Провадження № 22-ц/801/1123/2025
Провадження № 22-ц/801/1124/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дернова В. В.
Доповідач:Голота Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2025 рокуСправа № 127/40859/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Голоти Л. О. (суддя доповідач),

суддів Копаничук С. Г., Оніщука В. В.,

за участю секретаря судового засідання Кобенди Ю. О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 127/40859/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів та повернення переплати,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 4.03.2025 та додаткове рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19.03.2025, -

в с т а н о в и в :

16.12.2024 ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів та повернення переплати, в якому просив : зменшити розмір аліментів на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначених судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області від 13.12.2023 у справі № 127/38564/23 у розмірі частини від його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.12.2023 і до досягнення дитиною повноліття, до 1/6 частини від його заробітку (доходу); зобов`язати стягувача повернути йому переплату по аліментам в сумі 31000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що саме розмір аліментів 1/6 частини від його заробітку (доходу) відповідає вимогам чинного законодавства, а саме пункту 4 частини першої статті 161 ЦПК України, оскільки на його утриманні перебуває ще двоє дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що не було враховано судом у наказному провадженні від 13.12.2023.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 4.03.2025 позов задоволено частково. Зменшено розмір аліментів та ухвалено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини від його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання судовим рішенням законної сили, до досягнення дитиною повноліття. У іншій частині позовних вимог відмовлено. Судовий наказ № 127/38564/23 від 13.12.2023 відкликано після набрання даним судовим рішенням законної сили.

Додатковим рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19.03.2025 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 5000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Не погоджуючись з рішенням та додатковим рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , подала апеляційну скаргу (вх № 3939 від 7.04.2025) на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 4.03.2025 та додаткове рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19.03.2025, в якій, посилаючись на неповноту з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог; додаткове рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення заяви про стягнення витрат на правову допомогу в повному обсязі; вирішити питання про судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн, понесених відповідачем в суді апеляційної інстанції.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що судом першої інстанції допущено порушення пункту 7 частини третьої статті 376 ЦПК України, що є обов`язковою підставою для скасування рішення суду першої інстанції, адже справу про зменшення розміру аліментів розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження; народження іншої дитини без підтвердження погіршення майнового становища платника аліментів, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, оскільки батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою; на день подання позову про зменшення розміру аліментів у позивача не змінилось обставини, що впливають на визначення розміру аліментів призначених раніше; матеріальний стан позивача покращився, позивач має відмінне здоров`я, перебуває на повному забезпеченні держави, безкоштовне харчування, лікування та одяг надається по місцю служби; дохід позивача перевищує прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений на 2025 рік більш ніж у 6 разів.

16.04.2025 до Вінницького апеляційного суду надійшов відзив (вх № 4306 та № 4307) ОСОБА_1 , в якому, посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а рішення та додаткове рішення суду першої інстанції без змін. Відзив обґрунтовано тим, що при вирішенні спору судом першої інстанції враховано наявність у платника аліментів інших дітей, стан здоров`я доньки ОСОБА_8 від першого шлюбу, обставини, що мають істотне значення; судом першої інстанції правильно застосовано положення частини сьомої статті 170 ЦПК України, статті 192 СК України, суд виходив з рівності прав кожної дитини на належне матеріальне утримання, з тим щоб одна дитина не перебувала в гіршому становищі порівняно з іншою; на час подання позовної заяви загальні виплати по аліментам в сукупності склали 58 % від доходу позивача, що перевищує встановлений максимум, що підлягає утриманню із заробітної плати.

12.05.2025 до Вінницького апеляційного суду надійшло клопотання (вх № 5375) ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , про долучення доказів до матеріалів справи копії постанови Вінницького апеляційного суду від 28.04.2025 по справі № 127/28825/24 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дружину.

У постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25.11.2020 у справі № 752/1839/19 (провадження № 61-976св20) та від 11.11.2020 у справі № 760/16979/15-ц (провадження № 61-4848св19) вказано, що: «відповідно до частин першої та третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. За змістом статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність рішення суду першої інстанції в межах тих обставин та подій, які мали місце під час розгляду справи судом першої інстанції».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.11.2023 у праві № 757/19682/18-ц зроблено правовий висновок про те, що така обставина, як відсутність існування доказів на момент прийняття рішення суду першої інстанції, взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку статті 367 ЦПК України незалежно від причин неподання позивачем таких доказів.

Щодо доказу, доданого до клопотання (вх № 5375 від 12.05.2025) апеляційний суд відмовляє в його прийняті, оскільки зазначений доказ не існував на час ухвалення оскаржуваних судових рішень суду першої інстанції.

