печерський районний суд міста києва
пр. № 2-2260/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Литвинової І. В.,

за участю секретаря судового засідання - Когут Н. В.,

представника позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої залиттям квартири,

УСТАНОВИВ:

І. Позиція сторін у справі.

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, у якому просила стягнути з відповідача відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 99 285, 60 грн, а також витрати, пов`язані із проведенням експертизи, у розмір 15 000, 00 грн і судовий збір 1 048, 98 грн.

Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що відповідач є власницею квартири АДРЕСА_1 , позивач - власник квартири № 77 у цьому ж будинку, розташованої під квартирою № 81 . Через відкритий балкон квартири № 81 систематично під час випадіння опадів у вигляді дощу чи снігу відбувається затікання квартири позивача. Всі намагання вирішити питання добровільного відшкодування, завданої шкоди власником квартири № 81 , успіху не мали.

Відповідач не скористалася своїм правом на подання відзиву, нею були подані пояснення на позов, у яких зазначала, що ймовірною причиною затоплення квартири № 77 є протікання даху будинку, а не її балкону, оскільки у липні 2023 року була зроблена гідроізоляція на ньому.

У відповіді на відзив представник позивача зазначила, що у письмових поясненнях відповідач не спростовує, те що затікання до квартири № 77 , яка належить позивачу, відбулось через балкон квартири № 81 , яка належить відповідачці. Відповідачем не надано жодних доказів на спростування зазначеної обставини. Натомість, позивачка на обґрунтування залиття квартири № 77 через балкон квартири № 81 надала суду копію Акта № 139 від 22 серпня 2023 року. Таким чином, відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами те, що залиття квартири № 77 відбулось через балкон квартири № 81 . Також відповідач не спростовує наявність пошкоджень квартири № 77 внаслідок залиття та розмір заявлених вимог позивачки для здійснення ремонту у квартирі № 77 та покриття витрат на проведення будівельно-технічної експертизи. Відповідачем не надано жодних доказів на спростування обставин пошкодження квартири № 77 через залиття та доказів, на спростування розміру витрат, необхідних для усунення пошкоджень. Натомість позивачка на обґрунтування цих обставин надала суду копію акта та висновку експерта від 25 жовтня 2023 року № 056. Таким чином, відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами пошкодження квартири № 77 у наслідок залиття та розмір витрат, необхідних на усунення таких пошкоджень. Відповідач підтверджує, що для вирішення проблеми із залиттям квартири № 77 представник позивачки пропонував послуги будівельної бригади для здійснення ремонту балкону у квартирі № 81 , проте відповідач відмовилась від запропонованих послуг. Натомість відповідач не надала суду належні докази на підтвердження проведення ремонтних робіт, про які зазначає, зокрема, щодо здійснення гідроізоляції, нової стяжки та укладення нової плитки. Проблема з залиттями залишається невирішеною, під час випадіння опадів продовжується затікання до квартири № 77 через балкон квартири № 81 .

ІІ. Процесуальні дії і рішення суду.

14 листопада 2023 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана заява, для розгляду якої визначено суддю та передано 15 листопада 2023 року, для розгляду заяви, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

22 листопада 2023 року судом отримано відповідь про відсутність інформації у Відділі обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області, 27 листопада 2023 року - з Єдиного державного демографічного реєстру також з інформацією про відсутність відомостей про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача фізичної особи.

27 листопада 2023 року ухвалою судді у справі відкрито провадження, для розгляду у спрощеному провадженні з викликом сторін.

26 грудня 2023 року відповідач подала до суду пояснення у справі, у яких вказала, що 17 липня 2023 року на її балконі - у квартирі № 81 демонтовано плитку і цементну стяжку, до20 липня 2023 року зроблено гідроізоляцію, нову стяжку та покладено нову плитку. 22 липня 2023 року після дощу, представник квартири № 77 заявив, що через балкон з квартири № 81 затікає вода. 24 липня 2023 року у сухий спекотний день, сусіди для перевірки з шлангу лили воду на балкон квартири № 81 , під час якої у квартиру № 77 вода не затікала. Тому відповідач зробила висновок, що протікання відбувається з даху.

