СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ідентифікаційний код 02886143
Справа №547/368/25
Провадження №2/547/324/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2025 року с-ще Семенівка, Полтавська область

Семенівський районний суд Полтавської області, головуючий суддя В.Ф.Харченко, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДВК Агро" про стягнення пені, інфляційних втрат і 3 % річних у зв`язку з несвоєчасною сплатою орендної плати за 2022 і за 2023 роки, орендної плати, пені, інфляційних втрат і 3 % річних у зв`язку з несплатою орендної плати за 2024 рік, моральної шкоди, розірвання договору оренди землі,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Семенівського районного суду Полтавської області із позовом до відповідача ТОВ "ДВК Агро" про стягнення з відповідача на користь позивача 150,56 грн інфляційних втрат і 72,00 грн пені за несвоєчасну сплату орендної плати за 2022 рік, 911,96 грн інфляційних втрат і 249,00 грн пені за несвоєчасну плату орендної плати за 2023 рік, 200,96 грн інфляційних втрат і 83,00 грн пені та 10000,00 грн за несплату орендної плати за 2024 рік, стягнення 5000,00 грн моральної шкоди і розірвання договору оренди землі.

В обґрунтування позову зазначає, що за договором оренди землі б/н від 18.03.2021 відповідач користується належною позивачеві на праві власності земельною ділянкою кадастровий номер :00:003:0436, площею 2,0 га. Строк оренди 10 років. Щорічна орендна плата складає 10000,00 грн, сплачується не пізніше 31 грудня звітного року. У разі несвоєчасної сплати орендної плати орендар сплачує орендодавцеві 0,01 % пені за кожен день прострочення. Відповідач сплатив позивачеві орендну плату за 2022 рік 13.03.2023 із простроченням на 72 дні, а за 2023 рік 27.11.2024 із простроченням 249 днів. За 2024 рік взагалі не сплачував орендну плату.

Ухвалою від 07.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження у справі, відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; запропоновано відповідачеві, зокрема, у 15 денний строк скласти і подати відзив на позов.

04.04.2025, 10.04.2025 відповідач копію ухвали суду від 07.04.2025, інформацію щодо розгляду справи, копію позовної заяви з додатками отримав в свій електронний кабінет і на свою електронну пошту, що є їх належним врученням відповідачеві.

Відповідач в установлений судом строк письмовий відзив на позов з посиланням на докази, якими він обґрунтовується, до суду не надав.

Станом на дату ухвалення рішення суд не отримував відзив на позов чи будь-яких заяв, клопотань тощо від відповідача.

Вказані обставини не перешкоджають розгляду справи по суті.

Відповідно до ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК).

Вивчивши письмову заяву позивача по суті справи (позовну заяву), вивчивши наявні у справі дані і докази, суд встановив таке.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 247260407 від 09.03.2021 позивач із 02.03.2021 є власником земельної ділянки кадастровий номер :00:003:0436, площею 2,0 га, для ведення особистого селянського господарства, у межах Рокитівської сільської ради Семенівського (Кременчуцького) району Полтавської області.

Згідно договору оренди землі б/н від 18.03.2021 позивач передав вказану земельну ділянку сільськогосподарського призначення в оренду відповідачеві на строк 10 років; орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 10000,00 грн в рік не пізніше 31 грудня поточного року, крім оплати орендної плати за перший рік використання; орендна плата сплачується за мінусом податку на доходи фізичних осіб і військового збору; у разі несвоєчасної сплати орендної плати у визначені строки справляється пеня у розмірі 0,01 % від несплаченої суми за кожен день прострочення; дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором тощо.

Отже між сторонами укладено договір оренди землі.

Оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності (ст. 1 Закону України "Про оренду землі").

Договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст. 1 Закону України "Про оренду землі").

Орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди (ч.ч. 1-3 ст. 21 Закону України "Про оренду землі").

Орендна плата справляється у грошовій формі (ч. 2 ст. 22 Закону України "Про оренду землі").

