печерський районний суд міста києва
Пр. № 2-2306/25
14 січня 2025 року Печерський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді - Новака Р.В.
при секретарі судових засідань - Бурячок А.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного підприємства «АВТОПЛЮС І КО», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кірюхова Наталя Сергіївна про скасування державної реєстрації на нерухоме майно, -
Вказує, що позивач мала намір реалізувати своє права на відчуження вказаних квартир, однак змогла вступати в правовідносини з третіми особами щодо їх продажу через наявність в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей про право приватної власності ОСОБА_2 на квартири АДРЕСА_4 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_3 .
Так, протягом червня та липня місяця 2019 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно були внесені відомості про право приватної власності ПП «АВТОПЛЮС І КО» на квартири АДРЕСА_4 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_3 .
Протягом липня місяця 2019 року ПП «АВТОПЛЮС І КО» відчужило вказані квартири на підставі договорів купівлі-продажу на користь ОСОБА_2 , приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кірюховою Н. С.
До Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено відомості про право приватної власності ОСОБА_2 на квартири АДРЕСА_4 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_3 .
Вказує, що за адресою АДРЕСА_5 є лише один будинок, який поділений на під`їзди (секції), і в третьому під`їзді якого розташовані належні їй квартири АДРЕСА_4 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , а ніяких окремих «Секцій 3» з окремою нумерацією в цьому будинку чи за цією адресою немає.
Таким чином, станом на сьогодні в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься інформація про право власності позивача на її квартири за адресою « АДРЕСА_10 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 » і одночасно містяться недостовірні відомості про право власності ОСОБА_2 на квартири з реєстрацією за неіснуючою адресою: « АДРЕСА_11 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 ».
06.10.2020 ОСОБА_1 звернулась до Міністерства юстиції України із проханням повідомити її про дату та результат виконання Наказу Міністерства юстиції України № 3339/5 від 25 вересня 2020 року.
Вказує, що нікчемність договору купівлі-продажу квартири №1421 від 09.07.2019, договору купівлі-продажу квартири №1486 від 23.07.2019, договору купівлі-продажу квартири №1485 від 23.07.2019та незаконність прийняття рішень приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кірюховою Н. С. про реєстрацію права власності ОСОБА_2 на квартири АДРЕСА_4 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_3 є похідною від неправомірності скасованих Міністерством юстиції України рішень державного реєстратора Синявського В. В. про реєстрацію права власності ПП «АВТОПЛЮС І КО» на квартири АДРЕСА_4 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_3 , і прямо випливає з фізичної відсутності вказаних квартир.
Вважає, що оскільки порушення права власності позивача відбулось у результаті державної реєстрації права власності на майно на підставі нікчемних договорів купівлі-продажу за ОСОБА_2 , то наявні підстави для скасування рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно, а також скасування права власності на квартиру, що є предметом реєстрації, що стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 15.12.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та вирішено розглядати справу у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Витребувано у приватого нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кірюхової Наталі Сергіївни ( АДРЕСА_12 ): копію договору купівлі-продажу квартири, серія та номер 1421, виданий 09.07.2019 року, видавник: Кірюхова Наталя Сергіївна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу; копію договору купівлі-продажу квартири, серія та номер 1485, виданий 23.07.2019 року, видавник: Кірюхова Наталя Сергіївна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу; копію договору купівлі-продажу квартири, серія та номер 1486, виданий 23.07.2019 року, видавник: Кірюхова Наталя Сергіївна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу.
11.04.2024 на виконання ухвали суду приватний нотаріус КМНО Кірюхова Н.С. надіслала до суду належним чином завірені копії договорів купівлі продажу квартир.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 18.07.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
13.01.2025 позивачем ОСОБА_1 до суду було подано додаткові пояснення по справі.
14.01.2025 представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі.
