УХВАЛА

07 травня 2025 року

м. Київ

справа № 688/225/24

провадження № 61-9578св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 13 березня 2024 року у складі судді Березюк Н. П. та постанову Хмельницького апеляційного суду від 22 травня 2024 року у складі колегії суддів: Корніюк А. П., П`єнти І. В., Талалай О. І.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст вимог заяви

У січні 2024 року Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» (далі - ПАТ АБ «Укргазбанк», банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 3 % річних за невиконання грошового зобов`язання.

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 13 березня 2024 року позов ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» 3 % річних за невиконання грошового зобов`язання у розмірі 2 783,56 доларів США.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» судовий збір у розмірі 1 589,78 грн.

У решті позову відмовлено.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції керувався тим, що перебіг позовної давності щодо вимог про стягнення коштів, передбачених статтею 625 ЦК України, не спливає через три роки після дати набрання законної сили судовим рішенням про стягнення кредитної заборгованості. Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Позов у цій справі пред`явлено 12 січня 2024 року, отже задоволенню підлягають вимоги позивача про стягнення з відповідача коштів на підставі статті 625 ЦК України за останні три роки, які передували подачі позову.

Разом із тим як слідує з розрахунку заборгованості відповідачу нараховано 3 % в день, починаючи з дня прострочення, такі відсотки не нараховувалися з початку військової агресії російської федерації з 24 лютого 2022 року до дати звернення до суду.

Згідно з розрахунком позивача сума 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 12 березня 2017 року до 23 лютого 2022 року (1 810 днів) складає 12 520,95 доларів США, проте задоволенню підлягають вимоги позивача за період з 12 січня 2021 року (за останні три роки, які передували подачі позову).

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 22 травня 2024 року задоволено апеляційну скаргу ПАТ АБ «Укргазбанк».

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 13 березня 2024 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог та в частині вирішення питання про розподіл судових витрат скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» 3 % річних в сумі 9 737,39 доларів США та судовий збір в розмірі 7 151,50 грн.

У решті рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 13 березня 2024 року залишено без змін.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» 8 375,86 грн судового збору.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що з 12 березня 2020 року на території України установлено карантин, на період дії якого строки позовної давності продовжуються на строк дії такого карантину, тому висновки суду першої інстанції про наявність підстав для відмови у стягненні із ОСОБА_1 3 % річних з 12 березня 2017 року до 11 січня 2021 року є помилковими, оскільки позовна давність за таким вимогами не спливла, у зв`язку з тим, що була законодавчо продовжена.

Оскільки ОСОБА_1 не виконала грошове зобов`язання перед банком, що виникло на підставі рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 15 березня 2010 року (справа № 2-199/2010), проте частково погашала заборгованість у період з 12 березня 2017 року до 11 січня 2021 року, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення 3 % річних за невиконання відповідачкою грошового зобов`язання за період з 12 березня 2017 року до 11 січня 2021 року в сумі 9 737,39 доларів США.

У червні 2024 року через засоби поштового зв`язку ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на вказані судові рішення, у якій просила їх скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

На обґрунтування доводів касаційної скарги заявник посилається на те, що суди попередніх інстанцій не звернули уваги на те, що зі змісту позовної заяви не встановлено з якої суми і за який період позивачем нараховано 3 % річних, відсутній розрахунок суми, яка підлягає стягненню, а наявна у матеріалах справи виписка з особового рахунку ОСОБА_1 не є належним доказом заборгованості.

Також заявник вказала на те, що суди повинні були відмовити у задоволенні позовних вимог за спливом позовної давності.

Частиною другою статті 415 ЦПК України передбачено, що процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом касаційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

Ухвалою від 06 березня 2025 року Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду передав справу № 903/602/24 за касаційними скаргами КП «ЛПЕ» та ТОВ «Системний зв`язок» на рішення Господарського суду Волинської області від 17 вересня 2024 року та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 19 листопада 2024 року в цій справі на розгляд Великої Палати Верховного Суду з підстави, передбаченої частиною третьою статті ГПК України.

Мотивуючи ухвалу про передачу справи, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду вказав, що у вказаній справі предметом позову є стягнення інфляційних втрат та 3 % річних, нарахованих за період з 13 березня 2017 року до 01 квітня 2024 року.

