Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

(заочне)

08 травня 2025 року смт.Криве Озеро

Кривоозерський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого-судді Репушевської О.В.,

за участі: секретаря судового засідання Добровольської І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Криве Озеро в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу №479/138/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Другий відділ державної виконавчої служби у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про зміну розміру аліментів,

у ч а с н и к и с п р а в и :

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача адвокат Лєбєдєв А.С., за ордером серія ВЕ №1143199

від 15 січня 2025 року,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа Другий відділ державної виконавчої служби у

Первомайському районі Миколаївської області

Південного міжрегіонального управління

Міністерства юстиції (м.Одеса),

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 в особі представника звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів. Вимоги мотивує тим, що з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 06 лютого 2024 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , 2019 року народження, ОСОБА_4 , 2021 року народження. Кривоозерським районним судом Миколаївської області 10 лютого 2023 року видано судовий наказ про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , 2019 року народження, ОСОБА_4 , 2021 року народження, у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 лютого 2023 року і до досягнення дітьми повноліття. Вказує, що з того часу змінилося як матеріальне так і сімейне становище, а саме: позивач перебуває у фактичному шлюбі з ОСОБА_5 , (яка перебуває під наглядом лікаря офтальмолога), від якого у них народилася донька ОСОБА_6 , 2024 року народження, (яка має вроджену аномалію розвитку); також у позивача є мати ОСОБА_7 , яка страждає на хворобу серця, позивач бере на себе всі витрати, пов`язанні з її лікуванням; сестра позивача ОСОБА_8 , в якої загинув чоловік, під час виконання свого військового обов`язку, має двоє дітей, одна з яких хворіє на аплазію лівої нирки, через втрату годувальника позивач змушений допомагати сестрі; позивач також перебував в лавах ЗСУ, має травми, які потребують лікування. Крім того, у ОСОБА_5 є мати - ОСОБА_9 , яка хворіє на ОСОБА_10 , яка потребує лікування, позивач також в свою чергу допомагає у покупці необхідних ліків та проведенні необхідних обстежень. Враховуючи вказане, просить зменшити розмір аліментів з 1/3 частини всіх видів його заробітку на 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В судове засідання позивач та представник позивача не з`явились, від представника позивача надійшла письмова заява про звільнення позивача з військової служби.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомила, відзив не надала, тому суд у відповідності до ст.280 ЦПК України, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, причини не явки не повідомив, вчасно та належним чином повідомлений про час та місце слухання справи.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 16 січня 2024 року, який за рішенням Кривоозерського районного суду 06 лютого 2024 року розірвано.

Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей:

- доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно Першим відділом ДРАЦС у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 22 жовтня 2024 року (а.с.12);

- доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого повторно Першим відділом ДРАЦС у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 22 жовтня 2024 року (а.с.13).

Відповідно до судового наказу Кривоозерського районного суду Миколаївської області, №479/126/23 від 10 лютого 2023 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01 лютого 2023 року і до досягнення дітьми повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Позивач перебуває у цивільному шлюбі з ОСОБА_5 , від якого ІНФОРМАЦІЯ_5 у них народилась донька - ОСОБА_6 , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 22 квітня 2024 року(а.с.16).

Відповідно до даних консультативного висновку лікаря педіатра від 10 червня 2024 року та консультативного висновку дитячого лікаря нефролога від 10 червня 2024 року донька - ОСОБА_6 має вроджену аномалію розвитку: пієлоектазію зліва (а.с.20-21).

Цивільна дружина позивача ОСОБА_5 , яка перебуває під наглядом лікаря офтальмолога, потребує подальшого лікування, що підтверджується висновком лікаря офтальмолога, та довідкою від 04 квітня 2024 року(а.с.17-18).

Мати позивача ОСОБА_7 страждає на хворобу серця та потребує прийому ліків та сторонньої допомоги, що підтверджуються консультативним висновком лікаря-кардіолога від 29 березня 2023 року(а.с.23-24).

