Справа № 274/5321/24
Провадження № 2/0274/173/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"12" травня 2025 р. м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого судді Хуторної І. Ю.,

за участю секретаря Дерманської О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в місті Бердичеві Житомирської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

Суть позову

У червні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» звернулося в суд з позовом до про стягнення заборгованості за кредитним договором № 121803884 від 02.08.2021 у розмірі 23 849, 02 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02.08.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 уклали Кредитний договір № 121803884 у формі електронного документа з використанням електронного підпису.

Відповідно до умов цього Кредитного договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язалося надати відповідачу кредит у вигляді кредитної лінії на суму 7500 грн 00 коп., а остання зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування ним.

02.08.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало зазначені грошові кошти на банківську картку відповідача.

28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу №28/1118-01, строк дії якого закінчувався 28.11.2019.

В подальшому ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №26 від 31.12.2020 року, що продовжила строк дії договору до 31.12.2021. В даній додатковій угоді договір Факторингу викладено в новій редакції.

Предметом Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року є відступлення прав вимоги, зазначених у відповідних реєстрах.

Право вимоги за кредитним договором № 121803884 від 02.08.2021 перейшло до ТОВ «Таліон Плюс» 02.11.2021, відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги № 158.

05.08.2020 ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали Договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого з урахуванням додаткових угод №2 від 03.08.2021 року та №3 від 30.12.2022 року закінчується 30.12.2024 року.

Предметом Договору факторингу №05/0820-01 є відступлення прав вимоги, зазначених у відповідних реєстрах, в тому числі до відповідача на загальну суму 23 849 грн 02 коп (згідно реєстру № 10 від 31.07.2023)

06.03.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» уклали Договір факторингу 06/03/24, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідачки за Кредитним договором.

Оскільки відповідачка не виконала свої зобов`язання за Кредитним договором № 121803884, тобто не здійснювала часткові та своєчасні платежі за ним, то позивач змушений звернутися із цим позовом до суду.

Посилаючись на наведені та положення ст.ст.512, 514, 525, 526, 530, 610, 611, 625, 1050, 1054 ЦК України, просить стягнути на свою користь із відповідача заборгованість за Кредитним договором № 121803884 від 02.08.2021 у розмірі 23 849 грн 02 коп., судовий збір у розмірі 2422 грн 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн. 00 коп.

Заперечення відповідачки

У відзиві на позовну заяву представник відповідачки адвокат Гуменюк О.В. просив відмовити у задоволенні позову, з тих підстав, що проценти нараховані неправомірно, фактично за межами погодженого сторонами строку кредитування. Крім того, до позову не долучено детального розрахунку заборгованості. До того ж, з долучено розрахунку вбачається, що зобов`язання за кредитним договором виконані. Просить стягнути з позивача 5500 грн витрат на правничу допомогу.

У відповіді на відзив представник позивача вказав, що відповідно до розрахунку боргу ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», боржник не виконав грошового зобов`язання. Відповідно до п. 3.6. договору закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за невиконання умов договору. Відповідно до умов договору (п.с 1.8) сторони погодили, що встановлений в п. 1.7 договору строк дисконтного періоду та, відповідно строк кредитної лінії може бути продовжено позичальником шляхом сплати всіх фактично нарахованих процентів. А відповідачем такі дії були вчинені. 29.08.2021 боржниця сплатила 0,75 грн боргу. Навів формулу, за якою розраховується борг. Вказав, що після закінчення пільгового періоду проценти складають 1,7 на день. Починаючи із 02.09.2021, проценти нараховуються за ставкою 1,7 на день. 01.10.2021 боржниця сплатила 941,52 грн за тілом кредиту, тому борг за тілом кредиту складає 6 557,73 грн.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі

Ухвалою судді від 28.06.2024 відкрито провадження у справі та постановлено її розгляд проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, представник позивача та представник відповідача у письмових заявах просили справу слухати за їх відсутності.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального пристрою не здійснювалося.

Встановлені судом фактичні обставини справи, застосовані норми права, аналіз доводів сторін, висновки суду.

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, встановивши суть спірних правовідносин, що склалися між сторонами, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що 02.08.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (кредитодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) уклали Договір кредитної лінії № 121803884 у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором

Згідно із пунктами 1.1, 1.3 Договору кредитної лінії № 121803884 кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії на суму 7500 грн строком на 30 днів, а останній зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним (а.с. 29-33).

02.08.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало кошти в сумі 7500 грн. 00 коп. на належну ОСОБА_1 платіжну картку ( № НОМЕР_1 -ХХХХ-2989) (а.с.35).