31 січня 2024 року засобами поштового зв`язку до суду надійшла відповідь представника позивача на пояснення відповідача.

У судовому засіданні представник позивача просила задовольнити позов у повному обсязі, посилаючись на доводи, викладені у позовній заяві та відповіді на пояснення відповідача.

Відповідач у судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити у задоволенні позову.

Суд, заслухавши обґрунтування представника позивача і заперечення відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.

ІІІ. Фактичні обставини справи.

ОСОБА_3 є співвласником квартири АДРЕСА_4 /а. с. 28-30/.

ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 , котра розташована над квартирою № 77 , власником якої є ОСОБА_3 /а. с. 31/.

22 серпня 2023 року Комісією у складі головного інженера ОСОБА_7, майстра ремонтної дільниці ОСОБА_4 , майстра технічної дільниці ОСОБА_5 , покрівельника ОСОБА_6 , представників організації, яка обслуговує відповідно до укладеної угоди внутрішньо будинкові системи опалення та гарячого водопостачання, представника власника приміщення склали акт № 139 про те, що у будинку АДРЕСА_5 трапилося залиття (дата невідома) у кімнаті, площею 25 кв м: на стелі, облаштованій з гіпсокартонних плит та пофарбованій водоемульсійною фарбою, спостерігаються плями загальною площею 1,5 кв м, демонтовано 2 кв м гіпсокартонних плит; на балконі, загальною площею 6,5 кв м, демонтовано пластикову вагонку по всій площі стелі, вікно: деформовано два віконні штапики /а. с. 7/.

25 жовтня 2023 року судовим експертом Стасюк М. Ю. проведено будівельно-технічну експертизу, згідно з висновком якої вартість ремонтно-будівельних робіт і застосованих матеріалів при проведенні робіт по усуненню пошкоджень, які виникли внаслідок залиття квартири АДРЕСА_4 , відповідно до акту про залиття від 22 серпня 2023 року № 139, складеного ЖЕД «Хрещатик» КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» на час складання висновку становить 99 285, 60 грн у тому числі ПДВ /а. с. 8-26/.

ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду.

За змістом положень частини третьої статті 386 Цивільного кодексу України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.

У частинах першій, другій статті 22 Цивільного кодексу України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому, такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 319 Цивільного кодексу України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

За статтею 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з приписами ст. 360 Цивільного кодексу України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Відповідно до пункту 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, власник квартири зобов`язаний: не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приміщень, приладів та обладнання будинку, гуртожитку, порушують умови проживання громадян.

Згідно з пунктом 11 вказаних Правил користування приміщеннями житлових будинків, власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

На підставі належних доказів суд встановив, що залиття квартири АДРЕСА_4 відбувається з вини власника квартири № 81, розташованої у цьому ж будинку , - ОСОБА_2 . Остання обставин справи, підтверджених доказами, на які позивач посилається як на підставу позову, не спростовано.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, як встановлено частиною другою ст. 77 ЦПК України.

Згідно з частиною першою ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

V. Розподіл судових витрат.

Відповідно до статті 139, 141 ЦПК України, судовий збір і судові витрати на експертизу покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно з пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Європейський Суд з прав людини повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).

На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі, керуючись

ст.ст. 3, 8, 21, 24, 55, 61, 129, 129-1 Конституції України,

ст.ст. 1-16, 22, 386, 319, 322, 360, 1166 Цивільного кодексу України,

ст.ст. 1-23, 76-82, 89, 95, 258-259, 263-265, 267, 274-279, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої залиттям квартири задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_6 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_7 ) відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 99 285, 60 грн, витрати, пов`язані із проведенням експертизи, у розмір 15 000, 00 грн, судовий збір 1 048, 98 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя І. В. Литвинова