Справа № 523/2131/17
Провадження №2/523/30/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" квітня 2025 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі

головуючого судді Сувертак І.В.

за участю секретаря Мельніченко Г. О.

розглянув в відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, в залі суду №5 в місті Одесі, цивільну справу за позовом позову ОСОБА_1 (адреса для листування: АДРЕСА_1 ) до Пересипського Відділу ДВС у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ( раніше Перший Суворовський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (65025, м. Одеса, вул. Заболотного,38А), Державного підприємства «СЕТАМ» (01001, м. Київ, вул. Стрілецька, 4-6, регіональна філія в Одеській області (65091, м. Одеса, вул. Разумовська, 37), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ), третя особа без самостійних вимог: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Харитонова Тетяна Євгенівна (м. Одеса, вул. Нечипоренко, буд. 14, оф. 2), про визнання недійсними електронних торгів з реалізації квартири, визнання недійним акту державного виконавця про реалізацію майна боржника, визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса,

За участю : представника позивача адвоката Кармазіної К.Ю., представника Пересипського відділу ДВС у м.Одеса Гончаренко А.В. за довіреністю.

Установив:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та позовної заяви (з урахуванням зміни підстав позову) від 25 липня 2023 року просив суд: визнати недійсними електроні торги з реалізації квартири АДРЕСА_4 , оформлені протоколом № 173376, від 11.06.2016 року; визнати недійсним акт державного виконавця про реалізацію майна боржника від 24 червня 2016 року, квартири АДРЕСА_4 з електроних торгів ОСОБА_3 ; визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Харитонової Тетяни Євгенівни, Одеський міський нотаріальний округ, індексний номер 30350365 від 07 липня 2016 року, щодо реєстрації об`єкта нерухомого майна у вигляді квартири АДРЕСА_4 за ОСОБА_3 . Стягнути з відповідачів судові витрати.

В обґрунтування вимог ОСОБА_1 посилалась на те, що заочним рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 20.10.2015 року був частково задоволений позов ОСОБА_4 і ОСОБА_2 . З ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 було стягнуто 150000 гривень аліментів та додаткових витрат, а також 50000 гривень моральної шкоди, на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_5 було стягнуто аліментів і додаткових витрат на утримання в розмірі 150000 гривень.

ОСОБА_6 , за довіреністю від ОСОБА_4 отримала виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 150000 гривень та 50000 гривень моральної шкоди. Одночасно ОСОБА_2 отримала другий виконавчий лист, про стягнення з ОСОБА_5 150000 гривень. Вказані виконавчі листи були пред`явлені до Суворовського відділу ДВС Головного управління Міністерства юстиції в Одеській області для виконання.

Постановами державного виконавця від 28.12.2015 року були відкриті два виконавчих провадження № 49723664; 49723708 про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 грошових коштів в сумі 150000 гривень і 50000 гривень та моральної шкоди, та про стягнення з ОСОБА_5 15000 гривень грошових коштів. Постановою заступника начальника ВДВС ОСОБА_7 від 28.12.2015 року вказані провадження було об`єднано.

Вказані постанови, всупереч ч. 5 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», ОСОБА_5 вручені не були, про існування заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 20.10.2016 року ОСОБА_5 не знала, оскільки як в позовній заяві так і в інших документах, була зазначена невірна адреса ОСОБА_5 , в результаті чого, остання не отримувала жодних документів по вказаній справі.

При виконанні заочного рішення від 20.10.2016 року, співробітником Суворовського ВДВС була прийнята постанова про примусове стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 і ОСОБА_2 грошової суми в розмірі 350000 гривень.

Позивач вказує, що державним виконавцем всупереч ч. 1 ст. 55 Закону України «Про виконавче провадження» не було ухвалено постанови про арешт майна та, як наслідок, не направлено її на адресу боржника. 08.02.2016 року, державним виконавцем складено акт про арешт майна ОСОБА_5 - квартири АДРЕСА_4 , згідно з яким передав її на зберігання ОСОБА_8 - батькові ОСОБА_2 . Вказаний акт, також не був вручений ОСОБА_5 .

Постановою державного виконавця від 03.02.2016 року був призначений суб`єкт оціночної діяльності ТОВ «Інвестиційне-консалтингове бюро «Тріада» для проведення експертної оцінки квартири АДРЕСА_4 , повідомлення про проведення якої, ОСОБА_5 також не отримувала.

