Номер провадження: 22-ц/813/930/25
Справа № 509/2967/23
Головуючий у першій інстанції Бочаров А. І.
Доповідач Карташов О. Ю.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.05.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Карташова О.Ю.

суддів: Коновалової В.А., Лозко Ю.П.

за участю секретаря судового засідання - Рудуман А.О.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 12 грудня 2023 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст заявлених вимог

У травні 2023 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду зі вказаним позовом, який мотивувала тим, що з 01 жовтня 2016 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 . Судовим рішенням шлюб розірвано. Під час шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 , який після розірвання шлюбу залишився проживати з позивачкою. Рішенням суду від 08.09.2022 з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27 жовтня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Посилаючись на те, що внаслідок невиконання відповідачем рішення суду, утворилась заборгованість зі сплати аліментів станом на 31.03.2023 у розмірі 287 743,81 грн, яка утворилась з вини відповідача, позивачка просила суд стягнути з ОСОБА_1 на її користь пеню (неустойку) за несвоєчасну сплату аліментів за період з 01 листопада 2021 року по 31 березня 2023 року в сумі 773 247,28 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 12 грудня 2023 року у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів відмовлено в повному обсязі.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновку, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у ст. 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи; на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позов.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Скарга мотивована такими доводами: помилковість висновків суду щодо відсутності підстав для покладення на відповідача відповідальності за умисне ухилення від сплати аліментів на утримання дитини, які не відповідають обставинам справи щодо обізнаності відповідача про свої обов`язки щодо утримання дитини та, як наслідок, умисності його дій з ухилення від сплати аліментів, що призвело до утворення великої заборгованості, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Також посилалась на висновки Верховного Суду, релевантних до спірних правовідносинах, зокрема на постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц, відповідно до якої саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своє вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів, в той час як суд першої інстанції поклав такий обов`язок на отримувача аліментів. Посилалась на постанову Верховного Суду від 19.01.2022 по справі 711/679/21, відповідно до якої при здійсненні часткових платежів аліментів такі кошти спочатку зараховуються на погашення заборгованості за аліментами, яка виникла у попередньому місяці (попередніх місяцях), починаючи з першого місяця її виникнення, а тільки згодом, у разі відсутності заборгованості, на погашення платежу за поточний місяць.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Щодо відзиву на апеляційну скаргу

Відзиву від учасників справи не надходило, що не перешкоджає апеляційному перегляду оскаржуваного судового рішення.

Пояснення учасників справи

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому, в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Від скаржниці надійшло клопотання про розгляд справи без її участі.

Конверт з рекомендованим повідомленням про дату судового засідання, надісланий на адресу ОСОБА_2 , повернувся з позначкою: адресат відсутній за вказаною адресою.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

В інтересах ОСОБА_2 діє адвокат Пілюк Р.В., в котрого є зареєстрований електронний кабінет в системі Електронний суд, тому сторона відповідача вважається належно повідомленою про дату, час та місце судового засідання.

Встановлені обставини справи

З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Любашівського районного суду Одеської області від 18.07.2018 року (справа № 507/804/18) було розірвано шлюб між нею та ОСОБА_2 .

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 08.09.2022 (справа № 509/5940/21) було стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27 жовтня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заборгованість відповідача виникла за рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 08.09.2022, відповідно до якого з відповідача були стягнуті аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини з 27 жовтня 2021 року та до досягнення дитиною повноліття.

Як вбачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 30 березня 2023 року, зробленого виконуючим обов`язки начальника Любашівського відділу державної виконавчої служби у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Мушар П.Д. при примусовому виконанні рішення по справі № 509/5940/21, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) у розмірі частини з усіх видів його заробітку(доходу), але не менше прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27.10.2021, заборгованість відповідача зі сплати аліментів в період з 27.10.2021 по 30.03.2023 складає 287743,81 грн.

Згідно довідки від 16 травня 2023 року, заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_2 за виконавчим провадженням за № АСВП: ВП № 69918836 виплачена ОСОБА_1 у розмірі 288750 грн, станом на 21.04.2023.

Як вбачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 30 березня 2023 року, зробленого виконуючим обов`язки начальника Любашівського відділу державної виконавчої служби у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Мушар П.Д. при примусовому виконанні рішення по справі № 509/5940/21, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) у розмірі частини з усіх видів його заробітку(доходу), але не менше прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27.10.2021, боржником ОСОБА_2 було сплачено аліменти в наступному порядку: в грудні 2022 року 14037,34 грн; в січні 2023 року - 5920 грн; в лютому 2023 року - 3000,00 грн; в березні 2023 року - 3 000,00 грн Станом на 16 травня 2023 рік заборгованість зі сплати аліментів виплачена.