14.05.2025 до апеляційного суду надійшли додаткові пояснення (вх № 5494) ОСОБА_1 , в яких він просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, судові рішення залишити без змін, розгляд справи проводити у відсутності позивача.

Щодо розгляду апеляційної скарги на рішення та додаткове рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 368 ЦПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

У судовому засіданні ОСОБА_4 та її представник Герасимчук А. С. підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Позивач у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час і місце розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача та її представника, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині та додаткового рішення суду першої інстанції, обговоривши підстави апеляційної скарги, Вінницький апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина перша, четверта статті 367 ЦПК України).

Рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про зобов`язання стягувача повернути ОСОБА_1 переплату по аліментам в сумі 31000 грн в апеляційній скарзі не оскаржується, а тому апеляційним судом не перевіряється.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

У справі встановлено наступні обставини.

Судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області від 13.12.2023 у справі № 127/38564/23 стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_9 на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від всіх видів його доходів (заробітку), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 11.12.2023 і до досягнення дитиною повноліття /а. с. 10/.

Судовим наказом Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 3.06.2019 у справі № 285/1912/19 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_10 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 31.05.2019 до досягнення дітьми повноліття ІНФОРМАЦІЯ_3 /а. с. 11/.

На аркуші справи 50-52 знаходиться копія рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21.10.2024 по справі № 127/30626/24, яке набрало законної сили, про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_9 ..

На аркуші справи 16 знаходиться копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Вінниці Центрально-Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) 21.09.2022, ОСОБА_5 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , її батьками є ОСОБА_1 , ОСОБА_9 /а. с. 16/.

На аркуші справи 17 знаходиться копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області 29.01.2011, ОСОБА_7 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , її батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_10 .

На аркуші справи 18 знаходиться копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області серії НОМЕР_3 , ОСОБА_6 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , її батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_10 .

На аркуші справи 4 - 9 знаходяться платіжні інструкції про переказ коштів ОСОБА_1 на користь ОСОБА_9 від 17.12.2023 на суму 6000 грн, від 8.03.2024 на суму 13000 грн, від 24.01.2024 на суму 5000 грн; від 3.01.2024 на суму 3000 грн; від 29.12.2023 на суму 2000 грн; від 11.12.2023 на суму 2000 грн.

На аркуші справи 41 знаходиться довідка військової частини НОМЕР_4 від 14.10.2024 № 760/13/24593 командира військової частини НОМЕР_4 про те, що полковник ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за контрактом у військовій частині НОМЕР_4 з 28.01.2022 по теперішній час.

Відповідно до довідки про доходи від 17.09.2024, виданої командиром військової частини НОМЕР_5 за період з 1.01.2024 по 31.08.2024 ОСОБА_1 нараховано та виплачено грошове забезпечення та додаткові види грошового забезпечення в розмірі 199418 грн /а. с. 12/.

Відповідно до звіту від 17.09.2024 про здійснення відрахування та виплати військової частини НОМЕР_4 щодо ОСОБА_1 за постановою від 3.05.2024 ВП № 74551257, виданою за судовим наказом № 127/38564/23 виданим 13.12.2023, за період з 1.05.2024 по 31.08.2024 розмір відрахування становить 70785,10 грн /а. с. 13/.

Відповідно до звіту від 10.12.2024 про здійснення відрахування та виплати військової частини НОМЕР_4 щодо ОСОБА_1 за постановою від 3.05.2024 ВП № 74551257, виданою за судовим наказом № 127/38564/23 виданим 13.12.2023, за період з 1.09.2024 по 30.11.2024 розмір відрахування становить 53194,62 грн /а. с. 14/.

Відповідно до звіту від 5.12.2024 про здійснення відрахування та виплати військової частини НОМЕР_4 щодо ОСОБА_1 за судовим наказом від 3.06.2019 № 285/1912/19, виданого Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області за період з 1.09.2024 по 31.10.2024 розмір відрахування становить 160865,92 грн /а. с. 15/.

На аркуші прави 92 знаходиться довідка про доходи від 20.11.2024, видана ОСОБА_1 , згідно якої за період з 1.12.2023 по 30.04.2024 ОСОБА_1 нараховано коштів 244802,65 грн.

На аркуші прави 171 знаходиться довідка про доходи від 13.02.2025, видана ОСОБА_1 , згідно якої за період з 1.06.2024 по 31.12.2024 ОСОБА_1 нараховано коштів 344805,88 грн.

На аркуші справи 49 знаходиться інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 15.12.2024 за ОСОБА_1 зареєстровано на праві власності земельна ділянка, кадастровий номер :02:007:0021, площею 1,532 га.

