Справа № 645/2612/24
Провадження № 2/645/185/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2025 року м. Харків

Немишлянський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого судді Мартинової О.М.,

секретар судового засідання Кривченко Т.В.,

представника позивача Сафонової Я.Б.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

13.05.2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Харківської міської ради, в якій просить визначити йому додатковий строк для подання до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини за законом після смерті брата ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном в три місяці з часу набрання рішенням законної сили.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його рідний брат - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . ІНФОРМАЦІЯ_4 помер батько позивача ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_5 померла мати позивача ОСОБА_4 , яка склала на ім`я сина ОСОБА_1 заповіт, відповідно до умов якого заповіла позивачу квартиру АДРЕСА_1 . 13.05.2015 року ОСОБА_1 звернувся до Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері, на підставі якої 13.05.2015 року було відкрито спадкову справу №57437684 після смерті ОСОБА_4 . Проте оформити ОСОБА_1 належним чином право власності на всю квартиру не зміг, у зв`язку з тим, що заповіт було складено лише на його ім`я, а його брат ОСОБА_2 , на час смерті матері, вже досяг пенсійного віку, а отже йому по закону належить обов`язкова частка у спадщині, тобто половина того, що він отримав у разі відсутності заповіту. При цьому ОСОБА_1 наголосив, що його брат ОСОБА_2 за своє життя до нотаріуса так і не звернувся, оскільки не бажав оформлювати спадщину та говорив, що все належить позивачу як того хотіла їхня мати. Разом з тим, ОСОБА_1 вказав, що його брат - ОСОБА_2 не написав заяву про відмову в прийнятті спадщини, тому позивач довгий час не міг оформити своє право власності на квартиру. ІНФОРМАЦІЯ_2 брат позивача ОСОБА_2 помер. При цьому ОСОБА_1 вказав, що спадкову масу, яку він бажає оформити після смерті рідного брата ОСОБА_2 складається з частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки частки квартири і так належить йому на праві власності з моменту смерті його матері ОСОБА_4 , так як позивач звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини ще у 2015 році. Разом з тим, ОСОБА_1 вказав, що його рідний брат ОСОБА_2 помер в період, коли в м.Харкові вже почалася повномасштабна війна і ті події, які почалися відбуватися в місті дуже лякали як позивача, так і його дружину. При цьому ОСОБА_1 вказав, що він переніс складну операцію на нозі, а в його дружини почалися проблеми з серцем, оскільки вона сильно хвилювалася. Пізніше помер батько дружини, що також негативно відобразилися не психологічному стані здоров`я родини, після чого син позивача ОСОБА_5 запропонував поїхати до нього жити, поки в м.Харкові не стане спокійніше, а саме в АДРЕСА_3 , де син зареєструвався як внутрішньо-переміщена особа. При цьому ОСОБА_1 та його дружина не хотіли їхати з дому, але ситуація ставала критичною, тож з середини липня 2022 року подружжя поїхало до сина, де проживали до кінця 2024 року. Позивач ОСОБА_1 наголосив, що син ОСОБА_6 повідомив йому, що знайомі сина сказали, що спадщину можна буде оформити після закінчення військового стану, що у зв`язку з війною були внесені зміни до закону. Тож позивач був впевнений, що зможе оформити спадщину як стане безпечніше. По приїзду до м.Харкова, ОСОБА_1 почав займатися спадщиною. Спочатку не зміг довго записатися в чергу, адже державна нотаріальна контора діє лише за попереднім записом. При цьому ОСОБА_1 думав, що необхідно звертатися саме до четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори, так як там вже була відкрита спадкова справа після смерті матері позивача, де він не зміг оформити своє право власності. ОСОБА_1 думав, що у зв`язку зі смертю його брата, йому вже зможуть видати свідоцтво про право власності на спадщину, однак потрібно було заводити нову спадкову справу за фактом смерті ОСОБА_2 . Зрештою, ІНФОРМАЦІЯ_6 на підставі заяви ОСОБА_1 було заведено спадкову справу №72273212 після смерті ОСОБА_2 . Проте 09.04.2024 року державний нотаріус Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори Карпенко В.М. винесла постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через пропуск ОСОБА_1 шестимісячного строку, а також повідомила останнього про необхідність звертатися до суду. У якості підстав відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом зазначено пропуск строку на прийняття спадщини, оскільки позивач на момент смерті спадкодавця був зареєстрований за іншою адресою, отже спадщину не прийняв. Таким чином, ОСОБА_1 змушений звернутися до суду з позовною заявою, в якій зазначає, що пропустив строк для прийняття спадщини з вищезазначених причин.

