справа 278/2115/25
У Х В А Л А

09 травня 2025 року м. Житомир

Суддя Житомирського районного суду Житомирської області Віктор Мокрецький, розглянувши заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ в натурі земельної ділянки, припинення права спільної сумісної власності на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом згідно із прохальною частиною якого просив постановити рішення про поділ земельної ділянки площею 0,25 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Оглянувши зазначену позовну заяву суд дійшов висновку, що підстав для відкриття провадження у справі на даний час немає, а заява підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.

Згідно із п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Так, із матеріалів позову слідує, що заявник просить суд здійснити поділ неприватизованої земельної ділянки, яка перебуває у користуванні сторін.

Проте, ч.ч. 1-2 ст. 79 Земельного кодексу України вказує на те, що земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні об`єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться, якщо інше не встановлено законом та не порушує прав інших осіб.

Водночас, за правилами абз. 2 ч. 2 ст. 79-1 Земельного кодексу України формування земельних ділянок, зокрема, здійснюється шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок.

Правила ч. 4 ст. 79-1 Земельного кодексу України вказують на те, що земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Окремо суд акцентує увагу на тому, що в силу ч. 9 ст. 79-1 Земельного кодексу України земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

За правилами ч. 1 ст. 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, гроші, цінні папери, цифрові речі, майнові права, роботи та послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні та нематеріальні блага.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Разом із тим, приписами ч. 2 ст. 120 ЗК України унормовано, що у разі набуття частки у праві спільної власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва право власності на земельну ділянку (крім земель державної, комунальної власності), на якій розміщено такий об`єкт, одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача у розмірі належної відчужувачу (попередньому власнику) частки у праві спільної власності на такий об`єкт, крім випадку, коли попередньому власнику належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі.

Якщо відчужувачу (попередньому власнику) у праві спільної власності на такий об`єкт належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі, право власності переходить у такому самому розмірі.

Тобто, виходячи із викладеного, можливо дійти висновку, що позивач у прохальній частині позову заявляє вимогу щодо поділу земельної ділянки, яка фактично не є об`єктом цивільних прав.

За таких обставин, суд наголошує на тому, що заявникові слід сформувати свої позовні вимоги таким чином, щоб вони не суперечили законодавству України, або ж надати у розпорядження суду докази на підтвердження того, що така ділянка є сформованою або ж щодо неї є зареєстроване саме право власності попереднього власника.

Недотримання позивачем зазначених положень при зверненні з позовною заявою у справі перешкоджає вирішенню питання про відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175-177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Зважаючи на викладені вище обставини, суд дійшов висновку про залишення цієї заяви без руху з наданням строку для усунення вказаних в ухвалі недоліків.

На підставі вищевикладеного, керуючись ч. 1 ст. 185 ЦПК України, --

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву залишити без руху з наданням п`ятиденного строку для усунення недоліків зазначених в даному рішенні з дня отримання його копії.

Роз`яснити заявнику, що у випадку неусунення зазначених недоліків заява вважається неподаною та повертається авторові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Віктор Мокрецький