Справа № 523/2511/25
Провадження №6/523/90/25
У Х В А Л А

"12" травня 2025 р. м. Одеса

Пересипський районний суд міста Одеси, в складі:

головуючого судді Малиновського О.М.

за участю секретаря Березніченко В.Є.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення судового контролю та зобов`язання боржника подати звіт про виконання рішення,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 11.02.2025р. звернулась до суду через систему «Електронний суд» із заявою про зобов`язання ОСОБА_2 подати звіт про виконання судового рішення у цивільній справі № 752/7784/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради орган опіки та піклування, Голосіївська районна в місті Києві державна адміністрація про участь у вихованні онуки.

Заява мотивована тим, що рішення суду у цивільній справі № 752/7784/19 набрало законної сили та на його виконання був виданий виконавчий лист, проте рішення суду боржником, ОСОБА_2 не виконано.

14.02.2025 року згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначено головуючого - суддю Бокова О.М.

18.02.2025 р. суддею Боковим О.М. заявлено самовідвід від розгляду вказаної заяви про що постановлено ухвалу та справу передано до канцелярії суду для визначення іншого складу суду в порядку встановленому ст.33 ЦПК України.

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду 19.02.2025р . справу передано головуючому - судді Бузовському В.В.

20.02.2025 р. суддею Бузовським В.В. заявлено самовідвід та передано матеріали заяви до канцелярії суду для подальшого розподілу у порядку встановленому ч.1 ст.33 ЦПК України.

21.02.2025 року, згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого - суддю Сувертак І.В.

Ухвалою судді від 26.02.2025року, відвід судді Сувертак І.В. заявлений 25.02.2025 року заявницею ОСОБА_1 визнано необґрунтованим, заяву ОСОБА_1 про відвід судді Суворовського районного суду м. Одеси Сувертак І. В. передано до канцелярії Суворовського районного суду м. Одеси для визначення автоматизованою системою документообігу суду на підставі ч.1 ст. 33 ЦПК України, судді, який буде вирішувати питання про відвід судді по суті.

Ухвалою судді від 26.02.2025 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заяви про відвід судді Сувертак І.В. у справі № 523/2511/25 за заявою ОСОБА_1 про зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення у справі №752/7784/19.

Ухвалою судді від 27.02.2025 року суддею Сувертак І.В. заявлено самовідвід від розгляду вказаної заяви.

27.02.2025 року згідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначено головуючого - суддю Малиновського О.М.

Ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси Малиновського О.М. від 28.02.2025р. заяву було прийнято до провадження з визначенням розгляду справи в порядку письмового провадження.

Ухвалою суду від 04.03.2025р. зобов`язано ОСОБА_2 протягом 30 днів подати звіт про виконання судового рішення у цивільній справі № 752/7784/19.

Ухвалою суду від 07.04.2025р. внаслідок неподання звіту, ОСОБА_2 повторно зобов`язано протягом 30 днів подати звіт про виконання рішення суду, а також стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави штраф в розмірі 3028,00грн.

07.05.2025р. від ОСОБА_2 через систему «Електронний суд» надійшов звіт про виконання рішення суду, в якому вона просить прийняти його.

Від ОСОБА_1 08.05.2025р. через систему «Електронний суд» надійшли заперечення проти прийняття звіту про виконання судового рішення.

Суд, вирішуючи питання з розгляду поданого ОСОБА_2 звіту про виконання судового рішення дійшов наступного висновку.

Судовий контроль за виконанням судових рішень встановлено розділом VII ЦПК України.

Відповідно до ст.453-3 ЦПК України суд розглядає звіт про виконання судового рішення протягом десяти днів з дня його надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням сторін - у судовому засіданні за правилами статті 450 цього Кодексу.

Враховуючи наявні у справі матеріали по справі, суд дійшов висновку про розгляд справи в письмовому провадженні.

Згідно приписів ст. 453-4 ЦПК України за наслідками розгляду звіту боржника суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 453-2 цього Кодексу.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо боржником не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються боржником для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.

Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 453-3 цього Кодексу.

У разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд застосовує до боржника захід процесуального примусу у виді штрафу, а також додатково може встановити новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 453-2 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

Суд застосовує до боржника захід процесуального примусу у виді штрафу за правилами статті 148 цього Кодексу.

