Дата документу 07.05.2025 Справа № 333/7831/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/7831/24 Головуючий у 1-й інстанції: Ковальова Ю.В.
Провадження № 22-ц/807/742/25 Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Трофимової Д.А.

суддів: Кухаря С.В.,

Онищенка Е.А.

при секретарі: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 січня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 посилалася на те, що сторони з 28.04.2006 року перебували в шлюбі, зареєстрованому Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, Україна, актовий запис № 202. Сторони мають доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з позивачем.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12 червня 2013 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу було задоволено. Розірвано шлюб між сторонами по справі.

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 13 серпня 2013 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12 червня 2013 року в частині встановлення припинення шлюбних відносин з березня 2009 року виключено з мотивувальної частини рішення суду першої інстанції. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07 вересня 2012 року з відповідача на користь позивача були стягнуті аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 27.06.2012 року.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 досягла повнолітнього віку і виплата аліментів на її утримання припинилася.

ОСОБА_3 є студенткою 1 курсу Східноукраїнського національного університету імені Володимира Даля, акредитованого за статусом вищого закладу освіти IV рівня відповідно до рішення ДАК від 20 грудня 2005 року (протокол № 58) в м. Києві по вул. Іонна Павла II, буд. 17; Факультет гуманітарних та Соціальних наук Східноукраїнського національного університету імені Володимира Даля, освітній ступінь бакалавр, за денною формою навчання, за спеціальністю 035 «Філологія», спеціалізація 035.041 «Германські мови та літератури (переклад включно), перша - англійська. Фінансування здійснюється за контрактом. Стипендію не отримує.

Відповідач працює у КП «Водоканал» начальником ЦОМ-1, отримує регулярну заробітну плату близько 40 000 грн. і взмозі надавати матеріальну допомогу на утримання доньки. Позивач також працює в КП «Водоканал», отримує заробітну плату, якої їй недостатньо одній утримувати, виховувати та платити за навчання та за гуртожиток доньки.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просила суд стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 01.09.2024 року до закінчення нею навчання, але не більш ніж до досягнення нею 23-х років.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 січня 2025 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання, задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 06.09.2024 року, і до закінчення нею навчання, але не більш ніж до досягнення нею 23-х років.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 1 211,20 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яку в подальшому доповнив, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду змінити, стягнути з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 06.09.2024 року до закінчення нею навчання, але не більш ніж до досягнення нею 23-х років.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що позов він визнавав частково, позивач не зверталася до нього з приводу добровільної сплати аліментів, а одразу звернулася до суду і не повідомляла його про те, що має такий намір.

Вказує, що після отримання позовної заяви він одразу зателефонував доньці та запропонував їй надати картку для того, щоб він добровільно перераховував їй аліменти безпосередньо на її картку, вона погодилася, але пізніше набрала його та повідомила, що оскільки мама вже подала позов до суду, та нехай вирішує суд.

Крім того, зазначає, що працює у КП «Водоканал», проживає окремо від позивачки та доньки.

Також, має ще одну доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на утримання якої сплачує аліменти (ВП НОМЕР_2) з січня 2015 року у розмірі 1/4 частки від його доходу. Через постійні обстріли м. Запоріжжя малолітня дитина була вивезена з початку бойових дій до Західної України, де також необхідно було винаймати їй житло, а з 13 грудня 2024 року його донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає у Канаді разом зі своєю старшою сестрою (донькою дружини від другого шлюбу), навчається у початковій школі, і він не може у такій ситуації зменшувати розмір аліментів на її утримання.

Звертає увагу також на те, що він має хронічну хворобу серця (хронічна дефібриляція передсердя), потребує постійного лікування, прийому медичних препаратів, на підтвердження чого надає відповідні медичні виписки та довідки.

Також зазначає, що позивачем до суду не було надано відомостей ні про її власні доходи, ні про наявність чи відсутність доходу у повнолітньої доньки.

Від ОСОБА_2 на адресу апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін. Зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та, як наслідок, ухвалено обґрунтоване та законне рішення, а викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції змінити, з таких підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

За приписами частини 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив із того, що повнолітня донька сторін у зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги для організації нормальних умов свого життя та навчання (проїзд, харчування, одяг, придбання підручників, тощо). При цьому суд встановив, що вона перебуває на утриманні матері, проживає в іншому місті у гуртожитку. Доказів про добровільне утримання дочки відповідач суду не надав. При визначенні розміру аліментів судом враховано матеріальне становище дитини та платника аліментів, що потреба в матеріальній допомозі пов`язана з навчанням. Враховуючи, що відповідач є працездатною особою, має змогу утримувати доньку, обставин, які б свідчили про неможливість відповідача сплачувати аліменти у період навчання ОСОБА_3 не встановлено, суд дійшов висновку про можливість надання з боку відповідача матеріальної допомоги на утримання ОСОБА_3 , яка продовжує навчання, і у зв`язку з цим її потребує, саме в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з таким висновком суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів на утримання повнолітньої доньки сторін з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони по справі є батьками повнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 15.08.2006.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.06.2013, справа № 333/3846/13-ц, шлюб між ОСОБА_2 до ОСОБА_1 було розірвано.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя по справі № 812/5593/12 від 07.09.2012 року присуджено стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.06.2012 р. і до досягнення повноліття.

Відповідно до довідки від 27.08.2024, яка видана Східноукраїнським національним університетом імені Володимира Даля, ОСОБА_3 є студенткою першого курсу денної форми навчання за спеціальністю 035 «Філологія», спеціалізація 035.041 Германські мови та літератури (переклад включно), перша - англійська. Фінансування здійснюється за контрактом. Академічну, соціальну стипендію не отримує.