Відповідачі та третя особа в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. 01.04.2024 на адресу суду повернувся лист з копією ухвали про відкриття провадження та копією позовної заяви з додатками, направлений на адресу відповідача приватне підприємство «АВТОПЛЮС І КО», з відміткою «за закінченням терміну зберігання». 08.01.2025 та 09.01.2025 на адресу суду повернулися листи з судовими повістками на 14.01.2025 направлені на адресу відповідачів, з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою». Крім того, відповідачі та третя особа викликалися в судові засідання шляхом розміщення оголошення про виклик особи на офіційному сайті «Судова влада України». Заяви по суті або з процесуальних питань до суду не надходили. Відзиви від відповідачів на позов до суду не надходили.
Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи (ч. 6 ст. 128 ЦПК України).
За частиною 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Таким чином, сторони вважаються належно повідомленими про розгляд даної справи.
Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. У разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки, відповідачі належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не з`явились в судове засідання без повідомлення причин, відзив не подали. При цьому, позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку.
За частиною 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України).
За частиною 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За загальним правилом статтею 15 та 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 2 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Згідно з ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків то інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_13 , загальною площею 85,5 кв. м., житловою площею 40,1 кв. м., що підтверджується свідоцтвом про право власності, індексний номер 7901873, видане 13.08.2013, видавник: Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві, державний реєстратор: Середа Марія Сергіївна (а. с. 18), витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13.08.2013 (а. с. 19), інформацією із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотеки, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 05.06.2020 (а. с. 24).
ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_6 , загальною площею 98 кв. м., житловою площею 41,7 кв. м., що підтверджується свідоцтвом про право власності, індексний номер 8257061, видане 21.08.2013, видавник: Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві, державний реєстратор: Гриценко Людмила Леонідівна (а. с. 20), витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.08.2013 (а. с. 21), інформацією із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотеки, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 05.06.2020 (а. с. 25).
ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_7 , загальною площею 100,7 кв. м., житловою площею 41,2 кв. м., що підтверджується свідоцтвом про право власності, індексний номер 7832333, видане 12.08.2013, видавник: Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві, державний реєстратор: Коломієць Олена Георгіївна (а. с. 22), витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.08.2013 (а. с. 23), інформацією із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотеки, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 05.06.2020 (а. с. 26).
Відповідно до інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотеки, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна квартира АДРЕСА_1 загальною площею 84,9 кв. м., житловою площею 40,2 кв. м, належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 09.07.2019, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кірюховою Н. С. та зареєстрованого за №1421 (а. с. 14).
Відповідно до інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотеки, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна квартира АДРЕСА_2 загальною площею 101,3 кв. м., житловою площею 46 кв. м., належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 23.07.2019, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кірюховою Н. С. та зареєстрованого за №1485 (а. с. 15).
Відповідно до інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотеки, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна квартира АДРЕСА_3 загальною площею 100,9 кв. м., житловою площею 46 кв. м., належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 23.07.2019, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кірюховою Н. С. та зареєстрованого за №1486 (а. с. 16).
- про присвоєння першому пусковому комплексу першої черги поштової адреси АДРЕСА_15 (розпорядження Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 11.10.2011 № 502);
- про присвоєння ІІ черзі будівництва (4 та 5 секції, паркінг № 2) поштової адреси АДРЕСА_15 (розпорядження Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 27.11.2014 №632) (а. с. 30).
Листом №105/03-178(з)/20 від 06.11.2019 Печерська районна в місті Києві державна адміністрація повідомила, що Печерська районна в місті Києві адміністрація не приймала розпоряджень про присвоєння поштових адрес: АДРЕСА_16 та АДРЕСА_16 ; розпорядження щодо внесення змін до поштової адреси: АДРЕСА_5 , і дані щодо присвоєння поштових адрес: АДРЕСА_16 та АДРЕСА_16 іншими уповноваженими установами в Печерській райдержадміністрації відсутні, офіційна актуалізована інформація щодо існування окремого об`єкту житлової нерухомості - багатоквартирного житлового будинку з поштовою адресою: АДРЕСА_16 до Печерської райдержадміністрації не надходила (а. с. 31).
