печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2025 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Григоренко І.В.,

при секретарі судового засідання - Андрієнко І.І.,

за участю:

представника позивача за первісним позовом: Крупки М.П. ,

відповідача за первісним позовом: не з`явився,

представника відповідача за первісним позовом: не з`явився,

представника третьої особи: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та зняття з реєстраційного обліку та за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 (далі - позивач, ОСОБА_4 ) звернулася до Печерського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач, ОСОБА_2 ), в якому просила розірвати договір довічного утримання, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , посвідчений державним нотаріусом Чотирнадцятої державної нотаріальної контори 14.05.2009 року.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що між нею та відповідачем 14.05.2009 року було укладено договір довічного утримання згідно умов якого позивач передала у власність квартиру АДРЕСА_1 , а відповідач зобов`язалась довічно утримувати позивача, в тому числі, забезпечувати харчуванням, одягом, необхідною допомогою, включаючи грошовий еквівалент у розмірі 700,00 грн. на місць. Проте, відповідач взяті на себе за договором довічного утримання зобов`язання належним чином не виконувала, весь час про позивача піклується син позивача, відтак, позивач вважає, що договір має бути розірваний.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва під головуванням судді Ісаєвської О.В. від 29.05.20213 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання та судове засідання у справі призначено на 10.06.2013 року.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 10.06.2013 року під головуванням судді Ісаєвської О.В. провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання зупинено до залучення у справі правонаступника позивача ОСОБА_4 , яка вибула з процесу у зв`язку із смертю.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 18.06.2013 року під головуванням судді Ісаєвської О.В. відновлено провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання з метою розгляду заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 18.06.2013 року під головуванням судді Ісаєвської О.В. за заявою ОСОБА_3 вжито заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 .

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 18.06.2013 року під головуванням судді Ісаєвської О.В. провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання зупинено до залучення у справі правонаступника позивача ОСОБА_4 , яка вибула з процесу у зв`язку із смертю.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 22.07.2013 року під головуванням судді Ісаєвської О.В. відновлено провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання з метою вирішення питання про виправлення описки в ухвалі Печерського районного суду м. Києва від 18.06.2013 року, якою вжито заходів забезпечення позову.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 30.07.2013 року під головуванням судді Ісаєвської О.В. виправлено описку в ухвалі Печерського районного суду м. Києва від 18.06.2021 року.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 30.07.2013 року під головуванням судді Ісаєвської О.В. провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання зупинено до залучення у справі правонаступника позивача ОСОБА_4 , яка вибула з процесу у зв`язку із смертю.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 22.01.2014 року під головуванням судді Ісаєвської О.В. відновлено провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання; залучено до участі у справі правонаступника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_3 .

Відповідно до розпорядження керівника апарату суду Ліннік Н.В. № 188 від 12.02.2014 року щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справ, у зв`язку з перебуванням судді Ісаєвської О.В. на лікарняному, справу передано судді Гладун Х.А.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12.02.2014 року суддею Гладун Х.А. прийнято до провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання.

29.04.2014 року позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої ОСОБА_3 просить визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1 , та витребувати з володіння ОСОБА_2 на його користь вказану квартиру і повернути йому у власність.

29.04.2014 року ОСОБА_2 подала заперечення на позовну заяву в яких просила в позові відмовити.

Відповідно до розпорядження керівника апарату суду Ліннік Н.В. № 272 від 19.05.2014 року щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справ, у зв`язку з перебуванням судді Гладун Х.А. у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, справу передано судді Новаку Р.В.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09.11.2015 року, залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 16.12.2015 року, позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання залишено без розгляду.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06.04.2016 року, ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 09.11.2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 16.12.2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2 ) звернулася до Печерського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3 (далі - відповідач, ОСОБА_3 ), в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 , та зобов`язати Печерський районний відділ Головного управління ДМС України у м. Києві зняти з реєстраційного обліку відповідача у вказаній квартирі, стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 487,20 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору довічного утримання (догляду) від 14.05.2009 року, укладеного між ОСОБА_4 (далі - ОСОБА_4 ) та ОСОБА_2 , посвідченого Державним нотаріусом Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори Іваненко Р.С., зареєстровано у реєстрі за № 3-1179. У вказаній квартири були зареєстровані та проживали колишня власниця ОСОБА_4 , яка ІНФОРМАЦІЯ_1 померла, та її син - відповідач ОСОБА_3 . Зазначає, що неодноразово зверталася до відповідача з вимогою звільнити квартиру, та добровільно знятися з реєстраційного обліку, проте останній на її вимоги не реагує. Квартира утримується в неналежному стані, систематично руйнується та псується, потребує негайного ремонту. За час проживання відповідача у спірній квартирі, накопичились величезні борги за використанні останнім комунальні послуги. Договір найму з ним не укладався. Вказує, що квартиру придбала для особистого проживання та проживання членів її сім`ї. Факт реєстрації та проживання відповідача у квартирі, порушує право позивача на вільне розпорядження і користування квартирою. За таких обставин, позивач звернулася до відповідача з указаним позовом.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.12.2015 року, справу було передано судді Печерського районного суду м. Києва Москаленко К.О.

