УХВАЛА

19 травня 2025 року

м. Київ

справа № 759/7617/24

провадження № 61-4128св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М.,

розглянув клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання рішення Святошинського районного суду міста Києва від 08 серпня 2024 року та постанови Київського апеляційного суду від 18 березня 2025 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Служба у справах дітей Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області, про визначення місця проживання дитини, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Служба у справах дітей Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області, про визначення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просила визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з нею.

Також, у 2024 році ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом в якому просив визначити місце проживання дитини разом з ним.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 08 серпня 2024 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 18 березня 2025 року, первісний позов задоволено.

Визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_3 разом з матір`ю ОСОБА_2 .

Зобов`язано ОСОБА_1 передати малолітню дитину матері ОСОБА_2 .

В задоволенні зустрічного позову відмовлено.

У березні 2025 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Козій Д. О., на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 08 серпня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 18 березня 2025 року.

Ухвалою Верховного Суду від 15 квітня 2025 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою, витребувано із суду першої інстанції матеріали справи № 759/7617/24.

У квітні та травні 2025 року до суду касаційної інстанції надійшли клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання рішення Святошинського районного суду міста Києва від 08 серпня 2024 року та постанови Київського апеляційного суду від 18 березня 2025 року.

Клопотання обґрунтовано тим, що органом виконавчої служби винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання судового рішення.

Вважає, що вразі виконання оскаржуваних судових рішень поворот їх виконання буде утрудненим, оскільки дитина готується до навчального періоду з вересня 2025 року, враховуючи її фактичне місце проживання з батьком, тому, на переконання заявника, зупинення виконання судових рішень відповідатиме найкращим інтересам дитини, яка стала пригніченою, усвідомивши перспективу переїзду до матері та зведеного брата, натомість не буде дотриманий баланс інтересів дитини у випадку неправомірного відібрання дитини у батька.

Частиною першою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за заявою учасника або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Клопотання про зупинення виконання або дії судового рішення має бути мотивованим, містити підстави для зупинення його виконання, підтверджені певними доказами.

Вирішуючи питання про зупинення виконання або дії судового рішення, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема у разі ймовірності ускладнення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.

Законом не визначений перелік підстав, за наявності яких суд має право зупинити виконання оскарженого рішення суду або його дію. Свобода суддівського розсуду не є необмеженою, оскільки такі дії суд вчиняє після набрання рішенням законної сили, а однією з основних засад судочинства в Україні є обов`язковість судового рішення (пункт 9 частини першої статті 129 Конституції України). Тому зупинення виконання (дії) рішення суду допускається лише у виняткових випадках.

Заявник має обґрунтувати та довести, що не зупинення дії рішення або його виконання може мати незворотні наслідки.

Проста незгода з мотивами ухваленого рішення не є достатньою підставою для зупинення його виконання (дії), оскільки правильність застосування норм права суд касаційної інстанції перевіряє, переглядаючи судові рішення по суті, а не на стадії відкриття касаційного провадження.

Відповідно до сформованої судової практики суд при вирішенні питання про зупинення виконання (дії) рішення враховує такі обставини: ймовірності утруднення повторного розгляду справи або неможливість здійснення повороту виконання рішення внаслідок можливого скасування судового рішення, необхідність забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, а також осіб, які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки, негайне виконання може завдати значної шкоди (призвести до знищення майна, втрати репутації) або призвести до інших негативних наслідків, які не можна буде виправити. Таке питання вирішується за заявою учасника справи або за ініціативою суду з урахуванням конкретних обставин справи.

Зупинення дії (виконання) рішення є винятковим заходом і має застосовуватися лише у випадках, коли це дійсно необхідно для запобігання негативним наслідкам, які не можна буде виправити в майбутньому у разі скасування судового рішення.

Водночас, викладені в клопотаннях доводи, зокрема ймовірний негативний вплив на дитину її примусове відібрання від батька та повернення до матері, зв`язок ОСОБА_3 із місцем проживання з батьком, є такими (обставини), що становлять предмет перевірки на підтвердження або спростування доводів касаційної скарги. Відповідно такі обставини не можуть бути враховані та оцінені Верховним Суд у межах розгляду клопотання.

Враховуючи наведене, відсутні правові підстави для задоволення клопотань про зупинення виконання рішення Святошинського районного суду міста Києва від 08 серпня 2024 року та постанови Київського апеляційного суду від 18 березня 2025 року.

Вимога клопотань про зупинення виконання постанови про відкриття виконавчого провадження від 01 травня 2025 року задоволенню не підлягає, оскільки за правилом статті 436 ЦПК України, Верховний Суд вирішує клопотання про зупинення виконання лише оскарженого рішення суду або зупинення його дії, тобто повноваження суду касаційної інстанції, в цьому випадку обмежуються судовими рішеннями, які є предметом касаційного перегляду.

Керуючись статтею 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотань ОСОБА_1 про зупинення виконання рішення Святошинського районного суду міста Києва від 08 серпня 2024 року та постанови Київського апеляційного суду від 18 березня 2025 року.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді Н. Ю. Сакара

О. В. Білоконь

О. М. Осіян