ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/342/25 Доповідач - Гірський Б.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Гірського Б.О.

cуддів - Храпак Н.М., Костіва О.З.

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу №607/17872/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 від імені якого діє адвокат Пацула Василь Олександрович на заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 жовтня 2024 року (ухвалене суддею Ромазаном В.В.) в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» звернулося в суд із вказаним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що 23 липня 2020 року між ТзОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено Договір позики №9215276, підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису).

Відповідно до пунктів 1, 2 Договору позики, товариство зобов`язалося надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 5400 гривень, строком на 30 днів, а за користування кредитом нараховуються акційні проценти у день - 1,60%, розмір процентів на прострочену позику у день становить - 2,70% у день.

Позикодавець свої зобов`язання за Договором позики виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк, визначеними умовами Договору позики.

Право грошової вимоги за указаним кредитним договором переходило двічі на підставі договорів факторингу: від ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» до ТОВ «СІРОКО ФІНАНС»; від ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» до ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф».

У зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за Договором позики, станом на 09.08.2024 року, заборгованість відповідача перед позивачем становить 19 235,75 грн., а саме: залишок заборгованості за тілом кредиту - 5 400 грн.; залишок заборгованості по процентах за користування кредитом - 10 368,00 грн.; 3% річних - 712,34 грн. (період нарахування 23.08.2020 - 23.02.2022); інфляційне збільшення - 2 755,41 грн. (період нарахування 23.08.2020 - 23.02.2022).

Зазначали, що на поштову адресу боржника було відправлено ряд листів, в тому числі повідомлення про зміну Кредитора та Вимогу від 14.12.2023 року про добровільне погашення заборгованості, які залишилися без реагування.

Враховуючи наведене, позивач просив позов задовольнити та стягнути із відповідача на свою користь заборгованість за Договором позики №9215276 від 23.07.2020 року в розмірі 19 235,75 грн., 2 422,40 грн. сплаченого судового збору та 7 000,00 грн. витрат на правничу допомогу.

Заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 жовтня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» заборгованість за Договором позики №9215276 від 23.07.2020 року в розмірі 15 768 грн., з яких: залишок заборгованості за тілом кредиту 5 400 грн.; залишок заборгованості по процентам за користування кредитом 10 368 грн.

У задоволенні решти вимог відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» 5000 грн. витрат на правничу допомогу та 2 422 грн. 40 коп. сплаченого судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 від імені якого діє адвокат Пацула В.О. просить заочне рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Заперечує факт підписання кредитного договору та звертає увагу на те, що зі сторони позикодавця було використано ідентифікатор 8tQs8ouV8K, а зі сторони позичальника - LzcMns3adW, при тому, що позивач зазначав, що генерація та надсилання одноразового ідентифікатора було здійснено програмним методом та надіслано спеціальною програмою на електронну пошту відповідача.

Вважає, що справа розглянута з порушенням правил підсудності, оскільки даний позов мав розглядатись Теребовлянським районним судом - по місцю реєстрації та проживання відповідача.

Посилається на те, що з моменту настання терміну виконання зобов`язання за кредитним договором та до моменту звернення позивача із позовом пройшло майже 4 роки, а тому заявляє про застосування наслідків спливу позовної давності.

Від представника ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» - адвоката Бачинського О.М. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить відмовити у її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Вважає безпідставним посилання скаржника про те, що він особисто не підписував кредитного договору, оскільки відповідач двічі пройшов ідентифікацію особи через генерацію та введення відповідних ключів (одноразових ідентифікаторів), та в п. 11 кредитного договору ОСОБА_1 зазначив усі свої реквізити та персональні дані, необхідні для оформлення договору та отримання коштів.

Звертає увагу на те, що відповідач не надав жодних доказів неналежності йому ані номеру мобільного телефону НОМЕР_1 , ані електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_1

Вважає безпідставною заяву відповідача про застосування позовної давності, оскільки строк позовної давності в період воєнного стану не відраховується.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно із ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 23 липня 2020 року між ТзОВ «1Безпечне агенство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено Договір позики №9215276.

Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) LzcMns3adW.

