Справа № 369/5319/25
Провадження №2/369/6656/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2025 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Пінкевич Н.С., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 про забезпечення позову, поданого до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів,-

В С Т А Н О В И В :

У травні 2025 року на адресу суду від представника позивача надійшла заява про забезпечення позову. Просила суд накласти арешт на:

- частку в статутному капіталі ТОВ «АГРО НОВА ГРУП» (), що становить 100% статутного капіталу Товариства та належить ОСОБА_3 РНОКПП НОМЕР_1 ;

- частку в статутному капіталі ТОВ «КРОМА АГРО ЗАХІД» (), що становить 26% статутного капіталу Товариства та належить ОСОБА_3 РНОКПП НОМЕР_2 ;

- грошові кошти, що знаходяться на банківських рахунках Відповідача - ОСОБА_3 РНОКПП НОМЕР_1 в межах суми 1 642 839,73 гривень.

Свою заяву мотивувала тим, що 09.01.2024 рому позивачем як Позикодавцем та Відповідачем як Позичальником укладено договір позики грошових коштів. За умовами укладеного договору Позикодавець надав Позичальнику позику у розмірі 2 389 864,00 грн., що еквівалентно складає 62575,00 доларів США за офіційним курсом НБУ, встановленого станом на день укладення цього договору.

Пунктом 2.1 Договору Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцю суму позики у повному розмірі в строк до 30.12.2024 року включно.

Додатково, пунктом 1.6. сторони узгодили, що джерелом повернення позики може стати продаж корпоративних прав ТОВ «КРОМА АГРО ЗАХІД» () та ТОВ «СЕРВІСАГРОЦЕНТР» (). Позичальник зобов`язався повернути позику Позикодавцю за рахунок отриманих грошових коштів від продажу вищевказаних корпоративних прав не пізніше 5 (п`яти) календарних днів з моменту зарахування грошових коштів від покупців часток в статутному капіталі ТОВ «КРОМА АГРО ЗАХІД» та ТОВ «СЕРВІСАГРОЦЕНТР» на банківський рахунок Позичальника.

Вказала, що повернення позики відбувається в залежності від того, що саме настало раніше:

- або термін 30.12.2024 рік,

- або продаж корпоративних прав та отримання позичальником від продажу грошових коштів.

Як стало відомо Позивачу відповідач відчужив частку в статутному капіталі ТОВ «СЕРВІСАГРОЦЕНТР» () ще 03.03.2025 року. (державна реєстрація відбулась 04.03.2025р.). Про здійснену зміну складу засновників вказують відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Проте погашення боргу з боку Відповідача так і не відбулось.

З наведеного вбачається, що ані після здійснення відчуження частки (тобто, у передбачений п.1.6. Договору строк), ані після спливу загального строку повернення позики (30.12.2024 р.), Відповідач не повернув позику ані повністю, ані в частині.

Позивач вважає, що єдиним способом забезпечити у майбутньому можливість виконання судового рішення про стягнення позики є вжиття заходів забезпечення позову, які дозволять обмежити Відповідача у розпорядженні своїм майном та грошовими коштами до реальної сплати боргу.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали заяви, вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.с.149 ч., 150 ч.1 ЦПК України, суд за заявою учасників справи має право вжити заходи забезпечення. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має на звернутися до суду.

Пункт 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначає, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

У постанові від 24 січня 2024 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 755/12931/23 зазначив, що право на частку є майновим правом і такий захід забезпечення позову як накладення арешту на частку відповідача у статутному капіталі товариства є адекватним та співмірним із заявленими позовними вимогами про стягнення заборгованості за договором позики, а невжиття такого заходу забезпечення позову призведе до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав позивача, оскільки він не зможе їх захистити в межах лише цього судового провадження, без нових звернень до суду, що потягне за собою додаткові витрати;

У Постанові від 11 грудня 2024 року Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі 760/18839/23 зробив наступний правовий висновок, що накладення арешту на грошові кошти відповідачів слід обмежувати розміром ціни позову та можливих судових витрат. Суд вправі накласти арешт на кошти, які обліковуються на рахунках у банківських або в інших кредитно-фінансових установах, у межах розміру загальної суми позовних вимог та можливих судових витрат.

Сам лише факт відсутності вказаних позивачем відкритих банківських рахунків, майна боржника не є безумовною підставою для відмови в задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом накладання арешту на грошові кошти в межах суми позову, що належить відповідачу, оскільки, як передбачено частиною першою статті 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Подібні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 14 січня 2021 року у справі № б/н (провадження № 61-16635ав20), від 28 вересня 2023 року у справі № б/н (провадження № 61-11439ав23), від 14 грудня 2023 року у справі № б/н (провадження № 61-14128ав23).