Позивач зазначає, що в повідомленнях № 3759 від 11.02.2016 року та № 73270 від 09.03.2016 року про оцінку квартири ОСОБА_5 , у повідомленні про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу від 12.05.2016 року і від 10.03.2016 року, не вказана адреса ОСОБА_5 . Підписи і дати отримання поштової кореспонденції ОСОБА_5 вказані повідомлення не містять, у зв`язку з чим, повідомлення не містять даних щодо відправника та його адресу. З вищенаведеного вбачається, що вказані листи в дійсності направлені не були.

Надалі, після проведення оцінки, матеріали виконавчого провадження були направлені до державного підприємства «Сетам» Міністерства юстиції України (Одеська філія) для реалізації квартири ї з електронних (прилюдних) торгів, які згідно протоколу № 1713476 відбулись 11.06.2016 року, за результатами яких, право власності набуто співвідповідачем ОСОБА_3 .

При цьому, заява на реалізацію арештованого майна від 10.03.2016 року № 7572 не містить повного ім`я та по-батькові боржника та стягувача, не містить даних щодо реєстраційного номеру облікової картки платника податків, зберігача майна, не містить даних щодо повної поштової адреси вказаного майна, (не зазначений поштовий індекс).

Всупереч п. 8 розділу III Порядку, в заяві на реалізацію арештованого майна, не зазначено: розмір жилої та нежилої площі квартири, кількість поверхів будинку, поверх, на якому розташована квартира, кількість кімнат, площа кожної кімнати; інформація про наявність зареєстрованих інших, крім боржника, мешканців (зокрема дітей), орендарів, інших користувачів приміщення. Незважаючи на невідповідність поданої заявки на реалізацію арештованого майна, ДП «Сетам» здійснило реалізацію вказаного майна.

Крім того, згідно п. 3. п.п. 9 Порядку № 2710/5, вбачається, що державний виконавець, зобов`язаний надати інші необхідні документи, передбаченими Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802 (зі змінами).

Відповідно до п. 4.5.2 вказаної інструкції № 512/5, для проведення реалізації нерухомого майна або транспортних засобів державним виконавцем збираються окрім іншого - документи, що характеризують об`єкт нерухомості (копія технічного паспорта на житловий будинок, квартиру тощо), відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 № 127, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10.07.2001 за № 582/5773 (із змінами).Копію технічного паспорту передано не було, що свідчить про порушення встановленої процедури.

Відповідно до п.4.5.4 Інструкції з примусового виконання рішень, затвердженої наказом Мінюсту від 02.04.2021 року № 512/5 копії документів із супровідним листом, копіями виконавчого документа та акту визначення вартості майна (звіту про оцінку майна) та копією розширеного витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна або інформаційної довідки органу державної реєстрації прав про наявність обтяжень речових прав на нерухоме майно передаються державним виконавцем особисто або через спеціально уповноважену особу відділу державної виконавчої служби до відповідного регіонального органу ДВС для здійснення заходів щодо передачі майна на реалізацію. Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, забезпечує правильність та повноту підготовлених документів.

Таким чином, діючим на момент виникнення спірних правовідносин законодавством, було передбачено обов`язок направлення документів на адресу ДП «Сетам» безпосередньо з боку регіонального відділу ДВС, що має на меті впровадження додаткової стадії контролю з боку цього органу.Але, документи для реалізації спірного нерухомого майна з прилюдних торгів, були направлені саме Суворовським відділом ДВС, який не є регіональним органом ДВС.

Відповідно до п.4 організатор перевіряє повноту заповнення заявки. У разі невідповідності заявки вимогам, передбаченим пунктом 2 цього розділу, Організатор через особистий кабінет відділу державної виконавчої служби повідомляє начальника відділу державної виконавчої служби, який передав майно на реалізацію, про необхідність усунення недоліків протягом трьох робочих днів.

Крім того, належну її квартиру було продано за заниженою ціною, фактично за 15000 доларів США, що вочевидь не відповідає ринкової вартості квартири, площею 44, кв.м. в м. Одесі.

Вказане підтверджується довідкою про вартість спірної квартири, станом на 2016 рік.