Згідно з довідкою від 22.10.2024 року № 372 Київського фахового коледжу електронних приладів, яка видана ОСОБА_3 , вона дійсно проживає в гуртожитку Київського фахового коледжу електронних приладів з 1 вересня 2024 року.

Отже, ОСОБА_3 , яка є донькою ОСОБА_1 , на день звернення до суду не досягла 23 років, продовжує навчання. Навчання на денній формі позбавляє ОСОБА_3 можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, у зв`язку з чим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що повнолітня донька сторін потребує матеріальної допомоги.

Позивач ОСОБА_2 працює в КП «Водоканал» м. Запоріжжя інженером з раціонального використання водних ресурсів, заробітна плата (дохід) з січня по вересень 2024 року становить 190 858,42 грн.

Колегія суддів вважає за можливе прийняти на стадії апеляційного провадження вказаний доказ у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 367 ЦПК України, на виконання вимог ч. 5 ст. 12 ЦПК України з метою повного та всебічного апеляційного перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Відповідач ОСОБА_1 також є батьком малолітньої доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження № НОМЕР_3 з виконання виконавчого листа № 333/8937/14-ц від 06.01.2015р., з заробітної плати ОСОБА_1 стягуються аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 1/4 частини заробітної плати щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11.12.2019 року по цивільній справі № 333/1904/19 змінено розмір аліментів, встановлених рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24.12.2014 року у справі № 333/8937/14-ц, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти у розмірі 1/8 частини від заробітку (доходів) платника аліментів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно відомостей з АСВП, інших виконавчих проваджень, крім виконавчого провадження № НОМЕР_3, в яких боржником є відповідач, немає.

Відповідно до довідки КП «Водоканал» від 14.10.2024 року № 574, яка видана ОСОБА_1 , із його заробітної плати проводиться утримання аліментів на користь ОСОБА_5 на утримання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , до досягнення нею повноліття, та на користь ОСОБА_5 на її утримання до досягнення дитиною повноліття, за постановою ВП № НОМЕР_2 від 13.01.2015 року за вих. №183/4, виданою за виконавчим листом №333/8937/14-ц від 06.01.2015 року, що видав Комунарський районний суд м. Запоріжжя за період з 01.01.2024 року по 30.09.2024 року. Заробітна плата (дохід) ОСОБА_1 з січня по вересень 2024 року становить 353 081,86 грн. За період з січня по вересень 2024 року всього утримано аліментів 71 057,74 грн. Заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.10.2024 року відсутня.

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з частиною 2 статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 199 CК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Указане судам також роз`яснено у пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина 1 статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд першої інстанції, встановивши, що повнолітня донька сторін продовжує навчатися та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач, будучи працездатним, має можливість надавати таку допомогу, дослідивши та оцінивши надані докази, дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітньої доньки сторін.

Доказів скрутного матеріального становища відповідача, що унеможливлює утримання ним своєї повнолітньої доньки, яка продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, не надано ані суду першої, ані апеляційної інстанції.

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. Такий обов`язок виникає за обов`язкової сукупності юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Указане відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах: від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 (провадження № 61-12495св18), від 22 листопада 2018 року у справі № 592/2798/16-ц (провадження № 61-19463св18), від 05 червня 2019 року у справі № 754/866/18 (провадження № 61-7125св18).

У частині 4 статті 263 ЦПК України вказано про те, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зроблені судом першої інстанції висновки по суті вирішення спору узгоджуються з вищевказаними правовими позиціями Верховного Суду. При цьому судова практика у цій категорії справ є сталою.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач, як батько, зобов`язаний утримувати повнолітню доньку, яка продовжує навчатися після досягнення повноліття. Доньці сторін необхідно нести витрати на забезпечення навчального процесу, придбання канцелярських товарів, харчування тощо і такі витрати є неминучими.

Разом із тим, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції слід змінити в частині визначення розміру стягнутих аліментів на утримання повнолітньої доньки сторін шляхом зменшення суми стягнення з 1/4 до 1/6 частини з усіх видів доходу щомісячно, що буде домірною сумою як майновому стану відповідача з урахуванням сплати ним аліментів на утримання малолітньої доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , здійснення ним необхідних витрат на утримання членів своєї родини, лікування, так і потребі повнолітньої доньки сторін - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в утриманні. Вказаний розмір аліментів, на думку колегії суддів апеляційного суду, забезпечить справедливий баланс між потребами ОСОБА_3 , яка продовжує навчання в отриманні матеріальної допомоги, і матеріальним забезпеченням малолітньої дитини та можливостями відповідача в наданні такої допомоги.

Згідно із частинами першою, тринадцятою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до підпунктів "б" та "в" пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, та про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів (пункт 3 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір").

Із наведеного слідує, що платники аліментів не звільнені від сплати судового збору у вказаних категоріях справ.

Судом першої інстанції стягнуто з відповідача судовий збір в дохід держави за мінімально встановленою ставкою судового збору у відповідності до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір». І хоча за наслідками апеляційного перегляду справи колегія суддів дійшла висновку про зміну рішення суду в частині визначення розміру стягнутих аліментів на утримання повнолітньої доньки сторін шляхом зменшення суми стягнення з 1/4 до 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, підстави для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції (зменшення суми судового збору), відсутні.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 січня 2025 рокуу цій справі змінити в частині визначення розміру стягнутих аліментів, зменшити розмір аліментів з 1/4 до 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу).

В іншій частині рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 січня 2025 рокуу цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 19 травня 2025 року.

Головуючий Д.А. Трофимова

Судді: С.В. Кухар

Е.А. Онищенко