Згідно з умовами договору позики №9215276, Кредитодавець надав відповідачу грошові кошти (кредит) у гривні на умовах передбачених договором позики у розмірі 5 400 грн., а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором, строк позики 30 днів, дата повернення позики 22.08.2020 року, базова процентна ставка 1,60% у день, розмір акційних процентів становить 1,60% у день, розмір процентів на прострочену позику 2,70% у день, розмір процентів на позику річний 584,00%, розмір процентів на прострочену позику річний 985,50%.

Пунктом 3 вищевказаного договору позики встановлено, що проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики та у випадку дострокового її повернення підлягають відповідному перерахунку.

Відповідно до п. 6 вказаного договору позики визначено, що договір укладений в результаті зваженого рішення сторін на взаємовигідних умовах, на принципах ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, згідно яких сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору, з урахуванням вимог розумності та справедливості. Договір діє з моменту перерахування суми позики протягом строку позики, але в будь-якому випадку до повного виконання зобов`язань за цим договором.

01 квітня 2021 року між ТзОВ «1Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТзОВ «Сіроко Фінанс» було укладено Договір факторингу №016-010421, у відповідності до умов якого, ТОВ «1Безпечне агенство необхідних кредитів» зобов`язується відступити ТОВ «Сіроко Фінанс» права вимоги зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «Сіроко Фінанс» зобов`язується прийняти такі права вимоги та сплатити ціну придбання за відповідний реєстр за плату. Згідно п.2.1.3 перехід від Клієнта до Фактора прав вимоги відбувається в момент підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог.

30 листопада 2023 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» та ТОВ «Сіроко Фінанс» було укладено договір факторингу №20231130/1, у відповідності до умов якого ТОВ «Сіроко Фінанс» відступає ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» за плату належні йому права вимоги зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги.

Згідно із повідомлення про відступлення прав вимоги за договором позики №9215276, №33/120-211040120 від 13 грудня 2023 року та від 22 грудня 2023 року, ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» повідомило ОСОБА_1 про нового кредитора та пропонувало негайно сплатити заборгованість за договором позики №9215276 в сумі 15 768,00 грн. за поданими реквізитами.

У зв`язку із невиконанням відповідачем умов кредитного договору, ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» на адресу проживання останнього 14.12.2023 року направлено досудову вимогу про оплату заборгованості за договором позики №9215276 в сумі 15 768,00 гривень.

Згідно розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 09 серпня 2024 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 19 235,75 грн., а саме: залишок заборгованості за тілом 5 400 грн.; залишок заборгованості по процентам за користування 10 368,00 гривень; 3% річних згідно з ч.2 ст.625 ЦК України - 767,12 грн. (період нарахування 23.08.2020-23.02.2022); інфляційне збільшення 2 755,41 грн. (період нарахування 23.08.2020-23.02.2022).

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики №9215276 від 23.07.2020 року в сумі 15 768 грн., з яких: залишок заборгованості за тілом кредиту 5 400 грн.; залишок заборгованості по процентам за користування 10 368,00 грн., однак вважав, що вимоги позивача про стягнення із відповідача трьох відсотків річних нарахованих йому згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України у розмірі 767,12 грн. (період нарахування 23.08.2020-23.02.2022), а також інфляційне збільшення у розмірі 2 755,41 грн. (період нарахування 23.08.2020-23.02.2022), не підлягають до задоволення, оскільки матеріали справи та умови укладених договорів факторингу не містять належних та допустимих доказів, які б підтверджували надання права позивачу здійснювати такі нарахування щодо відповідача.

Колегія суддів не погоджується із висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.

Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець), зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За змістом пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України, за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У частині 1 статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За правовою позицією Верховного Суду, викладеній у постановах від 18.10.2023 року у справі №905/306/17, від 29.06.2021 року у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 року у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 року у справі №5026/886/2012, для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія, як заінтересована сторона, повинна надати суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

Так, позивачем зазначалось, що право вимоги до відповідача переходило двічі: від первісного кредитора «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» до ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» та від ТОВ «Сіроко Фінанс» до ТОВ «ФК «Артеміда-Ф».