Суди попередніх інстанцій, ураховуючи розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, Закон України № 540-ІХ від 30 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» (далі - Закон № 540-ІХ), дійшли висновку про обґрунтованість позовних вимог у частині стягнення 3 % річних у розмірі 386 985,11 грн та інфляційних втрат у розмірі 1 620 292,16 грн, нарахованих з 02 квітня 2017 року по 01 квітня 2024 року.

Натомість Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду в постанові від 25 вересня 2024 року у справі № 206/2984/23 вказав на те, що строки давності щодо вимог про стягнення сум за статтею 625 Цивільного кодексу України, які не спливли на момент набрання чинності Законом № 540-ІХ (02 квітня 2020 року), продовжуються на строк дії карантину. З огляду на заяву відповідача про застосування позовної давності стягнення сум за статтею 625 Цивільного кодексу України підлягає обмеженню строком давності, який обчислюється з урахуванням Закону № 540-ІХ. Отже, на момент набрання чинності цим Законом (02 квітня 2020 року) прострочені з 02 квітня 2017 року платежі перебувають у межах продовженої Законом № 540-ІХ позовної давності, що не врахували суди попередніх інстанцій.

В ухвалі від 06 березня 2025 року про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду зазначив про потребу відступу від наведеного правового висновку Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду щодо застосування норм права стосовно можливості нарахування 3 % річних та інфляційних втрат не обмежуючись останніми 3 роками, які передували подачі позову.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 02 квітня 2025 року прийнято до розгляду справу № 903/602/24 та призначено її до розгляду в судовому засіданні з повідомленням учасників справи на 04 червня 2025 року.

Судове рішення у справі, яка переглядається, та судове рішення у справі, яка передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, ухвалені у подібних правовідносинах.

Пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК України визначено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Оскільки справа у подібних правовідносинах передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у цій справі (№ 384/138/24) до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 903/602/24.

Щодо клопотання про зупинення виконавчих проваджень

У травні 2025 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду клопотання про зупинення виконавчих проваджень, відкритих Шепетівським відділом державної виконавчої служби (№ 77401877) та приватним виконавцем Джубабою Д. О. (№№ 75649072, 75649075, 75649078) на виконання оскарженого судового рішення.

В обґрунтування клопотання вказала, що вона є інвалідом третьої групи, має онкологічне захворювання, перебуває на стаціонарному лікуванні, на користь відповідача з неї вже частково стягнуто відповідну суму заборгованості, а також звернуто стягнення на належне їй нерухоме майно, у зв'язку із чим існує об`єктивна необхідність у зупиненні вказаних виконавчих проваджень.

В силу вимог частини першої статті 432 ЦПК України визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню за заявою стягувача або боржника може лише суд, який видав виконавчий документ.

Касаційний суд при розгляді касаційних скарг діє в порядку та межах, визначених цивільним процесуальним законодавством України, його повноваження обмежені правилами глави 2 розділу V ЦПК України «Касаційне провадження».

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Статтею 436 ЦПК України регламентована можливість касаційного суду зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

З огляду на ту обставину, що вирішення питання про зупинення виконавчого провадження здійснюється відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» та до повноважень суду касаційної інстанції, згідно з главою 2 розділу V ЦПК України, не відноситься, у задоволенні заяви ОСОБА_1 слід відмовити.

Разом із тим частиною першою статті 436 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.

Колегія суддів вважає, що наведені у заяві ОСОБА_1 доводи дають підстави для висновку про необхідність зупинення виконання рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 13 березня 2024 року та постанови Хмельницького апеляційного суду від 22 травня 2024 року до закінчення касаційного провадження у справі.

Керуючись пунктом 10 частини першої статті 252, пунктом 14 частини першої статті 253, статтею 260, частиною першою статті 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Зупинити виконання рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 13 березня 2024 року та постанови Хмельницького апеляційного суду від 22 травня 2024 року до закінчення касаційного провадження у справі.

Зупинити касаційне провадження у справі № 688/225/24 за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 13 березня 2024 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 22 травня 2024 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення 3 % річних за невиконання грошового зобов`язання до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 903/602/24.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:Є. В. Синельников О. В. Білоконь О. М. Осіян Н. Ю. Сакара В. В. Шипович