28.11.2018 року ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) укладено Договір факторингу №28/1118-01.

Згідно із пунктом 2.1 Договору факторингу №28/1118-01 клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до пункту 4.1 Договору факторингу №28/1118-01 право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами Реєстру прав вимог по формі, встановленій у відповідному додатку (а.с.59-61).

28.11.2019 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 19 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2019, відповідно до якої строк дії договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 продовжився до 31.12.2020 (а.с. 36).

31.12.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, відповідно до якої строк дії договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 продовжено до 31.12.2021 та договір факторингу викладено в новій редакції (а.с. 41-44).

Згідно з реєстром прав вимоги № 158 від 02.11.2021 ОСОБА_1 значиться переліку боржників, за якими перейшло право вимоги до ТОВ «Таліон Плюс» за кредитним договором № 121803884, сума боргу 15 704,2 грн (а.с. 47-49).

31.12.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 27 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, відповідно до якої строк дії договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 продовжився до 31.12.2022 (а.с.38).

Згідно із розрахунком заборгованості ТОВ «Таліон Плюс», борг ОСОБА_1 за кредитним договором № 121803884 складає 23 849,02 грн, з якої 6557,73 грн борг за тілом кредиту та 17 291,91 грн проценти (а.с. 49).

05.08.2020 року ТОВ «Таліон Плюс» (клієнт) та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» (фактор) уклали Договір факторингу №05/0820-01.

Згідно із пунктом 2.1 Договору факторингу №05/0820-01 клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату (а.с. 70-73).

В силу пункту 4.1 Договору факторингу №05/0820-01 право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимоги.

До позову ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» долучило форму реєстру прав вимог (додаток № 1 до договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020), форму акта повернення прав вимоги (додаток № 2 до договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 (а.с. 73-74).

03.08.2021 між ТОВ «Таліон Плюс» (клієнт) та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» (фактор) укладено додаткову угоду № 2 до договору Договору факторингу №05/0820-01, відповідно до якої строк дії договору продовжено до 31.12.2022.

20.12.2022 між ТОВ «Таліон Плюс» (клієнт) та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» (фактор) укладено додаткову угоду № 3 до договору Договору факторингу №05/0820-01, відповідно до якої строк дії договору продовжено до 30.12.2024.

З реєстру прав вимоги № 10 від 31.07.2023 вбачається, що ОСОБА_1 вказана у списку боржників за кредитним договором № 121803884 складає 23 849,02 грн, з якої 6557,73 грн борг за тілом кредиту та 17 291,91 грн проценти (а.с.50-51).

06.03.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» (ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ») та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» було укладено Договір факторингу № 06/03/24, за умовами якого ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» передає ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» приймає належні ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» права вимоги до боржників (а.с. 83-88).

До позову ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» долучило форму реєстру боржників (додаток № 1 до договору факторингу № 06/03/24 від 06.03.2024), форму акта прийому - передачі реєстру боржників (додаток № 2 до договору факторингу № 06/03/24 від 06.03.2024), форму акта повернення права вимоги заборгованості (додаток № 3 до договору факторингу № 06/03/24 від 06.03.2024) (а.с. 73, 74, 75).

З реєстру боржників від 06.03.2024 вбачається, що ОСОБА_1 вказана у списку боржників за кредитним договором № 121803884 складає 23 849,02 грн, з якої 6557,73 грн борг за тілом кредиту та 17 291,91 грн проценти (а.с. 52).

Відповідно до виписки з особового рахунка за кредитним договором № 121803884 наданої ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» заборгованість ОСОБА_1 станом на 01.11.2021 складала 15 553, 37 грн, яка 02.11.2021 року сплачена (а.с. 30-31).

Застосовані норми права, позиція суду

Дослідивши докази, з`ясувавши обставини справи, суд доходить висновку про відмову в задоволенні позову, з таких підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Положеннями ст. 526 ЦК визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Звертаючись з позовом, ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» посилалось на те, що через невиконання відповідачкою своїх зобов`язань за кредитним договором № 158870668 від 16.01.2023 виникла заборгованість у розмірі 38 609, 80 грн, яку позивач просив стягнути як правонаступник кредитора у спірних правовідносинах.

На підтвердження позовних вимог позивачем було долучено копію кредитного договору з додатками, копію паспорта споживчого кредиту, копії договорів факторингу, акт прийому-передачі реєстру боржників, витяги з Реєстру боржників до договору факторингу, розрахунки сум заборгованості.

За змістом ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша статті 95 ЦПК України).

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина 2статті 77 ЦПК України).