Позивач вважав, що наявність у нього Договору позики №9215276 від 23.07.2020 року разом з усіма додатками, з урахуванням наданих договорів факторингу та реєстрів права вимоги створює обґрунтовану презумпцію набуття позивачем прав вимоги за спірними договорами, однак колегія суддів з цим не погоджується, виходячи із наступного.

Так, у поданому позивачем типовому бланку форми реєстру прав вимоги, який є додатком №1 до договору факторингу від 01.04.2021 року № 016-010421, не зазначено прізвища, ім`я, по - батькові боржника, його РНОКПП, номера та дати укладення договору позики, заборгованості за тілом та відсотками, загальної заборгованості, тобто відсутні відомості про відступлене боргове зобов`язання (а.с. 53).

Пунктом 2.1.3. Договору факторингу від 01.04.2021 року №016-010421 передбачено, що перехід права вимоги відбувається в день підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог, після чого ТОВ «Сіроко Фінанс» стає кредитором по відношенню до боржників та набуває всіх прав щодо боржників в обсязі та на умовах, що існували на момент такого переходу, відповідно до вимог чинного законодавства. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками реєстр прав вимог в паперовому вигляді є невід`ємною частиною цього договору та підтверджує факт переходу від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «Сіроко Фінанс» прав вимоги.

На підтвердження факту передачі прав вимоги від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «Сіроко Фінанс» за договором позики №9215276 від 23.07.2020 року, де боржником є ОСОБА_1 , позивачем надано витяг з реєстру прав вимог №016-010421 від 30.11.2023 року (а.с. 16).

Разом з тим, указаний витяг з реєстру прав вимог №016-010421 від 30.11.2023 року не підтверджує переходу права вимоги за кредитним договором, укладеним з відповідачем, від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «Сіроко Фінанс», оскільки витяг не містить будь-яких реквізитів ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та відповідно підпису клієнта за договором факторингу.

Враховуючи, що позивачем не доведено факту переходу права вимоги до відповідача за Кредитним договором на першому етапі - від первісного кредитора ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «Сіроко Фінанс», наступний перехід прав вимоги, який є похідним, не може підтвердити передання вказаного права вимоги до останнього фактора - ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф».

У постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц, від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц зазначено, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом із тим відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що виписки за картковими рахунками (за кредитним договором) можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

На підтвердження надання грошових коштів згідно договору позики №9215276 від 23.07.2020 року позивачем ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» до позовної заяви було долучено лист ТОВ «ФК «Фінекспрес» за вих. № 21/06-2024-2 від 21 червня 2024 року, однак колегія суддів, критично оцінює вищевказаний документ, оскільки такий не є первинним обліковим в розумінні Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні». Більше того, вказаний документ не містить відомостей про особу отримувача грошового переказу, призначення платежу та складений майже через чотири роки від укладення спірного договору позики.

В матеріалах справи відсутня виписка по картковому рахунку, яка б підтверджувала рух коштів та те, що відповідач користувався кредитними коштами на власний розсуд. Наданий позивачем розрахунок (а.с.21) є документом, що створений самим позивачем, а тому інформація, зазначена в ньому, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких він був складений, не може бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає позивач.

Відтак позивач не довів належними та достатніми доказами, що зазначена позивачем заборгованість дійсно має місце та що вона виникла саме внаслідок порушення відповідачем умов договору позики.

На вказані обставини суд першої інстанції уваги не звернув та прийшов до помилкового висновку про часткове задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за договором позики.

Із урахуванням наведеного апеляційну скаргу слід задовольнити, а заочне рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги, в яких відповідач заперечує факт підписання кредитного договору та звертає увагу на те, що зі сторони позикодавця було використано ідентифікатор 8tQs8ouV8K, а зі сторони позичальника - LzcMns3adW, є необґрунтованими, оскільки не спростовують факту підписання відповідачем електронним підписом кредитного договору.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 жовтня 2024 року - скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» (вул. С. Бандери, 87 оф 54, п/і 79013, м. Львів, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) 3633 грн. 60 коп. сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 08 травня 2025 року.

Головуючий: Гірський Б.О.

Судді: Костів О.З.

Храпак Н.М.