Справа № 675/1659/24
Провадження № 2-о/675/13/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" травня 2025 р. м. Ізяслав

Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Пашкевича Р. В.,

за участі: секретаря судового засідання Гедзенюк В. В.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника адвоката Іванова А. Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження у залі суду в м. Ізяслав цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області, про встановлення фактів, що мають юридичне значення,

в с т а н о в и в:

В жовтні 2024 року ОСОБА_1 , звернувся до суду із заявою про встановлення факту його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та на 13 листопада 1991 року.

Заяву мотивовано тим, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Лисичанськ Луганської області. На період часу 24.08.1991 року він проживав разом з своїм батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у м. Золотове Луганської області.

В подальшому, неодноразово був засуджений та відбував покарання в місцях позбавлення волі. Востаннє засуджений вироком Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 17.12.2013 року за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі та умовно достроково звільнений 31.07.2017 року.

Так як в заявника був відсутній документ, який посвідчує його особу, який після звільнення з місць позбавлення волі ним не виготовлявся, тому 01.02.2023 року ОСОБА_1 вперше звернувся до Ізяславського сектору УДМС у Хмельницькій області з заявою про видачу паспорта, однак йому було відмовлено, зважаючи на те, що в ході перевірки особу ОСОБА_1 не встановлено.

Також, зазначає, що всі документи, що в нього були щодо його особи він надав до відповідного відділу УДМС, близьких родичів які б могли його впізнати у нього немає, оскільки батько ОСОБА_2 помер в 2020 році. Проте, є мачуха ОСОБА_3 , яка проживає в Харківській області та може підтвердити обставини справи.

Вказує, що без встановлення особи він не може отримати паспорт громадянина України, що позбавляє його можливості реалізовувати свої права, оскільки їх реалізація залежить від наявності документа, що посвідчують особу, зокрема, паспорта.

Вважає, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Оскільки іншого способу для підтвердження належності до громадянства України нема, окрім як встановлення судовим рішенням його особи та факту його постійного проживання на території України, просив суд встановити дані факти.

Ухвалою судді від 29.10.2024 року прийнято заяву ОСОБА_1 до розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті, справу вирішено розглядати у порядку окремого провадження.

Ухвалою суду від 25.11.2024 року задоволено клопотання представника заявника адвокат Іванов А. Б. про заміну заінтересованої особи та замінено заінтересовану особу Управління державної міграційної служби України у Хмельницькій області Шепетівський відділ належною заінтересованою особою - Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області.

Ухвалою суду від 27.01.2025 року задоволено клопотання представника заявника та витребувано з Шепетівського відділу Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області належним чином завірені копії всіх документів, які були підставою для винесення висновку, затвердженого 05.04.2023 року, за результатами проведення процедури встановлення особи ОСОБА_1 .

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та його представник адвокат Іванов А. Б. заявлені вимоги підтримали в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області в судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву про слухання справи за її відсутності. При вирішенні справи покладається на розсуд суду.

Також, представником заінтересованої особи направлено до суду письмові пояснення, в яких, зокрема, зазначено, що враховуючи те, що відомості про матір заявника відсутні, а батько заявника станом на 24.08.1991 року постійно проживав на території України, керуючись ст. 17 ЦК УРСР, є підстави вважати ОСОБА_1 таким, що постійно, в тому числі станом на 24.08.1991 року, проживав на території України разом з батьком ОСОБА_2 та, відповідно до вимог ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» є громадянином України.

Суд, заслухавши пояснення заявника та його представника, з`ясувавши позицію заінтересованої особи, допитавши свідків, перевіривши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_4 уклала шлюб з ОСОБА_2 та змінила прізвище по чоловікові на « ОСОБА_5 », що підтверджується актовим записом про шлюб №641 від 25.07.1983 року.

Станом на день укладення шлюбу місцем проживання подружжя є м. Лисичанськ Луганської області.

Від даного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 народився заявник ОСОБА_1 в м. Лисичанськ Луганської області і його батьками вказано: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується актовим записом про народження №1557 від 19.09.1983 року та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №5 від 13.12.2024 року.

Згідно актового запису про розірвання шлюбу №137 від 14.03.1987 року даний шлюб було розірвано. Підставою державної реєстрації розірвання шлюбу є вирок Лисичанського суду від 16.01.1987 року про визнання безвістно відсутньою ОСОБА_6 .

В подальшому, відповідно актового запису про шлюб №61 від 04.09.1991 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , одружився з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Станом на день укладення шлюбу місцем проживання ОСОБА_2 є м. Первомайськ Луганської області.

Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №2 від 13.12.2024 року встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце смерті: м. Лисичанськ Луганської області.

Також в даному повному витязі містяться відомості про те, що батько заявника ОСОБА_2 , за життя був документований паспортом громадянина України НОМЕР_1 , який виданий Попаснянським РС УДМС України в Луганській області 12.01.2013 року.

Крім того, в матеріалах справи наявний вирок Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 17.12.2013 року, який набрав законної сили 17.01.2014 року, за яким ОСОБА_1 визнано винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 186 КК України, призначивши йому покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі з відбуванням призначеного покарання в кримінально виконавчому закладі.

