450/763/25
2-о/465/226/25
У Х В А Л А

про залишення заяви без руху

16.05.2025 м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Баран О.І., розглянувши питання про відкриття провадження у справі:

заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ),

заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (код ЄДРПОУ: -, місцезнаходження: 79026, м. Львів, вул. Івана Франка, 157),

предмет заяви: встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и в:

У лютому 2025 року заявниця звернулась до Пустомитівського районного суду Львівської області із заявою, відповідно до якої просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме що:

- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є матір`ю заявниці, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- державні акти на право власності на земельні ділянки серії ЛВ № 0099773 та ЛВ №079750 видані на прізвище « ОСОБА_2 » дійсно належали « ОСОБА_2 », яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 та померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Заява мотивована тим, що матір заявниці, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В обґрунтування заяви посилається на те, що державні акти про право власності на земельну ділянку серії ЛВ №099773 площею 0, 9621 га з кадастровим №:09:001:0051 та ЛВ №079750 на земельну ділянку площею 0,3200 га з кадастровим №:08:001:0129 видані на ім`я ОСОБА_2 .

Однак, із свідоцтва про смерть ОСОБА_2 ,ІНФОРМАЦІЯ_2 , НОМЕР_2 (актовий запис про смерть № 3904) від 30.06.2024 вбачається, що такий складено на прізвище ОСОБА_2 , і, відповідно, спадкова справа відкрита після її смерті також на ім`я ОСОБА_2 . 3 вищенаведеного випливає, що виникли розбіжності в прізвищі « ОСОБА_4 » та « ОСОБА_5 ».

Ухвалою судді Пустомитівського районного суду Львівської області Мельничук І.І. від 21.02.2025 матеріали цивільної справи передано на розгляд за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Франківського районного суду м. Львова.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.05.2025 року матеріали справи передані на розгляд судді Баран О.І.

Відповідно до ч. 8 ст. 187 ЦПК України, з метою визначення підсудності отримано дані Єдиного державного демографічного реєстру.

Із відповіді № 1381870 від 15.05.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру вбачається, що заявниця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак, перевіривши матеріали заяви та додані до неї документи, суддя дійшов таких висновків.

Положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Як вбачається з положень ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до ч. 9 ст. 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутністю такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Зокрема, чинне цивільне процесуальне законодавство не регулює залишення без руху заяви поданої в порядку окремого провадження. Тому при вирішенні питання щодо залишення без руху заяви поданої в порядку окремого провадження суд керується положеннями ЦПК України, якими врегульовано порядок залишення без руху позову.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статті 175 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Однак, указана заява не містить відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету в учасників справи, а також не вказано код ЄДРПОУ заінтересованої особи.

Крім цього, у відповідності встановлених вимог, передбачених ст. 175 ЦПК України, заява повинна містити, проте не містить:

- виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини (п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України);

- відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору (п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України);

- зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви (п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України);

Відповідно до роз`яснень, викладених в узагальненні Верховного Суду України від 01.01.2013 «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при звернення із заявою про встановлення фактів, необхідно довести, що заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо).

Водночас, як вбачається зі змісту заяви, заявником не наведено даних щодо факту його попереднього звернення, як і не зазначено відомостей щодо отриманих результатів, не додано відповідних письмових доказів, які б підтверджували неможливість вирішення даного питання в позасудовому порядку.

Відповідно до ч. 1ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2ст. 293 ЦПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Коло заінтересованих осіб визначається взаємовідносинами із заявником у зв`язку з обставинами, які підлягають встановленню і які можуть вплинути на їх права і обов`язки. При цьому, заінтересованими особами є особи, що беруть участь у справі та мають юридичну заінтересованість.

Виходячи зі змісту ст. 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Крім того, згідно з положеннями ч. 3 ст.42 ЦПК України у справах окремого провадження учасниками справи є заявники, інші заінтересовані особи.

Відповідно до положень ч. 8 ст.49 ЦПК України заявник та заінтересовані особи у справах окремого провадження мають права та обов`язки сторін, крім випадків, передбачених у розділі IV цього Кодексу.

Суд вправі розглядати справи в окремому провадженні про встановлення юридичних фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Виходячи із змісту заяви та долучених документів, заявник, хоча й не вказав мети звернення, однак, зважаючи на факт настання смерті матері заявника, рішення у справі впливатиме на його право на спадкування нерухомого майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно заявнику слід чітко вказати мету встановлення відповідного факту.