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, отримані з порушенням порядку, встановленого законом (стаття 78 ЦПК України).

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що обов`язок доведення обставин, на які зроблено посилання як на підставу заявлених вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, покладається на учасників справи, у тому числі і на позивача.

Обставини мають бути підтверджені належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами (статті 77 - 80 ЦПК України).

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях і суд не вправі збирати докази, що стосуються предмета спору, за своєю ініціативою, крім конкретних випадків, встановлених цим Кодексом (частини 5, 7 статті 81 ЦПК України).

Позивач довів, що було укладено договір кредитної лінії № 121803884 від 02.08.2021, за яким ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало відповідачці кредит у вигляді кредитної лінії, у розмірі кредитного ліміту 7500 грн.

Проте, позивач не виконав свого процесуального обов`язку та не довів доказами, що він набув права вимоги за договором кредитної лінії № 121803884

Так, статтею 512 ЦК України передбачено можливість зміни кредитора у зобов`язанні, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ст. 1077 ЦК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України).

Аналіз вказаних норм свідчить, що частина перша статті 514 ЦК України регулює відносини між первісним кредитором та новим кредитором. Дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення. У разі, зокрема, коли право вимоги не виникло (наприклад у разі нікчемності чи недійсності договору) або яке припинене до моменту відступлення (зокрема, внаслідок платежу чи зарахування) чи існують законодавчі заборони (або обмеження), то така вимога не переходить від первісного до нового кредитора. Тобто, відступлення права вимоги (цесія) в такому випадку не має розпорядчого ефекту. Проте це не зумовлює недійсність договору між первісним кредитором та новим кредитором, тому що правовим наслідком відсутності критеріїв дійсності права вимоги є цивільно-правова відповідальність первісного кредитора перед новим кредитором.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 зроблено правовий висновок, що правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги є виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.

У постанові Верховного Суду від 4 грудня 2018 року у справі № 31/160 (29/170(6/77-5/100) викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі № 910/12525/20 зроблено висновок, що відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача. Разом з тим положення частини першої статті 203 ЦК України прямо встановлюють, що застосовуються саме до змісту правочину (сукупності його умов), а не до його суб`єктного складу. В тому випадку, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній управнений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом пункту 1 частини першої статті512, статті514 ЦК України у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається.

Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України) (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 листопада 2018 року в справі № 243/11704/15-ц.

Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третя статті 512 ЦК України).

При цьому відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04 червня 2020 року у справі № 910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Передати можливо лише дійсне право вимоги, тобто таке, що виникає із зобов`язання, яке не припинилось на момент передачі прав новому кредитору, та умов правочину, які не є нікчемними та не визнані судом недійними.

Отже, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора, є істотними умовами цього договору (постанова Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 752/8842/14-ц, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21 січня 2019 року у справі № 909/1411/13, від 13 жовтня 2021 року у справі № 910/11177/20).

Умовами пункту 1.3 договору факторингу від 28.11.2018 передбачено, що право вимоги означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.

Згідно з пунктом 2.1 цього договору, клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.

Із наведеного вище слідує, що вимога на момент укладення договору факторингу мала би бути визначеною, тоді як жодної визначеної вимоги у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ОСОБА_1 на момент укладення договору факторингу від 28.11.2018 не було, і сторони не могли передбачити, що 02.08.2021 цим товариством буде укладено кредитний договір з відповідачем.

Передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином (постанова Верховного Суду від 24 квітня 2018 року по справі № 914/868/17).

При цьому суд зазначає, що чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності та існування на момент укладення договору факторингу.

Кредитний договір було укладено між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 02.08.2021, тобто вже після укладення між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» договору про відступлення прав вимоги №28/1118-01 від 28.11.2018, а тому у позивача відсутнє право вимоги до відповідачки про стягнення заборгованості за цим кредитним договором.

Відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин (постанова Верховного Суду від 29 червня 2021 року по справі № 916/2040/20).

З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» не довело порушення його прав з боку відповідачки та наявність у нього права звернення до суду з позовом до нього про стягнення заборгованості за Договором № 121803884 від 02.08.2021, який укладений після відступлення ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» права вимоги за кредитними договорами на користь ТОВ «Таліон Плюс». А тому підстави для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості з відповідачки на користь позивача відсутні.

Із наведених підстав суду задоволенні позову відмовляє.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки у задоволенні позову ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» суд відмовив, підстави для компенсації ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ», , місцезнаходження м. Київ, вул. Рогнідинська, 4, літ. А, оф. 10.

відповідач ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя І. Ю. Хуторна