25.09.2020 Міністерством юстиції України на підставі висновку Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції України від 28.08.2020 прийнято Наказ №3339/25 про задоволення скарги, яким задоволено скаргу ОСОБА_1 від 09.12.2019 в повному обсязі, скасовано рішення від 05.07.2019 №№ 47637014, 4763997, від 14.06.2019 №47368404, від 16.07.2019 №№ 47813613, 47814838, 47815420, прийняті державним реєстратором Комунального підприємства «Результат» Синянським В. В. Виконання п. 2 Наказу покладено на Департамент нотаріату та державної реєстрації (а. с. 50).
05.10.2020 ОСОБА_1 звернулась до Міністерства юстиції України із проханням повідомити її про дату та результат виконання Наказу Міністерства юстиції України № 3339/5 від 25.09.2020 (а. с. 55)
26.03.2021 Міністерство юстиції України Наказом №980/7 відмовило у задоволенні скарги з підстави пропущення встановленого законом строку для її подання (а. с. 42).
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.
Статтею 338 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» загальними засадами державної реєстрації прав є, серед іншого, гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; виконання вимог, визначених статтею 27-2 цього Закону, - у разі державної реєстрації спеціального майнового права на об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості (крім випадків автоматичної реєстрації такого права згідно із законом); наявність факту застосування санкцій відповідно до Закону України "Про санкції", які унеможливлюють проведення державної реєстрації прав; наявність дозволу органу опіки та піклування на відмову від права власності на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, власником якого є малолітня дитина або неповнолітня особа, або на внесення такого майна до статутного (складеного) капіталу (пайового фонду) юридичної особи чи як вступного, членського та/або цільового внеску члена кооперативу.
Частиною 2 ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що відомості, що містяться у Державному реєстрі прав, повинні відповідати відомостям, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. У разі їх невідповідності пріоритет мають відомості, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» одним з етапів проведення державної реєстрації прав є перевірка документів та/або відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для залишення заяви без руху, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень.
За частиною 1 ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншим нормативно-правовими актами.
Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Державні реєстратори зобов`язані надавати до відома заявників інформацію про перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав.
Пунктом 1 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127 (далі - Порядок №1127), передбачено, що він визначає підстави і процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав.
Відповідно до пункту 40 Порядку №1127 державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених ст. 27 Закону та цим Порядком.
Пунктом 41 Порядку №1127 визначено, що для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна подається вичерпний перелік документів, в тому числі документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта; технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна та документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.
Документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, не вимагається у разі, коли реєстрація такого документа здійснювалась в Єдиному реєстрі документів.
У такому разі державний реєстратор відповідно до наданих заявником у відповідній заяві відомостей про реєстраційний номер документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, обов`язково перевіряє наявність реєстрації такого документа в Єдиному реєстрі документів, відсутність суперечностей між заявленими правами та відомостями, що містяться в цьому Реєстрі.
Документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник у поданій заяві обов`язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки.
Таким чином, аналізуючи вище вказані норми законодавства, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства.
За змістом статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності із фактом його державної реєстрації.
При дослідженні обставин існування в особи права власності, першочерговим є встановлення підстави, на якій особа набула це право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає.
Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, як встановлено ч. 2 ст. 77 ЦПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Таким чином, доказуванням є процесуальна і розумова діяльність суб`єктів доказування, яка здійснюється в урегульованому цивільному процесуальному порядку і спрямована на з`ясування дійсних обставин справи, прав і обов`язків сторін, встановлення певних обставин шляхом ствердження юридичних фактів, зазначення доказів, а також подання, прийняття, збирання, витребування, дослідження і оцінки доказів; докази і доказування виступають процесуальними засобами пізнання в цивільному судочинстві.
Процес доказування (на достовірність знань про предмет) відбувається у межах передбачених процесуальних форм і структурно складається з декількох елементів або стадій, які взаємопов`язані й взаємообумовлені. Виділяються такі елементи: твердження про факти; визначення заінтересованих осіб щодо доказів; подання доказів; витребування доказів судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі; дослідження доказів; оцінка доказів.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Суд наголошує, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує.
Вказані рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Результат» Синявського В. В. були скасовані Наказом Міністерства юстиції України від 25.09.2020 №3339/25.
