боржників до Договору відступлення.

На виконання умов Договору відступлення прав вимоги №29/11-1 від 29.11.2021 року між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було підписано акт приймання-передачі реєстру боржників, відповідно до якого кредитор передав, а новий кредитор прийняв реєстр боржників кредитора від 28.01.2022 року, складений за формою згідно із Додатком №3 до Договору у кількості 2783, серед яких під №1763 знаходиться інформація щодо переданого права вимоги відносно ОСОБА_1 .

На підтвердження оплати за договором відступлення прав вимоги №29/11-1 від 29.11.2021 року за актом приймання-передачі реєстру боржників від 28.01.2022 року позивачем було долучено до позовної заяви копію платіжного доручення №36 від 28.01.2022 року на суму 2518271,80 грн.

Таким чином вважає, що право вимоги відносно ОСОБА_1 передано від ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» до ТОВ «Вердикт Капітал» 28.01.2022 року, а ТОВ «Коллект Центр» набуло таке право 10.03.2023 року. Відтак, висновки суду, що стали підставою відмови в позові, є неправомірними, пов`язаними з неповним з`ясуванням обставин справи та не дослідженням наявних в матеріалах справи доказів, зокрема, умов договору про відступлення прав вимоги №29/11-1 від 29.11.2021 року щодо порядку передачі прав вимоги за кредитним договором до ОСОБА_1 .

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 6 статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову у цій справі є вимога про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 54351,57 грн. Тобто ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Отже, справа є малозначною в силу прямої вказівки закону.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 02.12.2021 року ОСОБА_1 підписав Заявку на отримання кредитів та встановлення ділових відносин між ним та ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс», у тому числі як у паперовій, так і електронній формі договору, з метою отримання кредиту на суму 30000,00 грн. (а.с. 7-8).

03.12.2021 року між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір №7401308, відповідно до умов якого кредитодавець надав позичальнику фінансовий кредит в сумі 30000,00 грн., а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти (плату за користування грошовими коштами) на умовах та у порядку, встановлених цим Договором (а.с. 4-6).

Згідно п.п. 1.4-1.7, 1.11 Кредитного договору кредит надається строком на 15 днів (основний строк, Строк А). Термін (дата) повернення кредиту 18.12.2021 року. З 1-го по 15-ий день позичальник сплачує проценти за кожен день строку користування кредитом у розмірі 1,2900%. Сторони домовилися, що загальний строк надання кредиту може бути автоматично продовжений (пролонгований) у разі невиконання позичальником в повному обсязі зобов`язань зі сплати процентів згідно п. 1.6 та повернення кредиту у визначений у п. 1.5 термін (після спливу Строку А). У такому разі строк надання кредиту автоматично пролонгується на строк 30 календарних днів (пролонгований строк, Строк Б). Під час пролонгованого строку (Строку Б) позичальник сплачує проценти за користування кредитом у розмірі 2,00% за кожен день пролонгованого строку (Строку Б). Тип процентної ставки у п.п. 1.6, 1.7 фіксована.

На дату укладення кредитного договору орієнтовна загальна вартість кредиту складає 35805,00 грн. У випадку настання умов, передбачених у п. 1.7 Договору, орієнтовна загальна вартість кредиту складатиме 53805,00 грн. (п. 1.13 Кредитного договору).

Реквізити банківської карти позичальника для перерахування кредиту кредитодавцем: 414950*1275 (п. 2.3 Кредитного договору).

Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація щодо кредиту.

Така ж інформація про кредит зазначена в Паспорті споживчого кредиту, підписаного ОСОБА_1 03.12.2021 року (а.с. 6-7).

Відповідно до копії розрахунку заборгованості за кредитом, наданим ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс», ОСОБА_1 кредит та проценти не сплачував. Станом на 27.01.2022 року заборгованість становила 53805,00 грн., з яких: 30000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 23805,00 грн. заборгованість за нарахованими процентами з 04.12.2021 року по 17.01.2022 року (а.с. 8 (зворот)).

Позивачем у якості доказу переходу прав вимоги до боржника щодо стягнення заборгованості за кредитним договором надано копії Договору відступлення права вимоги №29-11-1, укладений 29.11.2021 року між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» з додатками та Договір №10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, укладений 10.03.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» з додатками.

Згідно копії розрахунку ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість відповідача на дату відступлення вимоги становила 53805,00 грн., з яких: 30000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 23805,00 грн. заборгованість за нарахованими процентами. Товариством нараховано також 3% річних в сумі 66,57 грн. та інфляційні втрати в сумі 480,00 грн. за період з 28.01.2022 року до 23.02.2022 року (а.с. 9).