Також порушено п.п. 4 п.З Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення прилюдних торгів, оскільки державному виконавцю необхідно у строк не пізніше п`яти робочих днів після закінчення десятиденного строку) направляє до організатора торгів, копії документів, що підтверджують вартість (оцінку) майна (акт визначення вартості майна або звіт про оцінку майна, строк чинності якого відповідає вимогам частини п`ятої статті 58 Закону України «Про виконавче провадження»).

Сторона позивача, отримала на свій запит, від ДП «Сетам» тільки 1 ,2, 14, 21 аркуш звіту про незалежну оцінку майна, що може свідчити про те, що державним виконавцем на надано звіту про оцінку майна, а надано лише частину вказаного звіту, що грубо порушує встановлену процедуру.

У відповідності до Національного стандарту №1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 1440 від 10.09.2003, національний стандартні є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна.

Пунктом 4 Національного стандарту №1 встановлено, що оцінка майна проводитися з дотриманням принципів корисності, попиту і пропонування, заміщення, очікування, граничної продуктивності внеску, найбільш ефективного використання. Звіт про незалежну оцінку майна, не відповідає вимогам ст.12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» .

Таким чином, позивач вважає, що вказаний звіт про оцінку майна не є документом в сенсі ст. 3,9,12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та не був підставою створення будь-яких обов`язків стосовно реалізації арештованого майна.

Позивач звернувся до Суворовського районного суду міста Одеси зі скаргою на дії державного виконавця (головуючий -суддя Аліна С.С.). Ухвалою суду від 26.05.2023 року, по справі № 523/12498/22, судом визнано неправомірними дії державного виконавця Гончарова Л.В. повністю визнано неправимірни щодо реалізації квартири АДРЕСА_4 .

Виконавче провадження, відкрито у зв`язку з примусовим виконанням рішення Суворовського районного суду міста Одеси по справі № 523/12279/16-ц.

Постановою Одеського апеляційного суду від 30.09.2021 року, рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 20 січня 2020 року по справі 523/12279/16-ц було скасоване та ухвалене нове рішення про відмову в задоволенні позову. Ухвалою Верховного Суду від 17 грудня 2021 року, у відкритті касаційного провадження було відмовлено.

На адресу суду 10 лютого 2017 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного управління юстиції в Одеській області, Держаного підприємства «СЕТАМ» Міністерства Юстиції України, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Харітонова Тетяна Євгенівна, про визнання дій державного виконавця неправомірними, про визнання електронних торгів, протоколу проведених електронних торгів, договору купівлі-продажу квартири і свідоцтва про купівлю квартири з торгів недійсними, про скасування державної реєстрації квартири АДРЕСА_4 , про стягнення моральної шкоди та витрат на правову допомогу.

07 березня 2017 року (а.с.56,57) провадження по справі відкрито та призначено справу до розгляду.

27 квітня 2017 року ухвалою суду зупинено провадження по цивільній справі за № 523/2131/17 до набрання законної сили судовим ріщенням по цивільній справі за № 523/12279/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів (аліментів) за утримання ОСОБА_4 (а.с. 83,84).

03 квітня 2020 року відновлено провадження по справі. (а.с. 107,108).

Ухвалою суду від 25 лютого 2021 року зупинено провадження по цивільній справі за № 523/2131/17 до набрання законної сили судовим ріщенням по цивільній справі за № 523/12279/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів (аліментів) за утримання ОСОБА_4 (а.с. 151).

Ухвалою суду від 26 липня 2023 р. відновлено провадження по справі. (т.2, а.с. 24,25).

Ухвалою суду від 26 липня 2023 р. заяву представника позивача адвоката Рибака А. В. про вжиття заходів забезпечення позову задоволено та накладено арешт на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_5 . (т.2, а.с. 35,36).

Ухвалою суду від 13 вересня 2023 року призначено судову оціночно-будівельну експертизу в рамках зазначеної цивільної справи, проведення якої доручено Одеському науково - дослідному інституту судових експертиз МУЮ. (а.с. 51,52).

Ухвалою суду від 20 грудня 2023 року відновлено провадження по справі для розгляду клопотання адвоката Рибака Андрія Вікторовича, представника позивача ОСОБА_1 , про витребування доказів. (т.2, а.с. 69,70).