На виконання ч. 3 ст. 122 ЦПК України (у редакції 2004 року), 22.12.2015 року судом було зроблено запит до органу реєстрації місця перебування та місця проживання відповідача щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12.01.2016 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та зняття з реєстраційного обліку, судове засідання у справі призначено на 09.03.2016 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09.03.2016 року, у зв`язку із задоволенням клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, в судовому засіданні оголошено перерву до 21.04.2016 року.

21.04.2016 року справу було знято зі складу, у зв`язку із перебуванням головуючого судді у колегіальному розгляді кримінального провадження, та судове засідання призначено на 13.06.2016 року.

21.04.2016 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Папуці О.Ю. надійшли пояснення, в яких останній зазначає, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період часу з 2007 року по березень 2013 року, багато разів зверталася до Печерського РУ ГУМВС України у м. Києві з приводу погроз фізичною розправою та погрози вбивством, насильницьких та хуліганських дій, пограбування з боку відповідача, та, останній з хуліганських спонукань пошкодив вхідні двері належної її квартири. Крім цього, зазначає, що Верховний Суд України у постанові від 05.11.2014 року у справі № 6-158цс14 дійшов висновку, що право членів сім`ї власника будинку користуватися цім житловим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї.

В судовому засіданні 13.06.2016 року представником відповідача - адвокатом Цвєтінським С.А. подано заяву про зупинення провадження у справі до розгляду суддею Печерського районного суду м. Києва Новаком Р.В. цивільної справи № 757/8235/13-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання.

Протокольними ухвалами Печерського районного суду м. Києва від 13.06.2016 року, у заяві представника відповідача - адвоката Цвєтінського С.А. про зупинення провадження у справі відмовлено; у зв`язку із витребуванням цивільної справи № 757/8235/13-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання, для вирішення питання про об`єднання в одне провадження для спільного розгляду, в судовому засіданні оголошено перерву до 05.08.2016 року.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05.08.2016 року об`єднано в одне провадження для спільного розгляду цивільну справу № 757/48092/15-ц за позовом ОСОБА_2 (далі - позивач за первісним позовом, ОСОБА_2 ) до ОСОБА_3 (далі - відповідач за первісним позовом, ОСОБА_3 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та зняття з реєстраційного обліку із цивільною справою № 757/8235/13-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання, цивільній справі присвоєно номер № 757/48092/15-ц.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 30.12.2016 року, цивільну справу № 757/8235/13-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання, передано головуючому судді Москаленко К.О. для обєднання в одне провадження.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 22.02.2017 року, у зв`язку із задоволенням клопотання відповідача за первісним позовом про відкладення розгляду справи, в судовому засіданні оголошено перерву до 18.04.2017 року.

В судовому засіданні 18.04.2017 року представником позивача за первісним позовом - адвокатом Васильєвою К.О. подано заперечення на позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання; клопотання про виклик свідків та витребування доказів.

В судовому засіданні 18.04.2017 року представником відповідача за первісним позовом - адвокатом Цвєтінським С.А. заявлено клопотання про виклик свідків, та про оголошення перерви в судовому засіданні.

Протокольними ухвалами Печерського районного суду м. Києва від 18.04.2017 року приєднано до матеріалів справи заперечення на позовну заяву; клопотання представника позивача за первісним позовом - адвоката Васильєвої К.О. про витребування доказів задоволено; клопотання представника відповідача за первісним позовом - адвоката Цвєтінського С.А. про оголошення перерви в судовому засіданні задоволено, у зв`язку із задоволенням клопотань, в судовому засіданні оголошено перерву до 13.06.2017 року.

13.05.2017 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві надійшла на судовий запит інформація, про те, що 19.03.2013 року допомогу на поховання померлої ОСОБА_4 отримав ОСОБА_3 , у розмірі двох пенсій - 3 350,16 грн., також зазначили, що недоотриманої пенсії не має.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 13.06.2017 року, у зв`язку з тим, що канцелярія не передала заяву про зміну позовних вимог та клопотання про допит свідків, в судовому засіданні оголошено перерву до 14.08.2017 року.

13.06.2017 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від відповідача за первісним позовом надійшла заява про зміну позовних вимог, відповідно до якої останній просить визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1 та витребувати у ОСОБА_2 на його користь вказану квартиру і повернути йому у власність.

14.08.2017 року справу знято зі складу, у зв`язку із перебуванням головуючого судді у колегіальному розгляді кримінального провадження, та судове засідання призначено на 10.10.2017 року.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 10.10.2017 року у заяві представника відповідача за первісним позовом - адвоката Цвєтінського С.А. про відвід головуючого судді від розгляду даної цивільної справи відмовлено.

Протокольними ухвалами Печерського районного суду м. Києва від 10.10.2017 року, у прийняття заяви відповідача за первинним позовом ОСОБА_3 про зміну позовних вимог відмовлено, у зв`язку із задоволенням клопотання представника відповідача за первісним позовом - адвоката Цвєтінського С.А. про оголошення перерви, в судовому засіданні оголошено перерву до 04.12.2017 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 04.12.2017 року, у зв`язку з неявкою позивача за первісним позовом, в судовому засіданні оголошено перерву до 19.02.2018 року.

19.02.2018 року справу знято зі складу, у зв`язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному, судове засідання призначено на 17.04.2018 року.

17.04.2018 року справу знято зі складу, у зв`язку із перебуванням головуючого судді у відпустці, судове засідання призначено на 15.06.2018 року.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.05.2018 року, на підставі розпорядження керівника апарату суду Ліннік Н.В. № 371 від 31.05.2018 року справу було передано судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_5

15.06.2018 року справу знято зі складу, у зв`язку із зайнятістю головуючого судді в іншому провадженні, судове засідання призначено на 01.11.2018 року.

29.10.2018 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від ОСОБА_3 надійшла заява про уточнення позовних вимог, відповідно до якої останній просить визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1 , та витребувати у ОСОБА_2 на його користь вказану квартиру і повернути йому у власність. В обґрунтування заяви про зміну позовних вимог ОСОБА_3 зазначає, що ОСОБА_2 належним чином не виконувала взяті на себе зобов`язання за договором довічного утримання (догляду). Також, ОСОБА_2 не було виконано умови зазначені у паспорті до договору довічного утримання (догляду) щодо вимог поховання ОСОБА_4 . Поховання своєї матері ОСОБА_4 здійснив за власні кошти. Після смерті матері звернувся із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право власності на спадщину. 06.11.2013 року державним нотаріусом Двадцятої київської державної нотаріального контори Основенко Л.М. винесено постанову про відмову у вчинення нотаріальних дій, в якій зазначено, що видати свідоцтво про право власності на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 неможливо, оскільки право власності на вказане нерухоме майно зареєстровано за іншою особою. Таким чином, просить застосувати передбачені ст. 756 ЦК України обставини, а саме: набуття правонаступником права власності на майно, яке було передано відчужувачем та право на вимогу його повернення.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 01.11.2018 року постановлено розгляд цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та зняття з реєстраційного обліку та за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання здійснювати в порядку загального позовного провадження та підготовче засідання у справі призначено на 28.01.2019 року.

19.11.2018 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача за первісним позовом - адвоката Гирі М.М. надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого остання заперечує щодо задоволення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання; заява про залишення вказаного позову без розгляду; клопотання про залишення позовних вимог за первісним позовом в частині зобов`язання Печерський районний відділ Головного управління ДМС України у м. Києві зняти з реєстраційного обліку відповідача за адресою: АДРЕСА_2 .

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 28.01.2019 року, для надання сторонам можливості подати письмові пояснення на заяву про уточнення позовних вимог, в підготовчому засіданні оголошено перерву до 23.04.2019 року.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 23.04.2019 року у заяві представника позивача за первісним позовом - адвоката Гирі М.М. про залишення без розгляду позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності відмовлено.

Протокольними ухвалами Печерського районного суду м. Києва від 23.04.2019 року прийнято до розгляду заяву відповідача за первісним позовом про уточнення позовних вимог; у задоволені клопотання представника відповідача за первісним позовом - адвоката Цвєтінського С.А. про виклик свідків відмовлено.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 23.04.2019 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та зняття з реєстраційного обліку та за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності, та справу призначено до розгляду по суті в загальному позовному провадженні на 11.06.2019 року.