Згідно копії розрахунку ТОВ «Коллект Центр» заборгованість відповідача станом на 21.07.2024 року становить 54351,57 грн., з яких: 30000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 23805,00 грн. заборгованість за нарахованими процентами; 66,57 грн. 3% річних; 480,00 грн. інфляційні збитки (а.с. 10).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» право вимоги відносно відповідача як боржника у зобов`язанні не набуло. Відповідно, таке право не могло бути передане цим товариством до ТОВ «Вердикт Капітал», а згодом - позивачу. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» є неналежним позивачем, оскільки не має права вимагати від ОСОБА_1 сплати заборгованості за Кредитним договором №7401308, укладеним між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та відповідачем 03.12.2021 року. При цьому суд не вбачав за доцільне надавати у судовому рішенні оцінку доведеності суми боргу відповідача перед ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс», оскільки останній не є стороною у справі, а висловлення судом своєї позиції щодо правильності нарахувань може в подальшому вплинути на судове рішення при пред`явленні позову самим кредитодавцем.

Однак, апеляційний суд не може погодитися із такими висновками, з огляду на наступне.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У ч.ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до змісту статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до положень статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення (ч. 1 ст. 517 ЦК України).

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина 1 статті 1077 ЦК України).

Згідно статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Статтею 1081 ЦК України передбачено, що клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. Клієнт не відповідає за невиконання або неналежне виконання боржником грошової вимоги, право якої відступається і яка пред`явлена до виконання фактором, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підтвердження переходу прав вимоги до боржника щодо стягнення заборгованості за кредитним договором позивач долучив до позовної заяви копії: Договору відступлення права вимоги №29-11-1, укладеного 29.11.2021 року між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» з додатками, Договору №10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, укладеного 10.03.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» з додатками.

Відповідно до положень Договору відступлення права вимоги №29-11-1 від 29.11.2021 року на умовах, встановлених цим Договором, кредитор передає (відступає) новому кредитору за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників (Додаток №1 до Договору), укладеними між кредитором і боржниками (портфель заборгованості) (п. 1.1). Правом вимоги є право грошової вимоги кредитора до боржників, строк платежу за якою настав (наявна вимога) та право грошової вимоги, яка виникне в майбутньому (майбутня вимога) щодо погашення заборгованості, яка виникла та виникне на підставі укладених між кредитором та боржниками кредитних договорів, та підтверджуються документацією (п. 2).

Права вимоги переходять до нового кредитора з моменту підписання сторонами Додатку №2 та сплати новим кредитором ціни за передання (відступлення) прав вимоги, встановлені у відповідному Додатку №2 до цього Договору (п. 6.2.3).

Плата за передачу (відступлення) прав грошової вимоги, що передається (відступається) новому кредиторові складає 19% від суми заборгованості боржників за відповідним Реєстром боржників за тілом кредиту (основною сумою). Оплата права грошової вимоги розраховується та здійснюється окремо за кожним Реєстром боржників, що укладається протягом строку дії цього Договору (п. 7.1).

У день підписання Реєстру боржників сторони підписують Акт приймання-передачі Реєстру прав вимоги в паперовому вигляді (Додаток №2) та Акт приймання-передачі Реєстру прав вимоги в електронному вигляді (п. 8.4.4).

Договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до 29 квітня 2022 року, але у будь-якому випадку до повного виконання відповідних зобов`язань сторонами (п. 12.1).

28.01.2022 року ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» підписано Реєстр боржників, права вимоги до яких передано, де під номером 1763 зазначено дані ОСОБА_1 (а.с. 13-16), та Акт приймання-передачі Реєстру боржників від 28.01.2022 року (а.с. 13).

Того ж дня ТОВ «Вердикт Капітал» сплатило на рахунок ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» ціну за передання (відступлення) вказаних прав вимоги, про що свідчить копія платіжного доручення від 28.01.2022 року (а.с. 13).

Також на відповідно до умов Договору №10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, укладеного 10.03.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр», вказаними сторонами було підписано Реєстр боржників, права вимоги до яких передано, де під номером 27408 зазначено дані ОСОБА_1 (а.с. 17-19, 21-23), та Акт приймання-передачі Реєстру боржників від 10.03.2023 року (а.с. 20).

31.03.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» підписано Акт зарахування зустрічних однорідних вимог, яким взаємозараховано зобов`язання сторін, в тому числі за Договором №10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.03.2023 року (а.с. 20 (зворот)).

Умовами вищевказаних договорів про відступлення прав вимоги передбачено право розпоряджатися правом вимоги на власний розсуд, в тому числі відступати право вимоги на користь третіх осіб.

Копії вказаних договорів містять підписи уповноважених представників сторін та скріплені печатками на підтвердження укладання таких договорів. Як і копії реєстрів боржників і актів прийому-передачі прав вимоги.