Крім того, з позовної заяви вбачається, що у позивача є рідна сестра ОСОБА_8 , яка перебувала в шлюбі з ОСОБА_11 , який загинув під час виконання свого військового обов`язку, від шлюбу має двох малолітніх дітей: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Одна з яких ОСОБА_13 , має серйозні проблеми зі здоров`ям, хворіє на аплазію лівої нирки, однак доказів суду не надано.

Позивач є учасником бойових дій, що підтверджується даними посвідчення НОМЕР_4 (а.с.28).

Крім того, згідно даних витягу з наказу командира військової частиниА2227 №45 від 14 лютого 2025 року, позивач ОСОБА_1 звільнений з військової служби у запас.

Також, у цивільної дружини позивача ОСОБА_5 є мати ОСОБА_14 , яка хворіє на гепатит С, що підтверджується Довідкою про результат швидкого тесту на гепатит С(а.с.25).

Всі члени родини позивача потребують фінансової допомоги, однак доказів того, що позивач надає фінансову допомогу та матеріально забезпечує кожного з них суду не надано.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач, як на підставу для його задоволення, посилається на те, що у нього змінилося як матеріальне, так і сімейне становище, а тому вважає, що розмір аліментів, які стягуються з нього за рішенням суду підлягає зменшенню (зміні).

Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст.182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України).

Положення ст.192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі №6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Положення ст. 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.ст.182, 183, 184).

Аналогічні висновки містяться в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі №632/580/17 (провадження № 61-51сво18) та постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №536/1557/17 (провадження № 61-7584св18), від 30 червня 2020 року у справі № 343/945/19 (провадження № 61-2057св20).

Як вбачається із матеріалів справи, позивач як на підставу для зменшення розміру аліментів, присуджених судом до стягнення з нього на утримання неповнолітніх дітей, посилається також на те, що на його утриманні перебувають цивільна дружина, їх спільна дитина, та частковому утриманні його матір, сестра, матір цивільної дружини, які мають ряд захворювань та потрібують фінансової допомоги. Також вказує, що він був військовослужбовцем та у зв`язку з погіршенням стану здоров`я, він змушений витрачати кошти на лікування. За вказаних обставин стягнення аліментів на користь відповідача у розмірі 1/3 частини всіх доходів ставить позивача та його сім`ю у скрутне матеріальне становище.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Зменшення розміру аліментів є правом суду, а не його обов`язком, виходячи з диспозиції ст. 192 СК України, тобто навіть за умови доведеності факту зміни матеріального стану платника аліментів, суд, який розглядає справу, може не задовольняти вимоги останнього про зменшення розміру аліментів, зважаючи на інші обставини справи, зокрема, у разі, якщо зменшення розміру аліментів не відповідатиме інтересам малолітніх дітей, які мають право на рівень життя, достатній для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Доводи позивача не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки суду щодо відсутності підстав для зменшення розміру аліментів.

Аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про те, що належних та допустимих доказів того, що змінились обставини, що існували на момент постановлення рішення про стягнення аліментів, визначені ст.192 СК України, що дають підстави для зменшення розміру аліментів, позивачем суду не надано.

Стороною позивача в ході розгляду даного спору не надано суду переконливих доказів, які б вказували на вагомі підстави щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій (ч.3,4 ст.12 ЦПК України).

Згідно положень ч.ч.1,5,6,7 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При вирішенні даного спору суд приймає до уваги ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, якою визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Окремо слід звернути увагу на те, що згідно положень ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст.8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Суд враховує і той факт, що виховання дитини одним з батьків (в даному випадку мати виховує дітей самостійно), коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дітей, а особливо на перших роках їх життя, у зв`язку з чим певним чином з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дітей таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного.

Згідно положень ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Враховуючи наведене, суд вважає, що розмір стягуваних аліментів за судовим наказом не є завищеним та відповідає розміру передбаченому нормами діючого законодавства, та приходить до висновку, що підстав для зменшення розміру аліментів немає.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.180, 184, 192 СК України, ст.1-18, 76, 77-81, 95, 141, 263-265, 268, 280- 282, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Другий відділ державної виконавчої служби у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про зміну розміру аліментів, - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п`ятнадцять днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя :