Провадження № 2/522/3285/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2025 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді Шенцевої О.П.,

при секретарі Морозовій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду міста Одеси надійшла справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

В обґрунтування своєї заяви позивач посилається на те, що у зареєстрованому шлюбі позивач та відповідач не перебували, а лише в фактичних шлюбних відносинах з 2019 року по 15 червня 2023 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 , народилася донька ОСОБА_3 . Донька проживає разом з позивачем ОСОБА_1 та знаходиться на її утриманні. Позивач самостійно займається вихованням доньки, її фізичним, розумовим, культурним, духовним, моральним і соціальним розвитком дитини. Позивач фінансово повністю забезпечує доньку, орендує житло. Донька з 06 травня 2024 року відвідує дитячий садок «StartUm» у місті Одеса, логопеда-дефектолога. Дитина ще зовсім маленька, часто хворіє, має вади зі здоров`ям. Постійно треба проводити обстеження та лікування. Позивач не в змозі працювати. Донька потребує особливого домашнього догляду, материнської турботи, постійного контролю стану здоров`я. Постійно необхідні кошти не менше 60 000 гривень щомісячно на придбання медикаментів, засобів гігієни, забезпечення нормальних умов його проживання, придбання взуття та одягу, придбання харчування, яке б забезпечило її фізичний розвиток. Також потрібні кошти на розвиток її здібностей (предмети розвитку дитини, книги, дитячі речі для розвитку), меблі. Батько, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дитячий садок не відвідує, вихованням доньки не займається. Батько дитини, не несе ніяких витрат по утриманню своєї доньки, не приймає участі у фінансовій підтримці дитини, не приймає участі у її вихованні та розвитку, фактично, самоусунувся й від спілкування з донькою. Не піклується про фізичний і духовний розвиток доньки, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання донькою освіти. Такий рівень позивач сама не може забезпечити, а батько, який є здоровим та працездатним, зможе сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі, а саме 30 000 (тридцять тисяч) гривень щомісячно. Відповідач інших осіб на утриманні не має, працездатний, отримує дохід, має нерухоме майно, транспортні засоби, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому позивач вважає, що він може сплачувати такий розмір аліментів.

В зв`язку з чим, просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований : АДРЕСА_1 , мешкає: АДРЕСА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянки України, РНОКПП № НОМЕР_2 , яка зареєстрована як ВПО , фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 , довідка переселенця № 5105- на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 у твердій грошовій сумі у розмірі 30 000,00 грн. (тридцять тисяч гривень 00 копійок) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з індексацією, від дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

За результатами автоматизованого розподілу справа передана для розгляду судді Приморського районного суду міста Одеси Шенцевій О.П., а 12.11.2024 року матеріали справи передані судді.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 21.11.2024 р. по справі було відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду. Також витребувано інформацію щодо відповідача.

Ухвалою Приморського районного суду від 20 січня 2025 року клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Сідєльнікової Є.І. про проведення судового засідання в режим відеоконференції по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задоволено.

27 січня 2025 року через систему «Електронний Суд» від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Сідєльнікової Є І. надійшов відзив на позовну заяву.

До відзиву долучено рішення Центрального районного міста Миколаєва про розірвання шлюбу від 23 червня 2021 року в якому вказується. що від шлюбу подружжя має спільних дітей - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_3 ) та доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_4 ).Також надає копії свідоцтва про народження дітей від першого шлюбу : ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 та донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , копію договору купівлі-продажу від 21 серпня 2015 року , відповідно до якого відповідач ОСОБА_2 продав 67/100 будинку з господарськими спорудами за адресою АДРЕСА_4 ОСОБА_6 67/300 часток домоволодіння та ОСОБА_7 67/150 часток домоволодіння. 67/100 часток домоволодіння, що відчужується продавцем відповідачем належить відповідачу ОСОБА_2 на підставі договору купівлі продажу від 05 серпня 2015 року.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву вказує, що для забезпечення базових потреб та проживання відповідач був змушений продати належний йому транспортний засіб - автомобіль Audi A3, державний номерний знак НОМЕР_5 . Отримані кошти були спрямовані на покриття витрат на проживання та утримання дітей. Другий автомобіль марки Audi 6, державний номерний знак НОМЕР_6 , 2014 року виготовлення, має значну зношеність, що виключає можливість його розгляду як джерела додаткового доходу.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Сідєльнікова Є І. у відзиві на позовну заяву вказує, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме погоджується з аліментами на утримання малолітньої доньки у твердій грошовій сумі у розмірі по 4500 (чотири тисячі п`ятсот) гривень щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону.

Просить врахувати фінансове становище відповідача та його зобов`язання перед іншими дітьми при визначенні розміру аліментів. Також вказує, що відповідач знаходиться в складному матеріальному становищі, після початку повномасштабного військового вторгнення РФ в Україну 24.02.2022 року, відповідач був змушений закрити свій ФОП у 07.02.2023 року. У зв`язку з чим, він втратив постійне джерело доходу.