Укладання Договору відступлення права вимоги №29-11-1 від 29.11.2021 року до виникнення кредитних правовідносин відповідача не свідчить про недійсність передачі прав вимоги за таким договором новому кредитору, оскільки станом на момент укладення кредитного договору цей договір був чинним.

Положення вказаного Договору передбачали можливість передачі права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Такі умови договору не суперечать нормам чинного законодавства та в установленому законом порядку судом недійсними не визнавалися. А отже, виходячи із презумпції правомірності правочину, є правомірними, тобто такими, що породжують певні цивільні права та обов`язки.

При цьому, право вимоги по Кредитному договору №7401308 від 03.12.2021 року було передано ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» на користь ТОВ «Вердикт Капітал», а в подальшому позивачу ТОВ «Коллект Центр» на підставі реєстрів та актів, які оформлені належним чином, і сторонами підтверджено проведення оплати за такими договорами.

Таким чином, право вимоги до боржника в повному обсязі перейшло від ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» до ТОВ «Вердикт Капітал», а від ТОВ «Вердикт Капітал» до ТОВ «Коллект Центр». А суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про те, що позивач не довів належними та достовірними доказами перехід права вимоги за Кредитним договором №7401308 від 03.12.2021 року.

Отже, доводи позивача, наведені в апеляційній скарзі в цій частині, знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду вказаної справи.

Вирішуючи спір у справі, яка переглядається, суд першої інстанції не надав належної правової оцінки обставинам, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення учасників справи, іншим фактичним даним, які випливають із встановлених обставин, а тому висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову без оцінки вказаних обставин у сукупності, не може вважатись обґрунтованим і таким, що відповідає положенням статей 76, 81, 89 ЦПК України.

Звертаючись із позовом, ТОВ «Коллект Центр» просило суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Кредитним договором №7401308 від 03.12.2021 року у розмірі 54351,57 грн., з яких: 30000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 23805,00 грн. заборгованість за нарахованими процентами; 66,57 грн. 3% річних; 480,00 грн. інфляційні збитки.

На підтвердження вказаних позовних вимог позивач долучив до позовної заяви копії: Заявки на отримання кредитів та встановлення ділових відносин між ОСОБА_1 та ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» від 02.12.2021 року (а.с. 7-8), Кредитного договору №7401308 від 03.12.2021 року (а.с. 4-6), Паспорту споживчого кредиту від 03.12.2021 року (а.с. 6-7), які підписані відповідачем, а також розрахунки заборгованості за кредитом.

Виходячи з аналізу наведених норм права та зазначених матеріалів справи, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору та отримання позичальником кредиту на його банківську карту, вказану в Договорі.

При цьому ОСОБА_1 не оспорював отримання кредитних коштів на підставі вказаного договору, а також не надав суду доказів виконання зобов`язань за цим договором.

А тому суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованості за тілом кредиту у розмірі 30000,00 грн.

Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за відсотками за користування кредитом, 3% річних та інфляційних втрат, то суд апеляційної інстанції враховує, що відповідно до висновків, викладених в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі №444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі №310/11534/13 «право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.».

При цьому, у Кредитному договорі №7401308 від 03.12.2021 року сторони, діючи відповідно до положень ст.ст. 6, 627 ЦК України, врегулювали відносини щодо сплати процентів за користування кредитом та строку кредитування.

Зокрема, п.п. 1.4-1.7, 1.11 Кредитного договору передбачено, що кредит надається строком на 15 днів (основний строк, Строк А). Термін (дата) повернення кредиту 18.12.2021 року. З 1-го по 15-ий день позичальник сплачує проценти за кожен день строку користування кредитом у розмірі 1,2900%. Сторони домовилися, що загальний строк надання кредиту може бути автоматично продовжений (пролонгований) у разі невиконання позичальником в повному обсязі зобов`язань зі сплати процентів згідно п. 1.6 та повернення кредиту у визначений у п. 1.5 термін (після спливу Строку А). У такому разі строк надання кредиту автоматично пролонгується на строк 30 календарних днів (пролонгований строк, Строк Б). Під час пролонгованого строку (Строку Б) позичальник сплачує проценти за користування кредитом у розмірі 2,00% за кожен день пролонгованого строку (Строку Б). Тип процентної ставки у п.п. 1.6, 1.7 фіксована.

На дату укладення кредитного договору орієнтовна загальна вартість кредиту складає 35805,00 грн. У випадку настання умов, передбачених у п. 1.7 Договору, орієнтовна загальна вартість кредиту складатиме 53805,00 грн. (п. 1.13 Кредитного договору).

До 18.12.2021 року (Строк А) нараховано відсотків за ставкою 1,2900% за кожен день користування на загальну суму 5805,00 грн., з 19.12.2021 року по 17.01.2022 року за 2,00% за кожен день пролонгованого строку (Строку Б) на загальну суму 18000,00 грн., що разом становить 23805,00 грн.