11.06.2019 року справу знято зі складу, у зв`язку із зайнятістю головуючого судді в іншому провадженні, та судове засідання призначено на 11.07.2019 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 11.07.2019 року, у зв`язку з першою неявкою позивача за первісним позовом, в судовому засіданні оголошено перерву до 04.09.2019 року.

04.09.2019 року справу знято зі складу, у зв`язку із зайнятістю головуючого судді в іншому провадженні, та судове засідання призначено на 05.11.2019 року.

05.11.2019 року справу знято зі складу, у зв`язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному, та судове засідання призначено на 17.02.2020 року.

20.01.2020 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» - адвоката Череди Т.М. надійшла заява про вступ у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову.

17.02.2020 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача за первісним позовом - адвоката Гирі М.М. надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутність, в якому остання зазначила, що первісний позов ОСОБА_2 підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити, у позові ОСОБА_3 відмовити в повному обсязі.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17.02.2020 року залучено до участі у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та зняття з реєстраційного обліку та за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності, у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - третя особа, ТОВ «ОТП Факторинг»), та судове засідання призначено на 27.03.2020 року.

14.02.2020 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від відповідача за первісним позовом надійшло клопотання про виклик свідків.

27.03.2020 року справу знято зі складу, у зв`язку із запровадженням в Україні карантину, та судове засідання призначено на 20.07.2020 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 20.07.2020 року, у зв`язку із задоволенням клопотання відповідача за первісним позовом про відкладення розгляду справи, в судовому засіданні оголошено перерву до 03.09.2020 року.

03.09.2020 року у зв`язку із неявкою учасників судового процесу в судове засідання, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось, наступне судове засідання призначено на 26.11.2020 року.

20.11.2020 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника третьої особи ТОВ «ОТП Факторинг Україна» - адвоката Череди Т.М. надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника третьої особи, в якій остання зазначає, що заперечує щодо позовних вимог ОСОБА_2 , вважає їх безпідставними та не підтвердженими належними та допустимими доказами. Позовні вимоги ОСОБА_3 підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 26.11.2020 року, у зв`язку із задоволенням клопотання відповідача за первісним позовом про виклик свідків, в судовому засіданні оголошено перерву до 29.01.2021 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 29.01.2021 року, у зв`язку із задоволенням клопотання відповідача за первісним позовом про відкладення розгляду справи, в судовому засіданні оголошено перерву до 23.04.2021 року.

19.04.2021 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника третьої особи ТОВ «ОТП Факторинг Україна» - адвоката Череди Т.М. надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника третьої особи, в якій остання зазначає, що заперечує щодо позовних вимог ОСОБА_2 , вважає їх безпідставними та не підтвердженими належними та допустимими доказами. Позовні вимоги ОСОБА_3 підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 23.04.2021 року, у зв`язку із неявкою позивача за первісним позовом, розгляд справи в судовому засіданні відкладено до 14.05.2021 року.

14.05.2021 року справу знято зі складу, у зв`язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному, та судове засідання призначено на 08.06.2021 року.

08.06.2021 року справу знято зі складу, у зв`язку із зайнятістю головуючого судді в іншому кримінальному провадженні, та судове засідання призначено на 09.07.2021 року.

09.07.2021 року у зв`язку із неявкою учасників судового процесу в судове засідання, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось, наступне судове засідання призначено на 06.09.2021 року.

06.09.2021 року у зв`язку із неявкою учасників судового процесу в судове засідання, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось, наступне судове засідання призначено на 03.11.2021 року.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.10.2021 року, на підставі розпорядження керівника апарату суду Ліннік Н.В. від 25.10.2021 року № 393 справу було передано судді Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27.10.2021 року під головуванням судді Григоренко І.В. прийнято до провадження цивільну справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та зняття з реєстраційного обліку та за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про визнання права власності, та підготовче засідання у справі призначено на 06.04.2022 року.

14.02.2022 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача за первісним позовом - адвоката Крупки М.П. надійшов відзив на позовну заяву, який був переданий головуючому судді 17.02.2022 року, згідно якого останній просить у позові ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про визнання права власності відмовити. Вказує, що ОСОБА_4 не є власником спірної квартири. Посилання відповідача на ст. 756 ЦК України, як на обґрунтування свої уточнених позовних вимог безпідставні, оскільки дана норма визначає правові наслідки розірвання договору довічного утримання (догляду). Однак, договір довічного утримання (догляду) від 14.05.2009 року не розірвано, поки він не визнаний недійсним або розірваним в судовому порядку, вважається чинним. Тому відсутні правові підстави застосовувати дану статтю при вирішенні справи про визнання права власності на спірну квартиру за відповідачем. Крім цього, розірвати договір довічного утримання (догляду) після смерті відчужувача неможливо, оскільки він припиняє свою дію автоматично.