Відповідно до довідки про звільнення серії ХАР №00668, виданої 08.08.2017 року ДУ «Харківська виправна колонія (№ 43)» встановлено, що ОСОБА_1 був умовно достроково звільнений. Паспорт до особової справи не долучався.

Проте, надати додаткові документи на заявника не вбачається можливим, оскільки матеріали особової справи засудженого ОСОБА_1 знищені у зв`язку з спливом строку зберігання, що підтверджується довідкою даної установи виконання покарань №5/12-1137-Тр-24 від 19.07.2024 року.

Слід зазначити, що із вказаного вироку Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 17.12.2013 року вбачається, що ОСОБА_1 попередньо неодноразово був судимий та відбував покарання в місцях позбавлення волі, а саме: 30.02.2002 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області за ст. 186 ч. 1 КК України до 1 року позбавлення волі; 16.07.2003 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області за ст. 185 ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі; 04.02.2009 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області за ст. 263 ч. 2 КК України до 3 місяців арешту; 13.01.2011 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області за ст. 185 ч. 2 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнений умовно-достроково 17.04.2012 року на підставі постанови Перевальського районного суду Луганської області від 17.04.2012 року на не відбутий строк 5 місяців 9 днів.

Отже, судом втсановлено, що ОСОБА_1 з 2002 року по 2017 рік періодично відбував покарання та перебував у місцях позбавлення волі.

З метою отримання паспорта громадянина України, 01.02.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Ізяславського сектору УДМС у Хмельницькій області з заявою встановлення особи.

При перевірці відомостей згідно поданої заяви ОСОБА_1 , Ізяславський сектор УДМС у Хмельницькій області отримав відомості з усіх управлінь УДМС України про те, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрованим/ знятим з реєстраційного обліку не значиться. Згідно наявних обліків УДМС України вказаний громадянин паспортом громадянина України не документувався. З приводу оформлення документів для виїзду на ПМП за кордон не звертався.

Зважаючи на те, що в ході перевірки, особу ОСОБА_1 не встановлено, оформити та видати паспорт громадянина України не виявляється можливим, про що зазначено у відповідному висновку Ізяславського сектору УДМС у Хмельницькій області від 05.04.2023 року.

Разом з тим, у вказаному висновку зазначено також, що враховуючи те, що відомості про матір заявника відсутні, а також те, що батько заявника станом на 24.08.1991 року постійно проживав на території України, керуючись ст. 17 ЦК УРСР, є підстави вважати ОСОБА_1 таким, що постійно, в тому числі станом на 24.08.1991 року, проживав на території України разом з батьком ОСОБА_2 та, відповідно до вимог ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» є громадянином України.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 , яка є мачухою заявника, підтвердила суду, що в 1991 році в м. Горськ Луганської області познайомилася з ОСОБА_2 , з яким на той час проживав його син ОСОБА_1 . Вказала, що з ОСОБА_2 прожила близько 5 років. Весь цей час з ними проживав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , але вже після виповнення останньому 14 років, будь якої інформації про нього невідомо, оскільки з його батьком, а її чоловіком розішлась.

Також, інший свідок ОСОБА_7 зазначила, що в січні 2023 року в БО «Ліщанський будинок милосердя» познайомилась з ОСОБА_1 , де останній близько року працював кухаром. Підтвердила, що з вересня жовтня 2023 року вони проживають разом в с. Ліщани Шепетівського району Хмельницької області. Факти, встановлення яких просить ОСОБА_1 необхідні йому для отримання паспорта громадянина України.

Суд також враховує ту обставину, що м. Лисичанськ Луганської області є окупованим РФ, що унеможливлює зібрання та подання ОСОБА_1 належних та допустимих доказів на підтвердження встановлення його особи, окрім тих, які ним були надані.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Наведений у ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що законом передбачено встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться і факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України.

Щодо встановлення особи заявника ОСОБА_1 суд зазначає наступне.

Правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру (далі - Реєстр) та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи, - визначає Закон України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус».

Відповідно до визначень, наведених у ст. 3 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» ідентифікація особи - встановлення особи шляхом порівняння наданих даних (параметрів), у тому числі біометричних, з наявною інформацією про особу в реєстрах, картотеках, базах даних тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» внесення інформації до Реєстру здійснюється уповноваженими суб`єктами за зверненням заявника, на підставі інформації державних органів реєстрації актів цивільного стану, органів реєстрації фізичних осіб, а також інформації органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з дотриманням вимог Закону України «Про захист персональних даних». У разі якщо інформація про особу вноситься до Реєстру вперше, проводиться ідентифікація особи, після завершення якої автоматично формується унікальний номер запису в Реєстрі та фіксуються час, дата та відомості про особу, яка оформила заяву-анкету (в електронній формі). Унікальний номер запису в Реєстрі є незмінним. Якщо особу не буде ідентифіковано, проводиться процедура встановлення особи, строк якої не перевищує двох місяців. У разі неможливості встановити особу протягом зазначеного строку особа встановлюється за рішенням суду про встановлення факту, що має юридичне значення, для видачі документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України. До завершення процедури встановлення особи, прийняття відповідного рішення суду документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, не видаються.