З урахуванням мети встановлення факту належними заінтересованими особами у зазначеній справі мають бути інші спадкоємці, в даному випадку спадкоємці першої черги за законом, незалежно від їх позиції щодо факту, який має встановлюватись (на що також звернено увагу у постанові Київського апеляційного суду від 22.02.2023 у справі №760/11092/22). У заяві таких не вказано взагалі.

Так, з наявних матеріалів заяви вбачається, що, крім неї, до спадкоємців за законом першої черги також належать син померлої ОСОБА_2 , та брат заявниці ОСОБА_6 . Відтак, він також мав би бути залучений заявницею до участі у справі в якості заінтересованої особи, чого зроблено не було. За наявності інших спадкоємців відповідної черги, заявнику також слід їх залучити у якості заінтересованої особи.

Однак, заявником у якості заінтересованої особи указано Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиціїоднак, не обґрунтовано її заінтересованість у встановленні даного факту.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 761/16799/15-ц зазначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

З наведеного вище вбачається, що для вирішення питання розгляду справи в окремому чи в позовному провадженні слід встановити такі обставини, зокрема: чи заводилася спадкова справа щодо майна померлого; чи є інші спадкоємці та чи прийняли вони спадщину; докази подання заявником заяви до нотаріуса про прийняття спадщини та наявність відмови нотаріуса у здійсненні нотаріальної дії шляхом прийняття відповідного процесуального рішення у формі постанови; неможливість у інший спосіб усунути виявлені недоліки, зокрема шляхом звернення до уповноважених органів, в т. ч. до відділу державної реєстрації актів цивільного стану; породження фактом, який необхідно встановити, юридичних наслідків, тобто виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

При цьому, у разі уточнення заявником кола учасників справи, суд також звертає увагу на те, що зважаючи на те, що метою встановлення згаданого вище факту, що має юридичне значення, може бути оформлення спадкових прав після смерті матері, то згідно із п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами (зацікавленими особами) є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відтак, заявником не дотримано зазначених вимог, передбачених чинним законодавством, оскільки вказано неналежну заінтересовану особу, що свідчить про те, що така заява не відповідає загальним правилам щодо змісту і форми заяви, передбаченими розділом справ про окреме провадження. А тому, заявнику необхідно чітко вказати мету звернення, визначити належне коло заінтересованих осіб та зазначити їх дані у відповідності п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України.

Крім цього, відповідно до статті 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Відповідно до пункту 8 глави 11 розділу IІ Правил діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.06.2015 №1000/5, копія набуває юридичної сили лише в разі її засвідчення в установленому порядку. Неправильно засвідчені або незасвідчені копії документів є недопустимими доказами фактичних обставин справи та є підставою для скасування судового рішення у справі (постанова Верховного Суду від 11.07.2018 у справі № 904/8549/17).

Як вбачається з долучених до заяви копій документів, такі не є належним чином засвідченими в повному обсязі. Зокрема, копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №4 від 05.12.2024 (за винятком першої сторінки), копія заяви про прийняття спадщини №186 від 05.12.2024, а також копія витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №79432151 від 05.12.2024 не засвідчені належним чином, а тому не можуть вважатися підписаними належним чином у розумінні ст. 95 ЦПК України.

Вищевказані недоліки позбавляють суд можливості відкрити провадження у цій справі та призначити її до судового розгляду.

Положеннями ст. 44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Добросовісне виконання указаних вимог сприятиме визначенню кола учасників справи, належній реалізації всіма учасниками права на подання заяв по суті справи та належному наданню правової оцінки відповідним обставинам справи.

Відповідно до частини першої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За вказаних обставин, заяву необхідно залишити без руху із наданням заявнику строку для усунення недоліків.

На підставі викладеного та керуючись статтями 175,177,185,260,293, 294, 296, 297 ЦПК України, суддя,

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту, що має юридичне значення залишити без руху.

Надати строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

Роз`яснити, що згідно з ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст. 175 і 177 цього кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду.

У разі невиконання вимог ухвали суду в зазначений строк, заява вважатиметься неподаною і буде повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Баран О.І.