Справа № 545/2029/25
Провадження № 2-з/545/14/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.05.2025 року суддя Полтавського районного суду Полтавської області Потетій А.Г., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Мельниченка Миколи Сергійовича, про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В

12.05.2025 до Полтавського районного суду Полтавської області звернувся представник позивача ОСОБА_1 адвокат Мельниченко Микола Сергійович з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

Разом з позовною заявою представник позивача, подав заяву про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на грошові кошти, що належать ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , які знаходяться на всіх його рахунках в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, та на рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у межах суми позову 917290,30 гривень.

Вивчивши заяву про забезпечення позову суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Частиною 2 ст. 149 ЦПК України визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, зокрема позов може бути забезпечений накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відтак, заходи забезпечення позову повинні відповідати заявленим вимогам, тобто бути безпосередньо зв`язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника про те, що незастосування заходів по забезпеченню позову, може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду.

У відповідності до ч.ч.1-7ст.151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, визначення виду забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, обґрунтуванням співмірності виду забезпечення позову, інші відомості, необхідні для забезпечення позову.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 вересня 2020 року у справі №753/22860/17 дійшла висновку, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Тобто, заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 21 серпня 2020 року у справі № 904/2357/20 зазначено, що під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на майно або грошові кошти суд має виходити з того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватися та розпоряджатися грошовими коштами або майном, тому може застосуватись у справі, в якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, грошових коштів або про стягнення грошових коштів. Сума підданих арешту грошових коштів обмежується розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт майна має стосуватися майна, належного до предмета спору.

Представник позивача, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, зазначає вимогу про накладення арешту на грошові кошти, що належать ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , які знаходяться на всіх його рахунках в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, та на рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у межах суми позову 917290,30 гривень, однак без належного обґрунтування співрозмірності (пропорційності) та відповідності такої вимоги забезпечення щодо заявлених позовних вимог.

Крім того, в заяві про забезпечення позову не наведено жодного доводу стосовно того, як невжиття в даному випадку визначеного позивачем саме такого заходу забезпечення позову, як просить представник позивача, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, як і не доведено, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Покликаючись на не вчинення відповідачем жодних дій щодо виплати відшкодування заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди збитків, заявником однак не надано суду жодних обґрунтованих доводів, що відповідач має намір чи вчиняє будь-які дії спрямовані на відчуження майна, без якого виконання рішення суду у майбутньому буде неможливе.

Таким чином, враховуючи наведене, беручи до уваги предмет позову, обґрунтування заяви про забезпечення позову, зважаючи на відсутність фактів, які б вказували на існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, недоведеність співрозмірності заходів забезпечення позову із заявленими вимогами, суд не вбачає підстав для задоволення заяви представника позивача про забезпечення позову, а тому у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст. 149 -151,153 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Мельниченка Миколи Сергійовича, про забезпечення позову по справі №545/2029/25 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у 15-денний термін з моменту її проголошення.

Суддя: А. Г. Потетій