Також позивачкою до розрахунку заборгованості додано розрахунок пені(неустойки) за прострочення сплати аліментів за період з листопада 2021 року по березень 2023 року в сумі 773247,28 гривень.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить апеляційний суд

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд виходив із того, що в діях відповідача ОСОБА_2 відсутня винна поведінка щодо несплати заборгованості зі сплати аліментів, за окреслений позивачем період з листопада 2021 року по березень 2023 року, доказів, що саме з винної поведінки відповідача утворилась заборгованість за вказаний період, ухилення відповідача від виконання рішення суду, позивачем до суду не надано.

З часу відкриття виконавчого провадження, відповідач вносив щомісячні платежі на сплату аліментів, а заборгованість по аліментах виникла з незалежних від нього причин, що також свідчить про відсутність в нього умислу на ухилення від сплати заборгованості по аліментах, а тому підстав для стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у суду першої інстанції не було.

Такі висновки суду не ґрунтуються на вимогах закону та матеріалах справи.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).

У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Тобто у разі несплати аліментів у поточному місяці з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, наслідком чого є відповідальність у вигляді неустойки.

Згідно із частинами першою, другою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток.

Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

Згідно зі статтею 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.

Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновки, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що у такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Аналогічний правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19).

Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій або бездіяльності особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.

Так, колегією суддів було досліджено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 30 березня 2023 року, де державним виконавцем в межах виконавчого провадження № 67613471 по стягненню аліментів з відповідача на користь позивачки на утримання дитини встановлено розмір заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому листу у сумі 287743,81 грн за період з 27.10.2021 року по 30 березня 2023 року.

Отже, позивачкою правильно визначений період, за який виникла заборгованість зі сплати аліментів та пені(неустойки) за прострочення сплати аліментів.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність відповідачем відсутності його вини в утворенні заборгованості зі сплати аліментів колегія суддів вважає такими, що заслуговують на увагу, оскільки відсутність своєї вини у несплаті аліментів відповідачем, на якого покладено такий тягар доказування, не доведено.

Проте на ОСОБА_2 . Державною виконавчою службою України накладались арешти на його кошти, накладалися стягнення на його доходи, а також щодо нього, в якості боржника, встановлювались обмеження в праві керування транспортними засобами.

ОСОБА_2 зі скаргою на дії державного виконавця не звертався, до того ж виконання рішення суду щодо стягнення з нього аліментів можливо в добровільному порядку без залучення виконавчої служби.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16.

Тобто, згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

Якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості на яку вона нараховується (постанова КЦС ВС від 19 січня 2022 у справі № 711/679/21).

Колегією суддів було досліджено розрахунок по сплаті пені(неустойки) за заборгованість по сплаті аліментів, наданий позивачкою.

Отже, з урахуванням розрахованої державним виконавцем заборгованості у розрахунку від 30 березня 2023 року з 27 жовтня 2021 року по 30 березня 2023 року включно, колегія суддів вважає правильним запропонований позивачкою розрахунок пені по аліментам, що належать до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 з урахуванням часткових платежів на погашенні заборгованості та в межах заявлених позивачкою позовних вимог про стягнення пені (неустойки) за несвоєчасну сплату аліментів з листопада 2021 року по березень 2023 року та заявлену до стягнення розраховану позивачкою суму 773247,28 грн.

Зазначений розрахунок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові КЦС ВС від 19 січня 2022 у справі № 711/679/21 (№ в ЄДРСР 102704816), яка прийнята за касаційною скаргою, зміст якої свідчить, що вона стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Проте, відповідно до частини 1 статті 196 Сімейного кодексу України вказаний розмір має бути обмеженим 100 відсотками заборгованості у межах періодів, заявлених за позовними вимогами та в межах основної суми заборгованості 287743,81 грн.

Сторона відповідача в суді першої та апеляційної інстанції не спростувала розрахунок заборгованості по аліментам, проведений державним виконавцем в межах виконавчого провадження та своїх повноважень, він є чинним, ніким не оспорений та не скасований, ревізія його розміру не є предметом розглядуваної справи, і саме вказане є визначальним для правильного вирішення справи.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на не доведеність існування обставин, які можуть бути підставою для звільнення відповідача від відповідальності за невиконання покладеного на нього обов`язку зі сплати аліментів, тобто своєї вини у несплаті аліментів, визначених судовим рішенням, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги позивачки, скасування рішення суду першої інстанції та постановлення нового судового рішення про часткове задоволення позову про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пені (неустойки) за несвоєчасну сплату аліментів у сумі 287743,81 грн.

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 12 грудня 2023 року скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) пеню за несвоєчасну сплату аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 у сумі 287743,81 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 16 травня 2025 року.

Головуючий О.Ю. Карташов

Судді В.А. Коновалова

Ю.П. Лозко