Водночас адвокат Крупка М.П. зазначив, що первісний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Вказує, що за договором довічного утримання (догляду) ОСОБА_2 набула право власності на спірну квартиру. Відповідач за первісним позовом ОСОБА_3 не є членом родини набувача, і чинить перешкоди позивачу за первісним позовом ОСОБА_2 як власнику житла у використанні майна. Оскільки право ОСОБА_3 на користування житловою площею припинилося внаслідок переходу прав власності на квартиру від його матері на користь ОСОБА_2 то він вважається таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Відповідач за первісним позовом ОСОБА_3 для ОСОБА_2 є сторонньою особою, яка перешкоджає позивачу за первісним позовом користуватися і володіти вказаним житловим приміщенням, чим порушує її права, як власника.

11.04.2022 року на електронну пошту Печерського районного суду м. Києва від представника позивача за первісним позовом - адвоката Крупки М.П. надійшла заява про проведення судового засідання, призначеного на 06.04.2022 року в режимі відео конференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

11.04.2022 року на електронну пошту Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача за первісним позовом - адвоката Цвєтінського С.А. надійшла заява про відкладення розгляду справи, яка не скріплена електронним цифровим підписом.

03.05.2022 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача за первісним позовом - адвоката Цвєтінського С.А. надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої останній зазначає, що доводи викладені у відзиві на позовну заяву не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 06.04.2022 року, у зв`язку із неявкою учасників справи, щодо яких відсутні відомості про вручення їм повідомлення про дату, час і місце підготовчого засідання, відповідно п. 3 ч. 2 ст. 198, п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, підготовче засідання було відкладено до 31.10.2022 року.

27.10.2022 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від відповідача за первісним позовом ОСОБА_3 надійшла заява про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 31.10.2022 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та зняття з реєстраційного обліку та за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про визнання права власності, та справу призначено до розгляду по суті в загальному позовному провадженні на 28.02.2023 року.

Протокольними ухвалами Печерського районного суду м. Києва від 28.02.2023 року у задоволені клопотання представника відповідача за первісним позовом - адвоката Цвєтінського С.А. про виклик свідків відмовлено та, у зв`язку із задоволенням клопотання представника відповідача за первісним позовом - адвоката Цвєтінського С.А., відповідно до ч. 2 ст. 240 ЦПК України, в судовому засіданні оголошено перерву до 30.05.2023 року.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 13.03.2023 року під головуванням судді Ільєвої Т.Г. у задоволенні заяви відповідача за первісним позовом ОСОБА_3 про відвід головуючого судді Григоренко І.В. від розгляду даної цивільної справи відмовлено.

30.05.2023 року справу знято зі складу, у зв`язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному, та судове засідання призначено на 12.09.2023 року.

29.05.2023 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від відповідача за первісним позовом надійшла заява, яка була передана головуючому судді 12.06.2023 року, про відкладення розгляду справи.

12.09.2023 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача за первісним позовом - адвоката Крупки М.П. надійшла заява про проведення судового засідання, призначеного на 12.09.2023 року, без фіксування технічними засобами.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12.09.2023 року, у зв`язку із першою неявкою відповідача за первісним позовом, відповідно до ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 05.12.2023 року.

В судове засідання 05.12.2023 року з`явилися представник позивача за первісним позовом, відповідач за первісним позовам та представник відповідача за первісним позовом.

Представник відповідача за первісним позовом - адвокат Цвєтінський С.А. в судовому засіданні заявив клопотання про поновлення процесуального строку для подання клопотання про виклик свідків.

Представник позивача за первісним позовом в судовому засіданні просив первісний позов задовольнити з викладених у ньому підстав, а в позові ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про визнання права власності, відмовити із викладених у відзиві підстав.

Відповідач за первісним позовом в судовому засіданні щодо задоволення первісного позову заперечував з викладених у відзиві підстав та просив в позові відмовити, а його позов до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про визнання права власності задовольнити.

Представник відповідача за первісним позовом в судовому засіданні щодо задоволення первісного позову заперечував з викладених у відзиві підстав та просив в позові відмовити, а позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про визнання права власності задовольнити.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05.12.2023 року, у зв`язку з викликом свідків, на підставі ч. 2 ст. 240 ЦПК України, в судовому засіданні було оголошено перерву до 21.03.2024 року.