Отже, вказаною нормою ЦПК України передбачено право суду, який ухвалив судове рішення в цивільній справі, надати боржнику новий строк для подання звіту.

При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами, або іншими істотними обставинами, встановлених судом під час розгляду справи.

Судове рішення може бути виконано в добровільному, або в примусовому порядку. Примусове виконання рішень суду в Україні покладається на органи державної виконавчої служби та у передбачених законом випадках - на приватних виконавців.

Порядок примусового виконання судових рішень регламентовано Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Нормами Закону України «Про виконавче провадження» визначено певний алгоритм дій виконавця в ході примусового виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

При цьому відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець наділений достатніми повноваженнями для вжиття заходів щодо примусового виконання боржником судового рішення.

Отже, у разі відсутності добровільного виконання судових рішень, приписами Закону України «Про виконавче провадження» врегульований порядок дій та заходів, що спрямовані на примусове виконання таких рішень.

Завершальною стадією судового провадження з примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) є виконавче провадження (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

З матеріалів справи слідує, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 21.07.2021р. у справі № 752/7784/19, яке було змінено постановою Одеського апеляційного суду від 26.06.2023р. позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково.

Визначений ОСОБА_1 спосіб її участі у особистому вихованні онуки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом особистих зустрічей (побачень) кожної першої неділі місяця з 12:00 години до 18:00 години поблизу місця проживання/знаходження матері, зареєстрованого у встановленому законом порядку, та/або за місцем проживання/знаходження дитини, зареєстрованого у встановленому законом порядку, в рекреаційних зонах та зонах дитячого дозвілля у присутності матері ОСОБА_2 до досягнення дитиною десятирічного віку.

Встановлений порядок виконання рішення суду шляхом зобов`язання ОСОБА_2 забезпечувати побачення ОСОБА_1 з онукою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кожної першої неділі місяця з 12:00 години до 18:00 години поблизу місця проживання/знаходження матері, зареєстрованого у встановленому законом порядку, та/або за місцем проживання/знаходження дитини, зареєстрованого у встановленому законом порядку, в рекреаційних зонах та зонах дитячого дозвілля до досягнення дитиною десятирічного віку.

На виконання рішення суду виданий виконавчий лист №752/7784/19.

Постановою державного виконавця Суворовського відділу ДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) від 07.02.2024р. відкрите виконавче провадження № 74077032 з примусового виконання рішення суду №752/7784/19 та зобов`язано боржника - ОСОБА_2 забезпечити побачення ОСОБА_1 з онукою, ОСОБА_4 .

Згідно наданих з боку заявниці матеріалів, а також під час проведення судом огляду відомостей про виконавче провадження № 74077032 в Автоматизованій системі виконавчого провадження за реєстраційний номером 74077032, код доступу 9БАВГДГ2БББ2, вбачається, що з часу відкриття виконавчого провадження (07.02.2024р.) та по теперішній час рішення суду з означеного вище виконавчого листа, боржником ОСОБА_2 не виконується.

Так, за невиконання ОСОБА_2 без поважних причин виконавчого листа 752/7784/19 постановами державного виконавця Суворовського відділу ДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) від 22.04.2024р. та від 05.02.2025р. на боржницю ОСОБА_2 накладений штраф, як за первісне невиконання рішення суду, так і за повторне його невиконання.

Крім того, за невиконання рішення суду, державним виконавцем Суворовського відділу ДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) 22.05.2024р. було внесено до суду подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичну особу боржника - ОСОБА_2 .

Постановою державного виконавця Суворовського відділу ДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) від 23.05.2024р. встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві керування транспортними засобами до виконання нею зобов`язань, визначених виконавчим листом № 752/7784/19.