Тому, як вбачається з даного розрахунку, кредитором було обраховано суму відсотків за користування кредитом - 23805,00 грн. в межах визначеного в договорі строку кредитування - по 17.01.2022 року.

Відтак, за Кредитним договором №7401308 від 03.12.2021 року з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» підлягає стягненню заборгованість в розмірі 54351,57 грн., з яких: 30000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 23805,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 66,57 грн. 3% річних; 480,00 грн. інфляційні збитки за період з 28.01.2022 року до 23.02.2022 року.

Враховуючи викладене, рішення Івано-Франківського міського суду від 14 лютого 2025 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог ТОВ «Коллект Центр» до ОСОБА_1 .

Відповідно, підлягає скасуванню і рішення суду першої інстанції в частині вирішення питання про розподіл судових витрат.

Згідно з частиною 13 статті 141, підпунктами «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції має вирішити питання щодо нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування та ухвалення нового рішення або зміни судового рішення; щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 2 статті 141 ЦПК України).

Отже, понесені позивачем та документально підтвердженні судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги, що складає суму 6661,60 грн. (3028,00 грн. + 3633,60 грн.) слід покласти на відповідача.

Оскільки ТОВ «Коллект Центр» заявляло про відшкодування витрат на правничу допомогу, надавши докази понесення таких витрат, апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями частин першої-п`ятої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При цьому витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137, частина восьма статті 141 ЦПК України).

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, додатковій постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі №727/463/19, постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі №554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі №753/1203/18, від 02 червня 2022 року у справі №15/8/203/20.

Частиною 4 статті 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява №19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18 (провадження №12-171гс19) зауважила, що суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Тобто, у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката, суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України.

У позовній заяві позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь витрати на оплату правничої допомоги в суді першої інстанції в розмірі 13000,00 грн. На підтвердження понесення таких витрат надав суду: копію Договору №07-06/2024 про надання правової допомоги від 07.06.2024 року, укладений між ТОВ «Коллект Центр» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» (а.с. 27-28), копію Прайс-листа «Лігал Ассістанс», затвердженого рішенням Загальних зборів №01-11/2023 від 01.11.2023 року (а.с. 29), копію платіжної інструкції № від 12.07.2024 року на загальну суму 200000,00 грн. (а.с. 30), Заявку на надання юридичної допомоги в цій справі №706 від 01.07.2024 року (а.с. 31), Витяг з Акту №2 про надання юридичної допомоги від 05.07.2024 року в цій справі (а.с. 32).

Як зазначено в Заявці на надання юридичної допомоги в цій справі №706 від 01.07.2024 року (а.с. 31), Витязі з Акту №2 про надання юридичної допомоги від 05.07.2024 року в цій справі (а.с. 32), АО під час розгляду справи в суді першої інстанції надавалися такі послуги клієнту: надання усної консультації з вивченням документів 2 год., 4000,00 грн.; складання позовної заяви 3 год., 9000,00 грн.

Однак, з урахуванням обсягу доказів, наявності однотипності справ, по яких надавалася позивачу правова допомога позивачу та сталої судової практики, надання усної консультації та складання позовної заяви не потребувало від професійних адвокатів значних зусиль та витрат часу. При цьому, колегія суддів бере до уваги, що у провадженні АО перебувають аналогічні справи за позовами товариства до інших осіб, що підтверджується копією платіжної інструкції № від 12.07.2024 року на загальну суму 200000,00 грн. (а.с. 30), тобто процесуальні документи у таких справах є типовими.

Крім того суд враховує складність справи про стягнення кредитної заборгованості, матеріальний стан сторін та інші обставини, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, і вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в суді першої інстанції в сумі 3000,00 грн.

Згідно вимог пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Оскільки зазначена справа є малозначною в силу вимог закону, то судове рішення у цій справі в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» задовольнити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 14 лютого 2025 року скасувати, ухвалити нове судове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (, юридична адреса: м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306, 01133) заборгованість за Кредитним договором №7401308 від 03.12.2021 року в сумі 54351 (п`ятдесят чотири тисячі триста п`ятдесят одна) грн. 57 коп., з яких: 30000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 23805,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 66,57 грн. 3% річних; 480,00 грн. інфляційні збитки за період з 28.01.2022 року до 23.02.2022 року.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (, юридична адреса: м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306, 01133) 6661 (шість тисяч шістсот шістдесят одну) грн. 60 коп. судового збору, сплаченого за подання позову та апеляційної скарги, і 3000 (три тисячі) грн. 00 коп. витрат за надання правничої допомоги в суді першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуюча: О.О. Томин

Судді: І.В. Бойчук

О.В. Пнівчук

Повний текст постанови складено 14 травня 2025 року.