21.03.2024 року справу знято зі складу, у зв`язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному, та судове засідання призначено на 28.05.2024 року.

19.03.2024 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від відповідача за первісним позовом надійшла заява, яка була передана головуючому судді після судового засідання 25.03.2024 року, про відкладення розгляду справи.

27.05.2024 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від відповідача за первісним позовом надійшла заява про відкладення розгляду справи.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 28.05.2024 року, у зв`язку з задоволенням клопотання представника відповідача за первісним позовом про відкладення розгляду справи, відповідно до ч. 2 ст. 223 ЦК України, розгляд справи було відкладено до 19.08.2024 року.

28.05.2024 року з використанням системи «Електронний суд» на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача за первісним позовом - адвоката Цвєтінського С.А. надійшла заява, яка була передана головуючому судді після судового засідання 29.05.2024 року, про відкладення розгляду справи.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19.08.2024 року, в судовому засіданні, на підставі ч. 2 ст. 240 ЦПК України, було оголошено перерву до 26.11.2024 року.

19.08.2024 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від відповідача за первісним позовом надійшла заява, яка була передана головуючому судді після судового засідання 19.08.2024 року, про відкладення розгляду справи.

20.08.2024 року з використанням системи «Електронний суд» на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача за первісним позовом - адвоката Цвєтінського С.А. надійшла заява про відкладення розгляду справи.

25.11.2024 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від відповідача за первісним позовом надійшла заява про відкладення розгляду справи.

26.11.2024 року з використанням системи «Електронний суд» на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача за первісним позовом - адвоката Цвєтінського С.А. надійшла заява про відкладення розгляду справи.

26.11.2024 року справу знято зі складу, у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги у м. Києві, та судове засідання призначено на 11.02.2025 року.

10.02.2025 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від відповідача за первісним позовом надійшла заява про відкладення розгляду справи.

В судове засідання 11.02.2025 року з`явився представник позивача за первісним позовом.

Відповідач, його представник та третя особа в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином. Представник третьої особи в заявах від 20.11.2020 року, від 29.01.2022 року та від 19.04.2022 року просила розглядати справу за відсутності представника ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Як визначено у ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Враховуючи, що відповідачем за первісним позовом та його представником неодноразово подавалися численні клопотання про відкладення судового засідання, в обґрунтування підстав для відкладення яких у переважній більшості не було надано жодних доказів, суд вважає таку поведінку відповідача за первісним позовом та його представника зловживанням правом, що призводить до порушення розумного строку розгляду справи.

Оскільки в судовому засіданні 05.12.2023 року були вислухані вступні слова усіх учасників процесу, досліджено докази, та, враховуючи тривалий розгляд справи, суд вважає за можливе розглянути справу по суті за відсутності відповідача за первісним позовом та його представника.

В судовому засіданні 11.02.2025 року представник позивача за первісним позовом просив первісний позов задовольнити з викладених у ньому підстав, а в позові ОСОБА_3 до ОСОБА_2 відмовити із викладених у відзиві підстав.

Вислухавши вступне слово сторін, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд вважає, що первісний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню, а у позові ОСОБА_3 до ОСОБА_2 слід відмовити, з огляду на наступне.

Суд встановив, що 14.05.2009 року між ОСОБА_4 (далі - відчужував) та ОСОБА_2 (далі - набувач) укладено договір довічного утримання (догляду), посвідчений державним нотаріусом Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори Іваненко Р.С. зареєстрований за номером № 3-1179 (далі - Договір) (том 1, а. с. 6 - 7).

Відповідно до п. 1. Договору, ОСОБА_4 передала у власність, а ОСОБА_2 отримала у власність квартиру АДРЕСА_1 , та в замін чого остання зобов`язалася забезпечувати ОСОБА_4 утриманням (доглядом) довічно на умовах цього Договору.

Пунктом 7 Договору, ОСОБА_2 зобов`язалася довічно утримувати ОСОБА_4 . Сторони домовилися, що утримання (догляд), у тому числі забезпечення харчуванням, одягом, необхідною допомогою, включаючи і медичну, має грошовий еквівалент і оцінюється сторонами за спільною згодою в розмірі 700,00 грн. на місяць, які будуть надаватися відчужувачу щомісячно.