Згідно представленого ОСОБА_2 звіту про виконання судового рішення остання вказує на те, що рішення суду не може бути виконано з її боку з огляду на наявність консультативного висновку №01/21-к від 23.01.2021р. згідно якого ОСОБА_4 не виявляє прихильності до бабусі ОСОБА_1 . Остання не є для дитини близькою людиною, Єлизавета декларує небажання побачень з ОСОБА_1 . Крім того, ОСОБА_2 стверджує, що причиною невиконання рішення суду є те, що ОСОБА_4 востаннє спілкувалася з ОСОБА_1 7 років тому, загалом не більше п`яти разів до досягнення трьох років. ОСОБА_1 ніколи не виявляла емоційного зв`язку та прихильності до Єлизавети, не турбувалась про онуку, не цікавилась її життям, досягненнями, не телефонувала ОСОБА_2 з цього приводу. Навпаки, ОСОБА_1 озвучувала своє невдоволення дитиною, казала, Єлизавета вередлива, розпущена, і «з нею виросте невідомо хто». Відтак, дитина на хоче бачити бабусю, та таке на залежить від волевиявлення ОСОБА_2 .

Водночас, такі посилання боржниці, як на умови невиконання рішення, суд відхиляє, так як таким була надана оцінка, як у рішенні Суворовського районного суду м. Одеси від 21.07.2021р. постанові Одеського апеляційного суду від 26.06.2023р., так і у постанові Верховного Суду від 23.05.2024р. у справі № 752/7784/19.

При цьому, вирішуючи питання прийняття звіту про виконання рішення, суд не наділений правом переоцінювати раніше встановлені судом обставини по справі, яким була надана оцінка, та за якими суд дійшов висновків з вирішення спору між сторонами.

Крім того, надаючи оцінку запереченням ОСОБА_2 та з метою мінімізувати небажання дитини бачитися з бабусею, судом при вирішенні спору такі зустрічі були призначені за участю матері, ОСОБА_2 .

Відтак, обставини зазначені ОСОБА_2 у звіті, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення у цивільній справі № 752/7784/19.

Відсутність дійових заходів з боку ОСОБА_2 , з метою виконання рішення суду, яке набрало законної сили та є обов`язковим для його виконання, і є, на думку суду, наслідком невиконання рішення суду, яким були забезпечені періодичні зустрічі дитини з бабусею.

Інші умови зазначені у звіті про виконання рішення суду, суд до уваги не приймає, так як такі стосуються ОСОБА_3 , який не є стороною виконавчого провадження та державного виконавця незгода з діями якого може бути оскаржена у встановленому законом порядку.

За наслідками розгляду даної справи, з урахуванням обставин встановлених, судом слід дійти висновку про відсутність підстав для прийняття звіту від ОСОБА_2 з огляду на те, що останньою не наведено обґрунтованих обставин, які ускладнюють виконання судового рішення, не зазначені можливі заходи, які вживалися нею, як боржником, для повного та своєчасного виконання судового рішення.

Згідно ч.3 ст.453-2 ЦПК України у разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд застосовує до боржника захід процесуального примусу у виді штрафу.

Суд застосовує до боржника захід процесуального примусу у виді штрафу за правилами статті 148 цього Кодексу (ч.4 ст.453-2 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу.

Згідно Закону України «Про державний бюджет на 2025р.» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2025р. встановлений у розмірі 3028,0грн.

Відтак, внаслідок відмови у прийнятті звіту, на ОСОБА_2 слід накласти штраф в дохід держави в розмірі одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає в грошовому еквіваленті 3028,00грн.

З урахуванням того, що виконання рішення суду обмежено досягненням ОСОБА_4 десятирічного віку, якого вона досягла ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд не вбачає необхідності встановлення додаткового нового строку ОСОБА_2 для подання звіту відповідно до частини третьої статті 453-2 ЦПК України.

Керуючись ст.453-2 ЦПК України,

УХВАЛИВ

Відмовити ОСОБА_2 у прийнятті звіту про виконання судового рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід державного бюджету штраф у розмірі одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 3028,00грн.

Стягувач: Державна судова адміністрація України (01601, м.Київ, вул. Липська, 18/5, ).

Боржник: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована: АДРЕСА_1 ).

Ухвала про стягнення штрафу є виконавчим документом.

Ухвала в частині стягнення штрафу дійсна для пред`явлення до виконання протягом 3 (трьох) місяців з дня набрання нею законної сили.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня складення повної ухвали суду.

Повну ухвалу складено та підписано суддею 12 травня 2025р.

Суддя