Орендар земельної ділянки зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку (абз. 7 ч. 2 ст. 25 Закону України "Про оренду землі").

У разі невиконання зобов`язань за договором оренди землі сторони несуть відповідальність згідно із законом та договором (ст. 36 Закону України "Про оренду землі").

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору (ст. 526 Цивільного кодексу України далі ЦК).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди (п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 611 ЦК).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. (ч.ч. 1, 2 ст. 612 ЦК).

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч.ч. 1-3 ст. 22 ЦК).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК).

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (ч. 1 ст. 550 ЦК).

Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.ч. 1, 2 ст. 551 ЦК).

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК).

Щодо орендної плати та пов`язаних з цим розрахунків інфляційних втрат і пені

За умовами договору оренди землі розмір річної орендної плати, який має бути сплачений за 2022 рік не пізніше 31.12.2022 та складає 10000,00 грн.

За умовами договору оренди землі розмір річної орендної плати, який має бути сплачений за 2023 рік не пізніше 31.12.2023 та складає 10000,00 грн.

За умовами договору оренди землі розмір річної орендної плати, який має бути сплачений за 2024 рік не пізніше 31.12.2024 та складає 10000,00 грн.

Позивач у позові вказує, що 13.03.2023 отримав орендну плату 8050,00 грн за 2022 рік і тому здійснив з неї нарахування за період прострочення із 01.01.2023 по 13.03.2023 тривалістю 72 дні у виді інфляційних втрат 150,56 грн і 72,00 грн пені.

Наданою позивачем випискою із банківського рахунку позивача у АТ КБ "ПриватБанк" підтверджено отримання позивачем 13.03.2023 від відповідача 8050,00 грн з призначенням платежу "оплата за оренду землі за 2022 рік".

Рядок 25 відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків щодо позивача зазначає, що відповідач виплатив позивачеві у березні 2023 року 10000,00 грн за оренду землі. З цієї суми утримано 1800,00 грн податку на доходи фізичних осіб і 150,00 грн військового збору.

Позивач у позові вказує, що 24.11.2024 отримав орендну плату 8050,00 грн за 2023 рік і тому здійснив з неї нарахування за період прострочення із 24.03.2024 по 27.11.2024 тривалістю 249 днів у виді інфляційних втрат 911,96 грн і 249,00 грн пені.

Рядок 65 відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків щодо позивача зазначає, що відповідач виплатив позивачеві у листопаді 2024 року 10000,00 грн за оренду землі. З цієї суми утримано 1800,00 грн податку на доходи фізичних осіб і 150,00 грн військового збору.

Позивач стверджує, що не отримував орендну плату за 2024 рік. Це підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків, які не містять інформації що відповідач виплатив позивачеві 10000,00 грн за оренду землі. Рядок 68 вказаних відомостей зазначає, що у грудні 2024 року відповідач нарахував позивачеві орендну плату у сумі 10500,00 грн, але не виплатив її.

Отже аргументи позивача про прострочку сплати орендної плати за 2022 і за 2023 роки доведено. Так само доведено не здійснення відповідачем платежу з орендної плати за 2024 рік.

Прострочена сплата орендної плати у сумі 10000,00 грн, без урахування податку на доходи фізичних осіб і військового збору, за 2022 рік складає період 01.01.2023 13.03.2023. Інфляційні втрати за цей період складають 150,00 грн, а пеня 72,00 грн.

Суд стягує ці суми з відповідача на користь позивача.

Прострочена сплата орендної плати у сумі 10000,00 грн, без урахування податку на доходи фізичних осіб і військового збору, за 2023 рік складає період 01.01.2024 27.11.2024. Інфляційні втрати за цей період складають 1040,00 грн, а пеня 332,00 грн. Однак суд стягує з відповідача на користь позивача не ці суми, а менші суми в межах позовних вимог: 911,96 грн інфляційних втрат і 249,00 грн пені.