Таким чином, у разі не встановлення особи, зокрема, органами Державної міграційної служби України шляхом її ідентифікації та шляхом проведення процедура встановлення особи відповідно до Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», то особа може бути встановлена за рішенням суду про встановлення факту, що має юридичне значення.

Крім того, відповідно до п.п. 6 п. 35 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України» від 25.03.2015 № 302, - заявник для оформлення паспорта подає, зокрема, рішення суду про встановлення особи (для осіб, яких не було встановлено за результатами проведення процедури встановлення особи).

Відповідно до ст. 16 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права кожна людина, де б вона не перебувала, має право на визнання її правосуб`єктності.

За встановлених судом обставин справи, на підставі даних, що містяться у актовому записі про народження №1557 від 19.09.1983 року, повному витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №5 від 13.12.2024 року щодо ОСОБА_1 , вироці Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 17.12.2013 року, довідці про звільнення серії ХАР №00668, виданої 08.08.2017 року, а також враховуючи покази свідка ОСОБА_3 , судом встановлено, що особа, яка є заявником у даній справі, є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який народився в м. Лисичанськ Луганської області Україна.

Щодо проживання ОСОБА_1 на території України станом на 1991 рік, в тому числі станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року, суд зазначає наступне.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону.

Згідно із пунктами 1, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року (частина друга статті 3 Закону України «Про громадянство України»).

Встановлення факту постійного проживання на території України є підставою для оформлення належності до громадянства України.

Таким чином, юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України особи, дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності Законом України від 08 жовтня 1991 року № 1636-ХІІ «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року).

Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень статті 293 ЦПК України та статті 3 Закону України «Про громадянство України» і залежно від підстав цього встановлення, предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року; проживання на території України за станом на 13 листопада 1991 року.

Пунктом 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215/2001 (з подальшими змінами) визначено, що встановлення належності до громадянства України стосується: а) громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року, в тому числі: осіб, які за станом на 13 листопада 1991 року проходили строкову військову службу на території України і після її проходження залишилися проживати на території України; осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або за станом на 13 листопада 1991 року відбували покарання в місцях позбавлення волі на території України та перебували у громадянстві колишнього СРСР і до набрання вироком суду законної сили постійно проживали відповідно на території УРСР або проживали на території України; б) осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягли повноліття і батьки яких належать до категорій, зазначених у підпункті «а» цього пункту; в) осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягли повноліття та виховувалися в державних дитячих закладах України.

Тобто, для встановлення факту набуття громадянства України предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року; проживання на території України за станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання дитини на території України станом на 24 серпня 1991 року або станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання на території України батьків (одного з них) дитини або іншого законного представника, з яким дитина постійно проживала станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року; постійного проживання особи на території України чи Української РСР на момент набрання законної сили вироку суду; наявності родинних зв`язків заявника з його батьками (усиновителями, з дідом, бабою); постійного проживання на території України діда та баби заявника; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо.

Одним із документів для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону «Про громадянство України», що подає особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, є судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року (підпункт «в» пункту 8 Порядку).

Тобто, у таких випадках одним із необхідних документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Пунктом 25 Порядку визначено, що для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами «а»-«в» пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях.

Пунктом 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Отже, відповідно до положень Закону України «Про громадянство України» і Порядку для набуття громадянства України заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження його на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду.

Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Ураховуючи зазначене, необхідно дійти висновку, що належність до громадянства України встановлюється на підставі статті 3 Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час, а такий факт підлягає встановленню на підставі судового рішення.

Подібні правові висновки висловлені у постановах Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі № 522/20494/18, від 05 квітня 2021 року у справі № 523/14707/19.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частин першої та шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У справі, яка переглядається, заявник, посилаючись на статтю 3 Закону України «Про громадянство України», просив суд встановити факт його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або станом на 13 листопада 1991 року.

Цей факт має значення для встановлення належності заявника до громадянства України та в подальшому отримання паспорта громадянина України.

Суд, дослідивши зібрані у справі докази, враховуючи, що заявник ОСОБА_1 станом на 24 серпня 1991 року та на 13 листопада 1991 року не досяг повноліття, а також той факт, що він в даний період проживав разом з батьком та зазначені обставини підтверджено допитаною в судовому засіданні свідком ОСОБА_3 , вважає доведеним факт постійного проживання ОСОБА_1 на території України станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року, що є підставою для задоволення заяви.

При цьому відомостей про те, що заявник залишав територію України чи є громадянином іншої держави матеріали справ не містять.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 76, 263-265, 293, 315-319, 352 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити особу заявника - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженця м. Лисичанськ Луганської області Україна.

Встановлено факт постійного проживання на території України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженця м. Лисичанськ Луганської області, станом на 1991 рік, у тому числі станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Заінтересована особа: Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області, місце знаходження м. Хмельницький, вул. Грушевського, 87, Хмельницька область, код ЄДРПОУ - 37864148.

Повний текст рішення складено 14 травня 2025 року.

Суддя: Р. В. Пашкевич