Крім того, набувач зобов`язаний щомісячно сплачувати комунальні послуги за квартиру у терміни, встановлено відповідними договорами про надання таких послуг, незалежно від того, з ким вони укладені. До оплачуваних комунальних послуг належить: плата за користування природним газом, теплопостачання, водопостачання (гарячу та холодну воду) та електроенергію в обсязі 150 кВт, абонентська плата за телефон (крім міжнародних і міжміських розмов) та за послуги соціального пакету кабельного телебачення. Набувач має право передавати гроші за вказані вище комунальні послуги безпосередньо відчужувачу для їх оплати останнім. У випадку отримання відповідних коштів відчужувач несе відповідальність за сплату вказаних вище комунальних послуг у розмірі отриманих ними коштів.

У випадку виникнення, в майбутньому, потреби забезпечення відчужувача іншими видами матеріального забезпечення чи догляду, відчужувач самостійно, на свій розсуд, вирішує усі питання в межах грошового утримання, передбаченого цим договором, згідно обумовлених сум.

Набувач зобов`язаний здійснити поховання відчужувача квартири після смерті відчужувача.

Згідно п. 8 Договору, грошове утримання буде виплачуватись, починаючи з моменту укладення цього Договору щомісячно до 10 числа поточного місяця поштовим переказом з доставкою додому за адресою: АДРЕСА_3 . Сума грошового утримання підлягає індексації в порядку встановлено чинним законодавством. Не проведення індексації у випадку, якщо про це не було заявлено відчужувачем, не вважатиметься істотним порушенням умов Договору.

Як визначено у п. 9. Договору, одноразове грошове утримання визначено сторонами за спільною згодою у розмірі 40 000, 00 грн., які відчужував отримала повністю від набувача при підписанні цього договору.

Відповідно до п. 12 Договору, право власності на квартиру у набувача винника з моменту державної реєстрації цього Договору.

Пунктом 13 Договору визначено, що цей Договір може бути розірваний за згодою сторін, а у випадку невиконання його істотних умов і відмови від добровільного розірвання однією із сторін у судовому порядку.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 86 років у м. Києві, про що 18.03.2013 року Відділом реєстрації смерті у м. Києві складено відповідний актовий запис № 4912 (том 1, а. с. 8).

Згідно довідки, виданої КП «Липкижитлосервіс» від 22.03.2013 року № 305, у квартирі АДРЕСА_1 , з 03.05.2007 року зареєстрований та проживає ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ОСОБА_3 є сином померлої ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .

На підставі заяви ОСОБА_3 про прийняття спадщини після смерті його матері від 27.03.2013 року, Дванадцятою Київською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа № 390/13 щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4

06.11.2013 року державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Основенко Л.М. прийнято постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, постанова мотивована тим, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом неможливо, оскільки право власності зареєстровано за іншою особою.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо нерухомого майна № 60990188 від 09.06.2016 року встановлено, що 15.01.2013 року за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до. ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 405 ЦК України встановлено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 156 ЖК України (назву Житлового кодексу УРСР змінено відповідно до Закону України «Про дерадянізацію законодавства України» від 21.04.2022 року), члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

В свою чергу, ст. 162 ЖК України встановлено, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Верховний Суд України у своїй постанові від 16.01.2012 року у справі № 6-57цс11 зазначив, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі, шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням.

Члени сім`ї попереднього власника втрачають право користування квартирою із переходом права власності на житлове приміщення до нового власника, оскільки право користування є похідним від прав власника, членом сім`ї якого вони були (правова позиція Верховного Суду України у постанові від 05.11.2014 року у справі № 6-158цс 14 та Верховного Суду у постанові від 22.05.2019 року у справі № 180/1388/17).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Однією з підстав припинення права власності, відповідно до статті 346 ЦК України, є відчуження власником свого майна.

Так, ОСОБА_3 не є членом сім`ї позивача за первісним позовом, яка на підставі договору довічного утримання (догляду) від 14.05.2009 року набула право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 із переходом права власності колишнього власника до нового власника, втратив право користування вказаним житловим приміщенням. При цьому, реєстрація відповідача у квартирі обмежує право власності позивача за первісним позовом на вільне користування і розпорядження своїм майном.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

З наведеною нормою кореспондується п. 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 207 від 02.03.2016 року, якими встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В порушення обов`язку, встановленого ст. 81 ЦПК України, відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження права на користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Разом з тим, позовні вимоги про зняття відповідача з реєстраційного обліку задоволенню не підлягають, оскільки при визнанні судом особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, юридичним наслідком є зняття такої особи з реєстраційного обліку за адресою зазначеного житла.

Так, рішення суду про визнання особи такою, що втратила користування житловим приміщенням, відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання.

Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року у справі № 6-57цс11, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; ст. 405 ЦК України).

Отже, такий спосіб захисту як зняття особи з реєстраційного обліку є неналежним та неефективним.

Щодо позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності, суд зазначає наступне.

За змістом ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 744 ЦК України (в редакції, яка діяла на час укладення договору довічного утримання) за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Згідно ст. 745 ЦК України (в редакції, яка діяла на час укладення договору довічного утримання) договір довідного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Договір довічного утримання (догляду), за яким передається набувачеві у власність нерухоме майно, підлягає державній реєстрації.

Статтею 748 ЦК України визначено, що набувач стає власником майна, переданого йому за договором довічного утримання (догляду), відповідно до статті 334 цього Кодексу.

Частиною першою статті 334 ЦК України (в редакції, яка діяла на час укладення договору довічного утримання) визначено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як визначено у ч. 1 ст. 749 ЦК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача.

Статтею 755 ЦК України визначено, що договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини; на вимогу набувача. Договір довічного утримання (догляду) припиняється зі смертю відчужувача.

Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (частина перша статті 756 ЦК України).

Частиною другою статті 651 ЦК України визначено, що договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Звертаючись із позовною заявою про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 , відповідач за первісним позовом посилається на те, що після смерті його матері ОСОБА_4 , яка за життя подала позовну заяву про розірвання договору довічного утримання, предметом якого не є розірвання договору довічного утримання (догляду), а застосування передбачених ст. 756 ЦК України обставини, а саме набуття правонаступником права власності на майно, яке було передано відчужувачем та право на вимогу його повернення.

Отже, на підставі договору довічного утримання (догляду) від 14.05.2009 року, ОСОБА_7 передала у власність ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 .

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 20.12.2011 року у справі № 2-5195/11 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , треті особи Іваненко Раїса Семенівна , ОСОБА_3 , КП «Липкижитлосервіс» про розірвання договору довічного утримання (догляду) від 14.05.2009 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 22.03.2012 року, у позові ОСОБА_6 відмовлено.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав н нерухоме майно № 60990188 від 09.06.2016 року, 15.01.2013 року за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 . (том 1 а. с. 47).

У зв`язку із смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 договір довічного утримання в силу ч. 2 ст. 755 ЦК України припинив свою дію.

Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Водночас, матеріали справи не містять доказів визнання такого правочину недійсним і така недійсність прямо не встановлена законом.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11.09.2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), та від 30.01.2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18).

З урахування наведеного, суд вважає, що наявність чинного договору довічного утримання, за яким право власності на спірну квартиру перейшло до ОСОБА_2 , перешкоджає ОСОБА_3 у захисті прав шляхом визнання права власності на квартиру, а тому відповідна позовна заява не відповідає ефективному способу захисту прав та інтересів у цих правовідносинах, оскільки не призведе до відновлення таких прав.

Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові (пункт 52 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.02.2021 року у справі № 925/642/19).

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про визнання права власності, є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Як визначено у ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, позивачем за первісним позовом понесені в якості судових витрат витрати по сплаті судового збору у загальному розмірі 487,20 грн., що підтверджується квитанцією № ПН332778 від 21.12.2015 року. Відповідачем за первісним позовом не надано належних доказів на підтвердження понесення судових витрат.

Оскільки, суд дійшов висновку про часткове задоволення первісного позову, то з відповідача за первісним позовом на користь позивача підлягають стягненню 243,60 грн. у відшкодування судових витрат.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 , то питання щодо розподілу судового збору результатами розгляду даного позову судом не вирішується.

Враховуюче викладене, керуючись ст. ст. 15, 16. 204, 317, 321, 334, 346, 391, 405, 626, 651, 744, 748, 755, 756 Цивільного кодексу України, ст. ст. 156, 162 Житлового кодексу України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. ст. 3, 4, 12, 13, 19, 76-81, 133-141, 259, 263-265, 273, 354, 355, п.п. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та зняття з реєстраційного обліку - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_4 .

В іншій частині позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та зняття з реєстраційного обліку - відмовити.

В позові ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про визнання права власності - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. у відшкодування судових витрат по сплаті судового збору.

Позивач за первісним позовом: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_5 .

Відповідач за первісним позовом: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_6 .

Третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», , адреса місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Фізкультури, буд. 28Д.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги на рішення подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва, а з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до апеляційного суду, матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Цивільним процесуальним кодексом України в редакції від 15.12.2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 03.03.2025 року.

Суддя І.В. Григоренко