Прострочена сплата орендної плати у сумі 10000,00 грн, без урахування податку на доходи фізичних осіб і військового збору, за 2024 рік складає період 01.01.2024 24.03.2024 (у межах позовних вимог). Інфляційні втрати за цей період складають 350,00 грн, а пеня 83,00 грн. Однак суд стягує з відповідача на користь позивача не ці суми, а менші суми в межах позовних вимог: 200,96 грн інфляційних втрат і 83,00 грн пені.

Щодо розірвання договору оренди землі.

Відповідно до п. "д" ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Згідно п. 33 договору оренди землі б/н від 18.03.2021 дія договору припиняється шляхом його розірвання, зокрема, за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа.

Ураховуючи те, що у справі встановлено несвоєчасну сплату орендної плати відповідачем-орендарем за договором оренди землі за 2022 і за 2023 роки і несплату орендної плати за 2024 роки, що є її систематичною несплатою, а також з огляду на положення п. 33 договору оренди землі, суд робить висновок, що позовна вимога про розірвання договору оренди землі підлягає задоволенню.

Щодо моральної шкоди

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч. 1 ст. 1167 ЦК).

Вказана підстава стягнення моральної шкоди перебуває у підрозділі 2 "Недоговірні зобов`язання" книги п`ятої "Зобов`язальне право" ЦК.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (ч. 1, п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 23 ЦК).

Наразі у справі встановлено 2 щорічних прострочення відповідачем сплати орендної плати позивачеві і 1 несплату орендної плати.

Відтак суд частково задовольняє позов у частині стягнення 1500,00 грн моральної шкоди. Достатні правові підстави для її стягнення у сумі 5000,00 грн відсутні.

Щодо судових витрат

Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивач є ветераном-учасником бойових дій, що підтверджено посвідченням серія НОМЕР_1 від 24.02.2016.

Від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав (п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір").

Отже позивач звільнений від сплати судового збору.

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір").

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" станом на 01.01.2025 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 3028,00 грн.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відтак належна до сплати сума судового збору від сплати якого звільнено позивача складає 1211,20 грн із позовної заяви майнового характеру (1,0 % (10000,00 + 1667,48 + 5000,00 + 10000,00 3) ? 3028,00 0,4).

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК).

Відтак, з урахуванням часткового задоволення позову, суд стягує 1120,35 грн судового збору з відповідача на користь держави пропорційно до розміру задоволених позовних вимог ((1211,20 ? (10000,00 + 150,56 + 72,00 + 911,96 + 249,00 + 200,96 + 83,00 + 5000,00 + 10000,00 3) (10000,00 +150,00 + 72,00 + 911,96 + 249,00 + 200,96 + 83,00 + 1500,00 + 10000,00 3)), а різницю 90,85 грн (1211,20 1120,35) компенсовує за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1-5, 10-13, 48, 49, 76-83, 89, 141, 174, 209, 211, 223, 258, 259, 264, 265, 272-274, 351, 352, 354, 355 ЦПК, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити позов частково.

Договір оренди землі б/н від 18.03.2021, що укладений між ОСОБА_1 і Товариством з обмеженою відповідальністю "ДВК Агро" щодо оренди земельної ділянки площею 2,0 га, кадастровий номер 0:00:003:0436, на строк 10 років розірвати.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДВК Агро" на користь ОСОБА_1 13166,92 грн, пов`язаних із несвоєчасною сплатою орендної плати за 2022 рік, за 2023 рік і несплатою орендної плати за 2024 рік за договором оренди землі б/н від 18.03.2021, відмовивши у стягненні більшої суми 13167,48 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДВК Агро" на користь ОСОБА_1 1500,00 грн моральної шкоди, відмовивши у стягненні більшої суми моральної шкоди 5000,00 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДВК Агро" 1120,35 грн судового збору на користь держави.

Судовий збір 90,85 грн компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку учасниками справи до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю "ДВК Агро" (місцезнаходження: Полтавська обл., Кременчуцький р-н, Семенівська ТГ, с. Новий Калкаїв, вул. вул. Гагаріна, 31; ідентифікаційний код 41256598).

Повне рішення складене 14.05.2025.

Суддя В.Ф.Харченко