УХВАЛА

16 травня 2025 року м. Мукачево Справа №303/3583/25

2/303/1234/25

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Кость В.В., розглянувши заяву про забезпечення позову за заявою ОСОБА_1 від імені якого діє ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

15 травня 2025 року ОСОБА_1 від імені якого діє ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визначення часток у спільному майні та визнання права власності на майно.

Разом з позовом також подано на розгляд суду заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 (надалі Житловий будинок) та земельну ділянку площею 0,0750 га, кадастровий номер :00:015:0105, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (надалі Земельна ділянка), право власності на які зареєстровано за ОСОБА_4 .

Вимоги за заявою обґрунтовуються доводами про те, що одним з документів, на підставі якого було зареєстровано право приватної власності на спірне нерухоме майно є договір купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва від 12.01.2012 року, який був укладений до реєстрації шлюбу між ОСОБА_5 (батьком позивача, який помер) та ОСОБА_4 .

За доводами позивача, ця обставина, а також небажання відповідача спілкуватися з позивачем про позасудовий спосіб поділу нерухомого майна, дає підстави вважати, що відповідач не визнає право ОСОБА_5 на частину даного майна взагалі.

Таким чином, позивач вважає, що без вжиття заходів забезпечення позову даний Житловий будинок разом із Земельною ділянкою можуть бути відчужені відповідачем на користь третіх осіб, що утруднить виконання рішення суду та змусить позивача вживати додаткових заходів для поновлення своїх порушених прав.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, а також позовні матеріали, суд констатує наступне.

Матеріали позовної заяви свідчать про те, що предметом спору з привиду якого виникло спірне правовідношення є визнання майна спільною сумісною власністю подружжя ( ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ), визначення часток у спільному майні та визнання права власності на майно за позивачем в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 .

Приймаючи до уваги вищевказані фактичні обставини суд виходить з того, що відповідно до частин першої та другої ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Таким чином, забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 150 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що позов забезпечується, зокрема, шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

При вжитті заходів забезпечення позову одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги.

Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

Разом з тим, невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів, в свою чергу, не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам».

Отже, застосовуючи заходи забезпечення позову, суди повинні перевірити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження №14-88цс20)).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року в справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) вказано, що «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

У переданій на розгляд суду заяві ОСОБА_1 просить накласти арешт на Житловий будинок та Земельну ділянку, право власності на які зареєстровано за ОСОБА_4 .

Водночас, позивач не надав доказів з урахуванням яких, суд може пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Факт того, що одним з документів, на підставі якого було зареєстровано право приватної власності на спірне нерухоме майно є договір купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва від 12.01.2012 року, який був укладений до реєстрації шлюбу між ОСОБА_5 (батьком позивача, який помер) та ОСОБА_4 не може слугувати безумовною та достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

Як підтверджується матеріалами справи право власності на Житловий будинок (закінчений будівництвом об`єкт) було зареєстровано за вдіповідачем у 2023 році, тобто під час перебування ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у шлюбі.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача. Поряд з цим, заявник не надав будь - яких належних доказів того, що ОСОБА_4 вчиняються дії, які свідчать про можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Верховний Суд у постанові від 4 квітня 2023 року по справі №907/268/22, звернув увагу на те, що у кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Аналіз змісту заяви позивача та наявних позовних матеріалів свідчить про відсутність у них фактичних даних, які б безпосередньо свідчили про можливість застосування судом обраного позивачем заходу для забезпечення вказаного позову. Самі лише твердження позивача про потенційну можливість утруднення виконання рішення суду у разі задоволення позову без долучення відповідних доказів та обґрунтувань, не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Таким чином, вищевказані обставини у своїй сукупності та взаємозв`язку свідчать про необґрунтованість заяви про забезпечення позову, оскільки, позивачем не доведено обставин, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а тому у задоволенні заяви слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 2, 3, 10, 30, 81, 149-153, 260 Цивільного процесуального кодексу України

УХВАЛИВ:

1.У задоволенні заяви відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

3. Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

4. Ухвала суду складена та підписана 16.05.2025.

Суддя В.В. Кость