На аркуші справи 53 знаходиться копія постанови про відкриття виконавчого провадження № 74551257.

На аркуші справи 54 56 знаходяться квитанції АЗС на суму 1102 грн, 2304,60 грн, 2491,60 грн.

На аркуші справи 76 80 знаходиться виписка по рахунку ОСОБА_4 .

На аркуші справи 19-40 знаходиться виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_7 ; огляд дитини ОСОБА_7 ; виписний епікриз ОСОБА_7 ; виписний епікриз ОСОБА_7 ; виписний епікриз ОСОБА_7 ; консультативний висновок спеціаліста ОСОБА_7 ; виписний епікриз ОСОБА_7 ; виписний епікриз ОСОБА_7 ; виписний епікриз ОСОБА_7 ; рекомендація невролога ОСОБА_7 ..

На аркуші справи 134-141 знаходиться виписка епікриз від 30.10.2023 щодо ОСОБА_1 з 19.10.2023 по 30.10.2023; мультиспіральна комп`ютерна томографія ОСОБА_1 ; виписка епікриз № 2254 щодо ОСОБА_1 з 12.12.2019 по 20.12.2019; мультиспіральна комп`ютерна томографія ОСОБА_1 ; виписка епікриз № 10834 щодо ОСОБА_1 з 20.12.2019 по 17.01.2020;виписка епікриз № 11460 щодо ОСОБА_1 з 23.06.2020 по 2.07.2020; консультативний висновок спеціаліста ОСОБА_1 з 23.06.2020 по 2.07.2020; виписка епікриз № НОМЕР_6 щодо ОСОБА_1 з 20.12.2019 по 17.01.2020; виписка епікриз № 3840 щодо ОСОБА_1 з 10.02.2020 по 14.02.2020; виписка епікриз щодо ОСОБА_1 з 4.02.2020 по 6.02.2020.

На аркуші справи 142 знаходиться довідка військово-лікарської комісії від 25.02.2020 ОСОБА_1 ..

Задовольняючи позовні вимоги про зменшення розміру аліментів, суд першої інстанції виходив з того, що за наявності у платника аліментів більше однієї дитини стягнення аліментів відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 ЦПК України у розмірі чверті заробітку (доходу) платника аліментів на одну дитину є неможливим; а тому існують підстави для зменшення розміру аліментів та стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на неповнолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини від його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання судовим рішенням законної сили, до досягнення дитиною повноліття. При цьому, судом враховано, що на утриманні позивача перебувають троє дітей, на яких стягуються аліменти за судовими наказами від 3.06.2019 у справі № 285/1912/19 та від 13.12.2023 у справі № 127/38564/23, тобто більше ніж половини заробітку (доходу) платника аліментів.

Висновок суду першої інстанції про задоволення позовної вимоги про зменшення розміру аліментів зроблено за повного з`ясування обставин справи, правильного застосування норм матеріального та процесуального права з огляду на наступне.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів (частина сьома статті 170 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів),що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, з яким погоджується також суд апеляційної інстанції, про те, що у відповідності до вимог частини сьомої статті 170 ЦПК України боржник має право у разі видачі наказу про стягнення аліментів на дитину, захистити своє право шляхом звернення до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. З огляду на особливості наказного провадження у цивільному судочинстві та порядку доказування у такому провадженні, зокрема, відсутності у позивача (боржника) можливості заперечувати проти видання судового наказу про стягнення аліментів у відповідному розмірі за наявності у платника аліментів ще однієї дитини, тому розмір аліментів може бути зменшено за позовом платника аліментів.

У справі встановлено, що з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_9 на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягуються на підставі наказу Вінницького міського суду Вінницької області від 13.12.2023 у справі № 127/38564/23 і на відміну від розгляду справи в позовному провадженні, судом при винесені судового наказу не встановлювалися фактичні обставини та не надавалася мотивована оцінка кожного доказу та аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення заявлених вимог.

Зважаючи, що при розгляді справи у наказному провадженні боржник позбавляється можливості надавати свої доводи та заперечення, законодавець у відповідності до вимог ч. 7 ст. 170 ЦПК України визначив йому право звертатися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Таким чином, посилання апелянта на те, що обставини на які посилається позивач для зменшення розміру аліментів існували на час прийняття судового наказу колегією суддів відхиляються, з огляду на те, що докази про наявність на утриманні позивача малолітніх дітей від попереднього шлюбу, хвороба однієї із доньок та погіршення стану здоров`я самого позивача не могли ним бути подані та не враховувалися судом при вирішенні справи про стягнення аліментів, яка розглядалася у наказному провадженні.

З огляду на зазначене, враховуючи, що стягнення аліментів на трьох дітей здійснювалось в порядку наказного провадження, враховуючи положення пункту 4 частини першої статті 161 ЦПК України про те, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів на трьох і більше дітей в розмірі половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, відтак колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про зменшення розміру аліментів та стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на неповнолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини від його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання судовим рішенням законної сили, до досягнення дитиною повноліття.

Судом першої інстанції обґрунтовано враховано, що аліменти стягуються з позивача за судовими наказами в розмірі, що перевищує половини заробітку (доходу) платника аліментів (1/3 + = 58,33%), тобто при видачі судового наказу від 13.12.2023 у справі № 127/38564/23, перевищено встановлене пунктом 4 частини першої статті 161 ЦПК України обмеження, а тому з огляду на особливості наказного провадження у цивільному судочинстві та порядку доказування у такому провадженні суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для зменшення розміру аліментів, що у свою чергу поставило дітей позивача у рівне становище.

Аргументи апеляційної скарги про те, що народження іншої дитини без підтвердження погіршення майнового становища платника аліментів, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, оскільки батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою; на день подання позову про зменшення розміру аліментів у позивача не змінились обставини, що впливають на визначення розміру аліментів призначених раніше, матеріальний стан позивача покращився, позивач має відмінне здоров`я, перебуває на повному забезпеченні держави, безкоштовне харчування, лікування та одяг надається по місцю служби; дохід позивача перевищує прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений на 2025 рік більш ніж у 6 разів, апеляційний суд не вважає такими, що дають правові підстави для скасування рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, оскільки суд першої інстанції правомірно врахував при вирішення спору положення пункту 4 частини першої статті 161 ЦПК України, яким встановлено обмеження про те, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на трьох і більше дітей в розмірі половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Зазначені обмеження застосовуються у разі звернення до суду саме у порядку наказного провадження (постанова Верховного Суду від 21.12.2021 у справі № 492/990/20).

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції допущено порушення пункту 7 частини третьої статті 376 ЦПК України, що є обов`язковою підставою для скасування рішення суду першої інстанції, адже справу про зменшення розміру аліментів, яка була заявлена разом із вимогою про повернення переплати розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10.02.2025 з метою повного, всебічного та об`єктивного вирішення справи, суд призначив розгляд даної справи у судовому зсіданні з повідомленням (викликом) сторін /а. с. 173/. Судом першої інстанції справу розглянуто з участю відповідача та її представника, які у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову та просили відмовити у його задоволенні з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву від 24.01.2025 та запереченні від 5.02.2025 /а. с. 183/.

Відповідно до вимог частини другої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це рішення призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи, що сторони мали можливість у суді першої інстанції надавати пояснення, подавати докази та заявляти клопотання, судом відмовлено у задоволені вимог позивача про повернення переплати (яка і була підставою для неможливості розгляду справи у спрощеному провадженні) та в цій частині рішення суду не переглядається, колегія суддів приходить висновку про відсутність підстав для скасування рішення суду в частині вирішення вимог про зменшення розміру аліментів з підстав розгляду справи в спрощеному порядку.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильні висновки суду першої інстанції в частині вирішення матеріально-правових вимог про зменшення розміру аліментів.

Щодо оскарження додаткового рішення суду першої інстанції від 19.03.2025.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції задовольняючи частково заяву представника відповідача про стягнення витрат на правничу допомогу та стягуючи з позивача на користь відповідача 5000 грн витрат на правничу допомогу правомірно врахував заяву позивача про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, ту обставину, що позивачем заявлено позовні вимоги майнового характеру, які задоволено частково, тому враховуючи положення статті 141 ЦПК України розподіл витрат на правничу допомогу здійснено пропорційно до задоволеної частини вимог.

Аргументи відзиву ОСОБА_1 про скасування додаткового рішення та зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу апеляційний суд відхиляє, оскільки апеляційну скаргу позивачем на додаткове рішення у строк, встановлений статтею 354 ЦПК України не подано, а підстави для перерозподілу судових витрат здійснених судом першої інстанції відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України відсутні.

Ураховуючи те, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що відсутні правові підстави для скасування або зміни додаткового рішення суду першої інстанції.

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що зазначені в апеляційній скарзі аргументи суттєвими не являються та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права в оскаржуваній частині рішення суду першої інстанції та додаткового рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат.

Згідно з частиною першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстав для розподілу судових витрат, понесених відповідачем у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 4.03.2025 та додаткове рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19.03.2025 залишити без змін.

Відмовити ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , у стягненні витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя Л. О. Голота

Судді: С. Г. Копаничук

В. В. Оніщук

Повний текст постанови складено 19.05.2025.