01 квітня 2025 року до канцелярії Приморського районного суду міста Одеси від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Левченко Т.М. надійшла відповідь на відзив у справі. Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Левченко Т.М. у відповіді на відзив у справі вказує, що відповідач вводить суд та ДПС в оману стосовно свого складного матеріального становища та відсутності доходів. Дійсно ФОП відповідач ОСОБА_2 закрив свій ФОП у 07.02.2023 р., що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 04.10.2024, але доходи продовжує отримувати, та ні в чому собі не відмовляє, має нерухоме та рухоме майно.

Згідно відповіді Головного управління ДПС у Миколаївській області ДПС України на виконання ухвали Приморського районного суду міста Одеси від 21.11.2024 року по справі № 5222/ 19776/24 Головне управління ДПС у Миколаївській області вказує, що згідно даних інформаційно-комунікаційної системи ГУ ДПС у Миколаївській області станом на 24.01.2025 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП НОМЕР_1 зареєстрований як фізична особа, яка отримує доходи від підприємницької діяльності за період з 04.04.2008 по 06.02. 2023 року.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 зареєстрований : АДРЕСА_5 .задекларував:

за 2021 рік задекларував 997 883 гривні.

За 2022 та 2023 рік задекларував 0 гривен.

За період з 01.01.2024 року по 31.12.2024 року ОСОБА_2 сплачено:

Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками обєктів житлової нерухомості;

Земельний податок з фізичних осіб.

За ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстровано, Транспортний засіб АUDI A6 3.0 QUATRO . VIN:, НОМЕР_7 з номерним знаком НОМЕР_6 , 2014 року випуску, було зареєстровано 30 липня 2014 року, при проведенні технологічної операції Первинна реєстрація ТЗ для індив.власникана підставі ВМД від 15 липня 2014 року № 25130014/2014/480753 та довідки-рахунку від 28 липня 2014 року, серія ВЇА № 051406.

Станом на 05 лютого 2025 року вищезазначений транспортний засіб не знято з обліку.

Відповідно до договору купівлі-продажу, укладеного в ТСЦ № 8046 від 03 травня 2024 року № 8046/2024/4534443 ( додаток 2) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,РНОКПП НОМЕР_1 вищезазначений ТЗ був проданий за 700 000 гривень, що відповідає 17 708 дол. США на час продажу.

На кожному із банківських рахунків в середньому зарахування в місяць близько 60 000 гривень. Всього зарахування по всім рахункам близько 150 000 гривень в місяць, а в деяких місяцях більше 200 000 гривень в місяць.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Левченко Т.М. у відповіді на відзив у справі вказує, що відповідач утримує двох дітей від першого шлюбу. Але не надає доказів їх утримання, яким чином він їх утримує. Відповідач вводить суд в оману з приводу відсутності грошових коштів на забезпечення базових потреб та проживання.

При аналізі руху грошових коштів на рахунках відповідача, в середньому він отримував і отримує дохід в місяць близько 150 000 гривень, а деякі місяці в рази більше.

Відповідно до відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно за ОСОБА_2 зареєстрована приватна спільна часткова власність 23/100 домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідач - ОСОБА_2 є власником:

- земельної ділянки площею 0,01 га, кадастровий номер :01:012:0041, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101;

- індивідуального гаража, загальною площею 20.6 кв.м. з підвалом, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 ;

- індивідуального гаража, загальною площею 22 кв.м. з підвалом, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 ;

- житлового будинку загальною площею 147.4 кв.м., житловою площею 84.3 кв.м., , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

- земельної ділянки площею 511кв.м., кадастровий номер :01:012:0002, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, яка знаходиться за адресою; АДРЕСА_2 ;

04 квітня 2025 року через систему «Електронний Суд» від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Сідєльнікової Є І. надійшли заперечення (на відповідь на відзив).

22 квітня 2025 року через систему Електронний Суд від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Сідєльнікової Є І. надійшло клопотання про витребування доказів.

08 травня 2025 року до суду від представника позивача надійшли заперечення на клопотання про витребування доказів.

Ухвалою Приморського районного суду від 08 травня 2025 року в задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Сідєльнікової Є.І. про витребування доказів по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів відмовлено.

08 травня 2025 року представником позивача подано до суду заяву про проведення судового засідання згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Відповідач у судове засідання не з`явився, звернувся через представника до суду з заявою, в якій підтримав позицію викладену у відзиві, позовні вимоги просив задовольнити частково та зменшити суму судового збору, враховуючи часткове визнання позову.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ч. 4 ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до позову документи, приходить до висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

В ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що позивач та відповідач у зареєстрованому шлюбі не перебували. Проте, перебували в фактичних шлюбних відносинах з 2019 року по 15 червня 2023 року.