У постанові Верховного Суду від 21 серпня 2020 року у справі № 904/2357/20, від 17 серпня 2022 року в справі № 361/3446/21зазначено, що предметом позову у справі є вимоги позивача про стягнення коштів й виконання в майбутньому судового рішення у разі задоволення позовних вимог безпосередньо залежить від тієї обставини, чи матиме відповідач необхідну суму грошових коштів. Тому застосування заходу забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти на банківських рахунках відповідача безпосередньо пов`язано із предметом позову.

Верховний Суд у складі Касаційного господарського суду у постанові від 11 грудня 2023 року у cправі № 904/1934/23 виснував, що у випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін (див. постанову Верховного Суду в складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 березня 2023 року у справі № 905/448/22).

За таких обставин, у разі звернення із позовом про стягнення грошових коштів, саме відповідач має доводити недоцільність чи неспівмірність заходів забезпечення, вжиття яких просить у суду позивач, зокрема і ту обставину, що застосовані заходи забезпечення позову створять перешкоди його господарській діяльності (постанова Верховного Суду в складі Касаційного господарського суду від 06 жовтня 2022 року у справі № 905/446/22).

Постановою Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» встановлено, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Згідно ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. та (або) грошові кошти.

Згідно ст.150 ч.3 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення та висновків Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів представника позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що між сторонами дійсно існує спір щодо стягнення заборгованості за договором позики у розмірі 2 782 839,73 грн., а відтак незабезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення про задоволення позову.

За інформацією з Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань у власності Відповідача перебуває наступне рухоме майно:

- частка у розмірі 26 % статутного капіталу ТОВ «КРОМА АГРО ЗАХІД» () номінальною вартістю 1 040 000 гривень;

- частка у розмірі 100 % статутного капіталу ТОВ «АГРО НОВА ГРУП» () номінальною вартістю 100,00 грн.

Суд враховує, що у позивача на час звернення з заявою про забезпечення позову об`єктивно відсутні достовірні дані про наявність у відповідача відкритих рахунків у конкретних банківських установах, про наявність грошових коштів на рахунках (у разі наявності таких рахунків), про наявність готівкових коштів, що належать або підлягають передачі, сплаті або можуть знаходитися у відповідача чи в інших осіб, та їх достатність для виконання.

Проте, погоджується з позицією позивача про ймовірність існування банківських рахунків, які використовуються Відповідачем для власних потреб. Отже, грошові кошти, за наявності їх на банківських рахунках, могли б забезпечити виконання зобов`язання відповідача щодо повернення позики.

Враховуючи, що вартість майна не покриває розмір заявлених позовних вимог, цілком правомірною є вимога позивача про арешт грошових коштів, що будуть виявлені в процесі виконання ухвали та знаходяться на банківських рахунках відповідача.

Дослідивши обставини за поданою заявою, суд встановив наявність прямого зв`язку між запропонованими позивачем заходами забезпечення позову і предметом позову, встановив існування обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у цій справі, а тому дійшов висновку про наявність підстав в даному випадку для вжиття заходів забезпечення позову.

При вирішенні питання щодо необхідності застосування зустрічного забезпечення слід зазначити наступне.

Регламентація питання про зустрічне забезпечення позову здійснюється положеннями ст. 154 ЦПК України. Зокрема вказаною нормою передбачено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

З аналізу наведеної норми вбачається, що єдиним критерієм застосування судом зустрічного забезпечення позову є забезпечення можливості відшкодування збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

Дослідивши матеріали справи, суд не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення, оскільки матеріали справи не містять доводів та аргументів, яким чином заборона користування частками та грошовими коштами, які відповідач має сплатити на користь позивача, може завдати збитків відповідачу, а також в чому саме можуть полягати такі збитки. Окрім того, не містять матеріали справи й доказів наявності передбачених ст. 154 ЦПК України випадків обов`язкового застосування зустрічного забезпечення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.149-150, 258-260,353,354 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову, поданого до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів - задовольнити.

Накласти арешт на:

- частку в статутному капіталі ТОВ «АГРО НОВА ГРУП» (), що становить 100% статутного капіталу Товариства та належить ОСОБА_3 РНОКПП НОМЕР_1 ;

- частку в статутному капіталі ТОВ «КРОМА АГРО ЗАХІД» (), що становить 26% статутного капіталу Товариства та належить ОСОБА_3 РНОКПП НОМЕР_2 ;

- грошові кошти, що знаходяться на банківських рахунках ОСОБА_3 РНОКПП НОМЕР_1 в межах суми 1 642 839,73 гривень.

Копію даної ухвали надіслати сторонам.

Ця ухвала відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» є виконавчим документом та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років з дня її постановлення.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду, проте її оскарження не Закону України припиняє її виконання.

Стягувач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Боржник: ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя Наталія ПІНКЕВИЧ