Ухвалою Немишлянського (Фрунзенського) районного суду м.Харкова від 24.05.2024 року відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Немишлянського (Фрунзенського) районного суду м.Харкова від 16.09.2024 року заяву про витребування доказів задоволено. Витребувано з Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори належним чином засвідчену копію спадкової справи №72273212, заведеної після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка надійшла до суду 08.10.2024 року.

Ухвалою Немишлянського (Фрунзенського) районного суду м.Харкова від 21.01.2025 року закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Сафонова Я.Б. позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві та просила їх задовольнити.

Представник відповідача Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся заздалегідь та належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Статтею 223 ЦПК України визначені наслідки неявки учасника справи в судове засідання.

Так, згідно з частиною 3 статті 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою.

Відповідно до частини 2 статті 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

При цьому, відповідно до частини 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду справи, а також на те, що суд надавав можливість учасникам справи реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд не знаходить підстав для відкладення розгляду справи та вважає можливим розглянути справу за наявними в ній матеріалами, на чому наполягала сторона позивача.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши подані докази, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного.

Судовим розглядом встановлено, що 17.02.1965 року ОСОБА_3 , 1929 року народження, та ОСОБА_7 , 1933 року народження, зареєстрували шлюб (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 17.02.1965 року) (а.с.20).

Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 20.10.1954 року, батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.17).

Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 23.03.1965 року, батьками позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 18).

Відповідно до свідоцтва про смерть від 14.04.1989 року серії НОМЕР_4 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 помер у віці 59 років (а.с. 19).

Як вбачається зі змісту свідоцтва про право власності реєстраційний №3-6130 від 08.10.1989 року спадкоємцями ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 є дружина ОСОБА_4 , на 2/8 частини спадкового майна, так як в на її користь від належних часток в спадкуванні відмовився спадкоємець: ОСОБА_1 , син ОСОБА_2 на 1/8 частку спадкового майна, проживаючі: АДРЕСА_2 ; онуки неповнолітні: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , проживаючі в АДРЕСА_4 , в рівних частках кожний на 1/8 частину спадкового майна /2/8, 1/8, 1/8 вираховувати зі всієї суми/. Спадкове майно, на яке видано дійсне свідоцтво, складається з половини пайових накоплень в житлово-будівельному кооперативі м.Харкова «Сфера» в сумі 4942 руб. 15 коп., які належали померлому на підставі довідки цього ж кооперативу від 16/5-1989 року №155. Половина грошового вкладу з прилеглими процентами, що перебувають на зберіганні в державній трудовій ощадкасі м.Харкова №8080/0297 по рахунку № НОМЕР_5 , належному померлому на підставі ощадної книжки. На другу частину пайових та грошових вкладів з відсотками видано свідоцтво про право власності 18.10.1989 року по реєстру №3-6128 дружині померлого (а.с. 30).

Рішенням Виконавчого комітету Фрунзенської районної у м.Харкові ради Харківської області №178/5 від 05.09.2006 року, виконком Фрунзенської районної у м.Харкові ради вирішив оформити свідоцтво про право власності на кооперативну квартиру АДРЕСА_1 , на ім`я ОСОБА_4 . Видати ОСОБА_4 свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 , оформлене на її ім`я та зареєструвати у КП «ХМБТІ» (а.с. 31).

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно №178/5 від 05.09.2006 року та технічного паспорту від 11.07.2006 року 2-кімнатна квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 49,6 кв.м., житловою площею 28,6 кв.м., на приватній власності належить ОСОБА_4 (а.с. 24-29).

28.11.2006 року ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори Волковою С.В., згідно до якого ОСОБА_4 на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: належну їй на праві особистої власності квартиру АДРЕСА_1 , вона заповідає сину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Заповіт було зареєстровано в реєстрі за №6-1403, що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі №7492551 від 28.11.2006 року (а.с. 21-22).

Відповідно до свідоцтва про смерть від 15.12.2014 року серії НОМЕР_6 ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , у віці 81 років, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис № 17867.

Після смерті ОСОБА_4 13.05.2015 року було заведено спадкову справу №57437684, що підтверджується копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №40365617 від 13.05.2015 року (а.с. 23).

Згідно свідоцтва про смерть від 21.12.2022 року серії НОМЕР_7 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Харків) складено актовий запис № 5662.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина.

Згідно з інформаційною довідкою з реєстру територіальної громади м.Харкова, за адресою: АДРЕСА_2 , станом на дату смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , був зареєстрований лише померлий ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У встановлений законом строк із заявами про прийняття спадщини після ОСОБА_2 ніхто із спадкоємців не звертався.

Із матеріалів спадкової справи №210П/2024 вбачається, що 09.04.2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори (відокремлений підрозділ) із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме: спадкового майна у вигляді частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , після смерті рідного брата ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . (а.с. 64)

Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 09 квітня 2024 року, нотаріусом Карпенко В.М., інформація відсутня. Згідно з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 09 квітня 2024 року інформація відсутня.

Постановою №512/02-31/П від 09.04.2024 року державний нотаріус Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори (відокремлений підрозділ) Карпенко В.М. відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 після померлого ОСОБА_2 . В обґрунтування відмови нотаріус зазначив, що у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не подав заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк та не проживав постійно із спадкодавцем на час відкриття спадщини, він вважається таким, що не прийняв спадщину (а.с. 81-82).

До матеріалів справи також суду надано копію паспорта та копію довідки картки фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 , копії письмових пояснень ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , копії довідок про взяття на облік внутрішньо-переміщених осіб на ім`я ОСОБА_10 №1307- від 13.06.2022 року та ОСОБА_11 №1307- від 22.11.2022 року, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_8 від 05.09.2015 року, копія виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_1 №964 від 06.02.2017 року та копія довідки №11905 від 13.12.2020 року ОСОБА_1 , а також копії виписки із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_12 №4929 від 07.03.2019 року, консультативний висновок спеціаліста від 01.02.2018 року на ім`я ОСОБА_12 та копія виписки із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_12 №17038 від 21.01.2015 року.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України).

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (частина третя статті 1268 ЦК України).

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України).

У постанові Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17 зроблено висновок, що «право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними».

У постанові Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15 зроблено висновок, що: «право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій».

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 жовтня 2020 року в справі № 234/17511/19 (провадження № 61-8215св20) вказано, що: «як свідчить тлумачення частини третьої статті 1272 ЦК України до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини мають відноситися причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Правила частини третьої 1272 ЦК України про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 лютого 2022 року в справі № 756/957/18 (провадження № 61-5590св21) вказано, що: «поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, строки на подання заяви про прийняття спадщини не визнаються преклюзивними, можуть бути поновлені з дотриманням правил частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини і можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через власну пасивну поведінку, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах: від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16».

Якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. За конкретних фактичних обставин кожної справи пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства, як-от розумність, добросовісність та справедливість. Головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини. Неподання заяви умисно чи з необережності (недбалості) не може бути підставою для визначення спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, першорядно, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Суди мають враховувати, що безпідставне надання додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елемента правовладдя (верховенства права) та є незаконним втручанням у права спадкоємців, які прийняли спадщину, а у разі відсутності таких спадкоємців - в інтереси територіальної громади, яка має право на визнання спадщини відумерлою (див. пункти 53 - 58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року в справі № 686/5757/23 (провадження № 14-50цс24)).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 січня 2023 року в справі № 676/47/21 (провадження № 61-8014св22) вказано, що:

«правила щодо строку на прийняття спадщини (початок перебігу, наслідки спливу) регулюються Цивільним кодексом України, який прийнятий Верховною Радою України і є основним актом цивільного законодавства України;

законодавець як у статті 1270 ЦК України, так і в інших нормах ЦК України, не передбачає допустимості існування такої конструкції як «зупинення перебігу строку на прийняття спадщини» та можливості в постанові Кабінету Міністрів України визначати інші правила щодо строку на прийняття спадщини;

пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суперечить статтям 1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню».

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

ОСОБА_1 , обґрунтовуючи поважність пропуску ним строку звернення для прийняття спадщини, посилався на введення на території України воєнного стану та ведення бойових дій у м.Харкові, перебування за межами м.Харкова, неможливістю записатися на прийом до нотаріальної контори, пережитий значний стрес у зв`язку із втратою родичів, погіршення стану його здоров`я та стану здоров`я його дружини, яка потребувала стороннього догляду, а також юридичну необізнаність щодо строків та процесу оформлення спадкових справ.

Разом з тим, Верховним Судом неодноразово у своїх рішеннях зазначалося, що вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 дійсно має проблеми зі здоров`ям, а саме травмою ноги в 2017 році та 2020 році. Але, після смерті брата ОСОБА_2 25.03.2022 року до закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини стороною позивача не надано належних та допустимих доказів погіршення стану здоров`я позивача, тому, на думку суду, у справі відсутні докази об`єктивних, непереборних та істотних труднощів для позивачки вчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

При цьому надані стороною позивача копії консультаційного висновку спеціаліста від 01.02.2018 року та виписки із медичних карток стаціонарного хворого ОСОБА_12 №17038 від 21.01.2015 року та №4929 від 07.03.2019 року з відомостями, зазначеними в них, не підтверджують те, що остання потребувала постійного стороннього догляду, а також те, що ОСОБА_1 здійснював цей догляд до 25 вересня 2022 року.

Разом з тим, загальновідомим є факт, що Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року на території України з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строком на 30 діб, введено воєнний стан, який триває на час розгляду заяви та неодноразово продовжувався.

З урахуванням веденого в Україні воєнного стану, у позивача, згідно його позову виникли труднощі для своєчасної подачі заяви про прийняття спадщини. Позивач посилається на те, що не подав заяву до державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, оскільки вважав, що діють норми Постанови КМУ від 28.02.2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану».

При цьому в тексті позову зазначає, що ознайомлений з пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» передбачено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 (чотири) місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. Позивач посилається на те, що причина пропуску строку не залежала від його волі та пов`язана із колізією в законодавстві.

Відповідно до статті 64 Конституції України, статей 12-1 і 20 Закону України Про правовий режим воєнного стану, статей 7 і 34 Закону України Про нотаріат, Указу Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 Про введення воєнного стану в Україні Кабінет Міністрів України 28 лютого 2022 року Кабінетом Міністрів України була прийнята Постанова № 164 «Про деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану».

Так, п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (в редакції від 06.03.2022) передбачено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану.

Відповідно до змін внесених 28.04.2022 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття продовжено зупиненим на час дії воєнного стану.

29.06.2022 р внесено нові зміни постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», згідно з якими з 29.06.2022 діють нові зміни щодо строків оформлення спадщини під час воєнного стану. Так, п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (в редакції від 29.06.2022 р) передбачено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 (чотири) місяці.

З матеріалів справи вбачається, що позивач з заявою про прийняття спадщини звернувся до нотаріуса тільки 09.04.2024 р, тобто через 2 роки 15 дні після смерті спадкодавця 25.03.2022 року, що є значно більшим 10-місячного терміну, на який посилається позивач.

При цьому, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо, в тому числі і за відсутності будь-яких доказів з приводу зазначеного.

Звертаючись до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини сторона позивача зазначає, що ОСОБА_1 з середини липня 2022 року до січня 2024 року перебував у м.Львові, проте доказів на підтвердження об`єктивних обставин, що перешкоджали йому звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини протягом тривалого часу, тобто більше 2 року 15 днів до суду не подано.

Відповідно до пункту 3.5. глави 10 частини II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 передбачено можливість спадкоємцем подати до нотаріальної контори письмової заяви про прийняття спадщини за допомогою засобів поштового зв`язку.

З огляду на викладене, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи і заперечення сторін, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, як необґрунтовані та недоведені.

Відповідно до ч. 3 ст.89 ЦПК України суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з ч. 1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В п. 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» наголошується, що п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, а в п.58 рішення Європейського суд у справі «Серявін та інші проти України» зазначається про те, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

Таким чином, враховуючи, що протягом судового розгляду стороною позивача не було надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності поважних причин у позивача ОСОБА_1 та об`єктивних перешкод на подання заяви про прийняття спадщини протягом 2 років 15 днів після смерті брата ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з чим даний позов задоволенню не підлягає.

Згідно зі статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Враховуючи, що позивачу відмовлено в задоволенні позовних вимог, судові витрати слід покласти на позивача.

Керуючись ст. ст. 13, 81, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, ст. ст. 1221, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи до Харківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: https://fr.hr.court.gov.ua

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості, щодо учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_9 , зареєстроване місце реєстрації: АДРЕСА_5 .

Відповідач: Харківська міська рада, , адреса місцезнаходження: м.Харків, м-н Конституції, 7.

Повний текст рішення виготовлено 16.05.2025 року.

Суддя О.М. Мартинова