У період цивільного шлюбу у них, ІНФОРМАЦІЯ_1 , народилася донька ОСОБА_3 , про що 27 жовтня 2021 року складено відповідний актовий запис № 1002. Свідоцтво про народження серії НОМЕР_8 , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції( м. Одеса) 28 жовтня 2021 року.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_8 , батько - ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_1 .

Малолітня донька наразі проживає з матір`ю та знаходиться на її утриманні, відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу дитині не надає, тому позивач вимушена вирішувати питання про матеріальне забезпечення доньки в судовому порядку.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до повноліття.

Згідно з частиною 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За заявою того з батьків, з яким проживає дитина, суд виносить рішення про стягнення аліментів з другого з них. Після того, як таке рішення набирає законної сили, у платника виникає зобов`язання перед одержувачем по сплаті сум на утримання дитини в розмірі, встановленому рішенням суду.

За змістом ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з ст.183 СК України розмір аліментів може стягуватися у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом

Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

12 та 17 лютого 2025 року АТ КБ Приватбанк відповідно до ухвали Приморського районного суду направив виписки про рух коштів на банквських картках ОСОБА_2 з 01.01.2021 року по 31.12.2024 року .

З виписок про рух коштів по рахункам відповідача в АТ КБ Приватбанк за період з 01.01.2021 року по 31.12.2024 року вбачається наступне.

На рахунку в гривні № НОМЕР_9 всього надходжень за період з 01.01.2021року по 31.12.2024 року 288 101,22 гривня.

На рахунку в гривні № НОМЕР_10 в період з 01.01.2021 року по 31.12.2024 року надходжень 3 094 475.63( три мільйони девяносто чотири тисячі чотириста сімдесят пять гривен 63 копійки).

Якщо розподілити на місяці, то відповідач отримував в середньому на рахунок в гривні № НОМЕР_10 в період з 01.01.2021 року по 31.12.2024 року кожен місяць 64 468.24 грн.

На вищезазначений рахунок кошти надходять в 2022 році, 2023 році, 2024 році.

Тільки в січні та лютому 2024 року на вищезазначений рахунок надійшло 149 122 гривні.

На рахунку в гривні № НОМЕР_11 надходжень кожного місяця 2021 року від 47 498.8 гривень до 183 280.54 гривень у місяць.

На рахунку в гривні № НОМЕР_12 зарахування кожного місяця 2021 року від 32 110 ,759 гривень до 49 425, 65 гривень.

На кожному із банківських рахунків в середньому зарахування в місяць близько 60 000 гривень. Всього зарахування по всім рахункам близько 150 000 гривень в місяць, а в деяких місяцях більше 200 000 гривень в місяць.

Виходячи з матеріалів справи, з огляду на те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як батька, так і матері, враховуючи часткову згоду відповідача із позовними вимогами, тобто на присудження аліментів у твердій грошовій сумі на утримання доньки, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги частково, стягнути з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований : АДРЕСА_1 , мешкає: АДРЕСА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянки України, РНОКПП № НОМЕР_2 , яка зареєстрована як ВПО , фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 , довідка переселенця № 5105- на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 у твердій грошовій сумі частково у розмірі 15 000,00 грн. (п`ятнадцять тисяч гривень 00 копійок) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з індексацією, починаючи від дня подання позовної заяви до суду, а саме з 11 листопада 2024 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

За змістом ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з положеннями ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року за №3477-IV застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

За положеннями ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно частини 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України

Отже, з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований : АДРЕСА_1 , мешкає: АДРЕСА_2 слід стягнути аліменти на користь позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянки України РНОКПП № НОМЕР_2 , яка зареєстрована як ВПО , фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 , довідка переселенця № 5105- на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 у твердій грошовій сумі у розмірі 15 000,00 грн. (п`ятнадцять тисяч гривень 00 копійок) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з індексацією, починаючи від дня подання позовної заяви до суду, а саме 11 листопада 2024 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Згідно з ст.430 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 133 ЦПК України, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача (ч.1,ч.2 ст.141ЦПК України).

В даному випадку, враховуючи що позивача при поданні заяви про стягнення аліментів звільнено від оплати судового збору, судові витрати у вигляді судового збору розміром 1211,20 гривень підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст. 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 110, 112, 113, 114,180-184, 191 Сімейного кодексу України, ст.ст. 3, 4, 10, 12, 13, 17, 18, 76-81, 141, 258-259, 263-266, 273, 352, 354-355,367, 430 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований: АДРЕСА_1 , мешкає: АДРЕСА_2 ) аліменти на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянки України, РНОКПП № НОМЕР_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 , довідка ВПО № 5105-) на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 у твердій грошовій сумі у розмірі 15 000,00 (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 копійок щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з індексацією, починаючи від дня подання позовної заяви до суду, а саме 11 листопада 2024 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований: АДРЕСА_1 , мешкає: АДРЕСА_2 ) на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повний текст рішення складено та підписано 16 травня 2025 року.

Суддя: