Справа № 158/836/25
Провадження № 2/0158/416/25
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 травня 2025 року м. Ківерці
Ківерцівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді Поліщук С.В.,
при секретарі Шрамко Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -
в с т а н о в и в:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Ківерцівського районного суду Волинської області з цивільним позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 15.10.2021р. між позивачем по справі ОСОБА_1 та відповідачкою по справі ОСОБА_2 було укладено договір позики №1 за умовами якого позикодавець передає у власність позичальника грошові кошти для лікування в розмірі 600 000 грн. Позика передається позикодавцем позичальнику безпосередньо при підписанні сторонами цього договору готівкою, на підтвердження чого складалась письмова розписка про отримання коштів. Позика за цим договором є безпроцентною. Строк дії вказаної позики 27 травня 2024 року.
26 травня 2024р. позичальник повернула частину позики в сумі 30 000 грн, про що була складена відповідна розписка про повернення коштів згідно договору позики №1 від 15.10.2021р., а також укладено додаткову угоду до договору позики від 15.10.2024р. за умовами якої сторони внесли зміни щодо суми позики та строку повернення, а саме: сума позики становить 570 000 грн., строк повернення до 01 вересня 2024р., які відповідач по справі ОСОБА_2 у зазначений строк не повернула.
Крім того зазначає, що ухвалою Господарського суду Волинської області від 19.11.2024р. відкрито провадження у справі про неплатоспроможність боржника ОСОБА_2 , введено процедуру реструктуризації боргів боржника, введено мараторій на задоволення вимог кредиторів боржника. Ухвалою Господарського суду Волинської області від 15.01.2025р. визнано кредиторські вимоги позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 на суму позики 570 000 грн. В подальшому ухвалою суду від 12.03.2025р. провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_2 закрито.
Враховуючи вищенаведене, просить позов задовольнити, стягнути з відповідача по справі ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в сумі 570 000 грн., а також понесені судові витрати по справі.
Ухвалою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 27.03.2025р. відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання.
Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 25.04.2025р. закрито підготовче провадження у даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
Позивач по справі ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про підтримання позовних вимог, розгляд справи у його відсутності.
Відповідач по справі ОСОБА_2 подала до суду заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи у її відсутності.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.
Суд, дослідивши надані письмові докази, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку.
За приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтями 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 п. 1, ч. 2 ст. 76, ч. ч. 1, 2 ст. 77, ч. 2 ст. 78, ч. 1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч. 6 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З наявних в матеріалах справи письмових доказів, судом встановлено, що 15.10.2021р. між позивачем по справі ОСОБА_1 та відповідачкою по справі ОСОБА_2 було укладено договір позики №1 за умовами п. 2.1. якого позикодавець передає у власність позичальника грошові кошти в розмірі 600 000 грн. Позика передається позикодавцем позичальнику безпосередньо при підписанні сторонами цього договору готівкою, на підтвердження чого складалась письмова розписка про отримання коштів (п. 2.2). Позика за цим договором є безпроцентною (п. 2.3). Строк дії вказаної позики 27 травня 2024 року (п. 3.1). Вказаний договір підписаний сторонами їх особистими підписами (а.с. 12).
Факт отримання відповідачем по справі ОСОБА_2 вищевказаної суми грошової позики стверджується розпискою про отримання коштів згідно Договору позики від 15.10.2021р., з якої також слідує, що отримані від ОСОБА_1 грошові кошти вона зобов`язується повернути в повному об`ємі до 27.05.2024р. Вказана розписка також скріплена особистим підписом ОСОБА_2 (а.с. 13).
З письмової розписки про повернення коштів згідно Договору позики №1 від 15.10.2021р. вбачається, що позивач по справі ОСОБА_1 , підтвердив факт повернення ОСОБА_2 частини грошових коштів наданих на лікування в розмірі 30 000 грн., відповідно до умов укладеного між ними договору позики, що підтверджується його особистим підписом (а.с. 14).
26.05.2024р. між позивачем по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду до договору позики від 15.10.2021р. за умовами якої сторони внесли зміни щодо суми позики та строку повернення, а саме: сума позики відповідача ОСОБА_2 у ОСОБА_1 становить 570 000 грн., строк повернення до 01 вересня 2024р. (а.с. 15).
З копії ухвали Господарського суду Волинської області від 15 січня 2025р. вбачається, що 30 жовтня 2024 року відповідачка по справі ОСОБА_2 звернулася до господарського суду із заявою від 30.10.2024р. про відкриття провадження у справі про її неплатоспроможність. Вказаним рішенням також встановлено факт укладення договору позики №1 від 15.10.2021р. між позивачем по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також визнано у встановленому порядку доведені грошові вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 на загальну суму 576056,00 грн та включити вимоги до реєстру вимог кредиторів у такій черговості: - 6056,00 грн. - встановити що витрати пов`язані з провадженням у справі про неплатоспроможність (витрати на оплату судового збору) відшкодовуються у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів, 6056,00 грн - встановити що витрати пов`язані з провадженням у справі про неплатоспроможність (витрати на оплату судового збору) відшкодовуються у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів (а.с. 7-11).
Частиною 1 ст. 6 ЦК України встановлено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу.
Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк.
За правилами статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частиною першою статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст. 1049 ЦК України).
Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
Як встановлено судом, відповідачем по справі ОСОБА_2 грошове зобов`язання перед позивачем по справі ОСОБА_1 не виконано, що й не заперечується відповідачем по справі, яка визнає позовні вимоги, а тому, враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення, з відповідача на користь позивача підлягає стягнення 570 000 грн. 00 коп. заборгованості за договором позики №1 від 15.10.2021 року та додаткової угоди від 26.05.2024р.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову - на відповідача. У зв`язку із задоволенням позовних вимог, на підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір, що становить 5700 грн. 00 коп.
Керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 13, 76-78, 81, 89, 95, 141, 263-265 ЦПК України, на підставі ст. ст. 15, 524, 526, 533, 610, 612, 629, 1046, 1047, 1049 ЦК України, суд,
у х в а л и в :
Позовні вимоги задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) заборгованість за договором позики №1 від 15.10.2021 року у розмірі 570 000 (п`ятсот сімдесят тисяч) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі із сплати судового збору в розмірі 5700 (п`ять тисяч сімсот) грн. 00 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , житель АДРЕСА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , жителька АДРЕСА_2 .

Суддя Ківерцівського районного суду С.В. Поліщук