Разом з тим, оскільки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно були наявні відомості про право приватної власності ОСОБА_2 на квартири АДРЕСА_4 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_3 , у зв`язку з тим, що ПП «АВТОПЛЮС І КО» провівши незаконну реєстрацію за собою права власності на вказані квартири (рішення про реєстрацію права власності на відповідні квартири скасовано Наказом Міністерства юстиції України від 25.09.2020 №3339/25), ПП «АВТОПЛЮС І КО» відчужило їх третім особам.
Так, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кірюховою Н. С., як державним реєстратором, було прийнято рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на квартири АДРЕСА_4 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_3 , у зв`язку з укладенням ПП «АВТОПЛЮС І КО» як продавцем та вказаною вище особою як покупцем трьох договорів купівлі - продажу вказаних квартир.
Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню, крім випадків, передбачених пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону.
У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.
Державна реєстрація прав у випадках, передбачених цією частиною, проводиться у порядку, визначеному цим Законом, крім випадку визнання її вчиненою з порушенням цього Закону та анулювання рішення державного реєстратора про державну реєстрацію на підставі рішення Міністерства юстиції України, що виконується посадовою особою Міністерства юстиції України відповідно до статті 37 цього Закону.
Суд враховує те, що квартири, які вказані в договорі купівлі-продажу квартири №1421 від 09.07.2019, договорі купівлі-продажу квартири №1485 від 23.07.2019, договорі купівлі-продажу квартири №1486 від 23.07.2019 ніколи не існували, а отже визнання права власності на них та їх реєстрація на позивача є неможливою і не має проводитись.
Щодо обраного позивачем способу захисту його порушених прав, суд зазначає наступне.
Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.
Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові.
Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 ч. 2 ст. 16 ЦК України).
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ч. ч. 1, 2 ст. 5 ЦПК України).
Цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню.
Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом.
Так, судом встановлено, що порушення права власності позивача відбулось у результаті державної реєстрації права власності на майно на підставі нікчемних договорів купівлі-продажу за ОСОБА_2 .
Зважаючи на обставини цієї справи, які існували на момент звернення позивача з позовом, суд вважає, що позовні вимоги про скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрацію прав опосередковують відновлення становища, яке існувало до порушення, а задоволення такого призводить до внесення державним реєстратором до Державного реєстру відомостей про речове право позивача на спірне нерухоме майно. Це відновлює становище, яке існувало до прийняття державним реєстратором оспорюваного рішення. Зазначене відповідає способу захисту, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 16 ЦК України.
Таким чином, відповідач ОСОБА_2 порушила право позивача як власника квартири, шляхом реєстрації свого права стосовно майна, яке не існувало і відповідачу не належало, то така реєстрація безумовно створює елемент правової невизначеності, а отже її скасування дозволить ефективно відновити порушене право позивача.
З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку задоволення позову у повному обсязі.
Розподіл судових витрат між сторонами, регулюється ст. 141 ЦПК України. Зокрема: судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку із задоволенням позову судовий збір у розмірі 3220,80 грн підлягає стягненню із відповідачів на користь позивача.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 15, 16, 182, 334, 338 ЦК України, ст. ст. 2, 3, 10, 12, 18, 22, 26, 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127, ст. ст. 2, 4, 12, 13, 15, 76-82, 89, 95, 141, 174, 258-259, 263-265, 267, 274-279, 280, 352-355, 15.5) Перехідних положень ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного підприємства «АВТОПЛЮС І КО», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кірюхова Наталя Сергіївна про скасування державної реєстрації на нерухоме майно - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1610 (одна тисяча шістсот десять) грн 40 коп.
Стягнути з приватного підприємства «АВТОПЛЮС І КО» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1610 (одна тисяча шістсот десять) грн 40 коп.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Печерський районний суд м. Києва до Київського апеляційного суду.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_17 , РНОКПП НОМЕР_5 .
Відповідач-1: ОСОБА_2 , АДРЕСА_18 , РНОКПП НОМЕР_6 .
Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кірюхова Наталя Сергіївна, АДРЕСА_12 .
Суддя Р.В. Новак