Справа № 373/893/25
Номер провадження 2/373/649/25
УХВАЛА

12 травня 2025 р. м. Переяслав

Переяславський міськрайонний суд Київської області, в складі головуючого судді Реви О. І., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

встановив:

Позивач 04.04.2025 звернулась до суду із позовом про стягнення на її користь з відповідача аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, на період навчання до досягнення дитиною двадцяти трьох років.

Ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 08.04.2025 відкрите провадження у даній справі.

21.04.2025 від імені відповідача до суду надійшло два примірники відзиву з доданими до них копіями документів.

Однак, судом установлено, що відзиви не підписані позивачем чи його представником та не містять дати їх складення (відповідні графи не заповнені).

Ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 21.04.2025 повернуто ОСОБА_2 без розгляду його відзив на позов.

Суд також звернув увагу відповідача на те, що у відповідності до приписів ст. 191 ЦПК України відповідач може подати відзив на позов; за приписами ст. 127 ЦПК України може клопотати перед судом про продовження процесуального строку.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів» від 26.02.2025 № 4273-ІХ змінене найменування місцевих загальних судів, перелік яких визначається додатком до цього Закону. Зміна найменування місцевого загального суду не призводить до його реорганізації чи ліквідації або утворення нового суду. Додатком до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII визначено, що змінене найменування Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області на Переяславський міськрайонний суд Київської області.

Цей Закон набирає чинності через 30 днів з дня його опублікування. Опублікування цього Закону було в газеті «Голос України» № 59 від 26.03.2025, а відтак він набрав чинності 25.04.2025.

02.05.2025 відповідач подав клопотання про поновлення процесуального строку, пропущеного з поважних причин для надання можливості скористатися правом на відзив, який також надіслав до суду.

Вирішуючи по суті заяву про поновлення процесуального строку, в частині строку подання відзиву на позов, суд виходить з такого.

Відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства (ст. 174, 178 ЦПК України) відзив на позов є заявою по суті справи. Підстави, час та черговість подання заяв по суті справи визначаються ЦПК України або судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відзиві на позов відповідач викладає заперечення проти позову. Відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Ухвалою суду від 08.04.2025 такий строк був визначений як 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Як вбачається із матеріалів справи, направлена судом відповідачу копія ухвали про відкриття провадження з доданими документами відповідачу не вручена до цього часу. Так, відправлена на його адресу кореспонденція повернулася до суду 07.05.2025 не врученою із відміткою працівника поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання».

Ознайомлення відповідача із змістом позовних вимог та ухвали про відкриття провадження відбулося, можливо, в інший спосіб, що визначений процесуальним законом. Судом не установлений такий факт.

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до приписів ст. 120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Наслідки пропущення процесуальних строків визначені ст. 126 ЦПК України - право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 127 ЦПК України передбачено поновлення та продовження процесуальних строків.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк.

Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію.

Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

Ухвалу про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

Отже, з огляду на зміст поданого клопотання вбачається, що відповідач просить поновити процесуальний строк, встановлений судом, а не законом. Поновлення судом процесуального строку, встановленого законом, можливе за заявою учасника справи, якщо суд визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Таким чином, заява відповідача про поновлення процесуального строку на подачу відзиву на позов, що установлений судом, задоволенню не підлягає, оскільки процесуальні строки, встановлені судом можуть бути продовжені, а не поновлені.

Виходячи із суті заяви про поновлення процесуального строку суд вбачає необхідність та можливість з власної ініціативи, як це передбачено ч. 2 ст. 127 ЦПК України, продовжити відповідачу процесуальний строк для подачі ним відзиву на позов, кінцевою датою якого слід вважати дату, що наступить на 15 день після отримання ним копії ухвали про відкриття провадження. Проте, зважаючи на те, що відповідач разом із клопотанням про поновлення процесуального строку надіслав до суду відзив разом із доказом направлення його позивачці, такий строк можливо вважати таким, що закінчився у день подачі відзиву.

У зв`язку з цим, не слід обмежувати право сторін на подачу відповіді на відзив та заперечення. Строк для подачі відповіді на відзив та заперечення установлюється судом відповідно до ст. 179 та 180 ЦПК України. Таким чином, суд установлює позивачу строк для подачі відповіді на відзив, який дозволить їй підготувати свої міркування, аргументи та відповідні докази, а відповідачам отримати відповідь на відзив завчасно до початку розгляду справи по суті та надати заперечення завчасно до початку розгляду справи по суті.

Окрім того, відповідач подав клопотання про заміну позивача у справі, оскільки вважає, що саме його повнолітня дитина має бути позивачем у справі, а не її матір.

Проте, право позивачки як матері, на пред`явлення такого позову передбачене ч. 3 ст. 199 СК України, а тому доводи позивача щодо неналежного позивача у справі є безпідставними.

Окрім того, процесуальним законом передбачена можливість заміни неналежного відповідача за згодою позивача, а не навпаки. Відсутність права позивача на пред`явлення позовної вимоги є самостійною підставою для відмови у позові.

Згідно ст. 10,11-13,127, 178,180,260 ЦПК України, суд,

постановив:

У задоволенні заяви відповідача про поновлення процесуального строку для подання відзиву на позов відмовити.

Продовжити ОСОБА_2 процесуальний строк для подання відзиву на позов до 02.05.2025 та прийняти ним надісланий до суду 02.05.2025 відзив на позов.

Установити позивачу строк для подання відповіді на відзив терміном 10 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Установити відповідачам процесуальний строк для подання заперечення терміном 7 днів з дня отримання відповіді позивача на відзив на позов.

У задоволенні заяви відповідача про заміну особи позивача з ОСОБА_1 на ОСОБА_3 відмовити.

Копію ухвали направити сторонам для відома.

Ухвала, в частині продовження процесуального строку, окремому оскарженню не підлягає.

Ухвала, в частині відмови у поновленні процесуального строку може бути оскаржена в порядку, встановленому ЦПК України.

Суддя: О. І. Рева