Ухвалою суду від 20 грудня 2023 року витребувано від КП «БЮРО ТЕХНІЧНОЇ ІНВЕНТАРИЗАЦІЇ» (м. Одеса, вул. Троїцька, 25), Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у м. Одеса (, адреса: 65102, м. Одеса, вул. 1-а Сортувальна, 36), Державного підприємства «Сетам», (м. Київ, вул. Стрілецька 4-6) у разі наявності завірену належним чином копію технічного паспорту на нерухоме майно, квартиру АДРЕСА_4 , з планами та характеристиками у повному обсязі, станом на 11.06.2016р. та інші наявні технічних паспортів на дану квартиру. (т.2, а.с. 71,72).

Ухвалою суду від 16 вересня 2024 року відновлено провадження по справі за позовом ОСОБА_1 (адреса для листування: АДРЕСА_1 ) до Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (65102, м. Одеса, вул. 1-а Сортувальна, 36 г), Державного підприємства «СЕТАМ» (01001, м. Київ, вул. Стрілецька, 4-6, регіональна філія в Одеській області (65091, м. Одеса, вул. Разумовська, 37), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ), третя особа без самостійних вимог: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Харитонова Тетяна Євгенівна (м. Одеса, вул. Нечипоренко, буд. 14, оф. 2), про визнання недійсними електронних торгів з реалізації квартири, визнання недійним акту державного виконавця про реалізацію майна боржника, визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса. (т.2, а.с. 112).

Представник позивача адвокат Кармазіна К. Ю. в судовому засіданні підтримала позовну вимоги та наполягала на їх задоволенні..

Представник відповідача Пересипського Відділу ДВС у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гончаренко А. В. в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог та просив відмовити у їх задоволенні.

Представник відповідача Державного підприємства «СЕТАМ» в судове засідання не з`явився та з клопотаннями про відкладення розгляду справи не звертався. Свою правову позицію висловив в запереченнях на позов, просив відмовити у задоволенні позовних вимог а.с.66-71,94-99 т.1.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та третя особа без самостійних вимог: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Харитонова Тетяна Євгенівна в судове засідання не прибули, про розгляд справи обізнані належним чином, причин неявки суду не сповістили та з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертались.

Враховуючи вимоги ст. 223 ЦПК України та ст.6 Конвенції Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та третьої особи.

Вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд доходить висновку про те, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Так судом встановлено, що заочним рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 20.10.2015 року був частково задоволений позов ОСОБА_4 і ОСОБА_2 . З ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 було стягнуто 150000 гривень аліментів та додаткових витрат, а також 50000 гривень моральної шкоди, на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_5 було стягнуто аліментів і додаткових витрат на утримання в розмірі 150000 гривень.

ОСОБА_6 , за довіреністю від ОСОБА_4 отримала виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 150000 гривень та 50000 гривень моральної шкоди. Одночасно ОСОБА_2 отримала другий виконавчий лист, про стягнення з ОСОБА_5 150000 гривень. Вказані виконавчі листи були пред`явлені до Суворовського відділу ДВС Головного управління Міністерства юстиції в Одеській області для виконання.

Постановами державного виконавця від 28.12.2015 року були відкриті два виконавчих провадження № 49723664; 49723708 про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 грошових коштів в сумі 150000 гривень і 50000 гривень та моральної шкоди, та про стягнення з ОСОБА_5 15000 гривень грошових коштів. Постановою заступника начальника ВДВС ОСОБА_7 від 28.12.2015 року вказані провадження було об`єднано.

Однак, вказані постанови не вручені позивачці, згадно правил ч. 5 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження». Про заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 20.10.2015 року ОСОБА_5 не знала, оскільки як вказує ОСОБА_5 в позовній заяві так і в інших документах, була зазначена невірна її адреса, в результаті чого, остання не отримувала жодних документів по вказаній справі.

При виконанні заочного рішення від 20.10.2016 року, співробітником Суворовського ВДВС була прийнята постанова про примусове стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 і ОСОБА_2 грошової суми в розмірі 350000 гривень.

Державний виконавець не ухвалив постанови про арешт майна боржника, всупереч ч. 1 ст. 55 Закону України «Про виконавче провадження» . 08.02.2016 року, державним виконавцем складено акт про арешт майна ОСОБА_5 - квартири АДРЕСА_4 , згідно з яким передав її на зберігання ОСОБА_8 - батькові ОСОБА_2 . Вказаний акт, також не був вручений ОСОБА_5 .

Постановою державного виконавця від 03.02.2016 року призначено суб`єкта оціночної діяльності - ТОВ «Інвестиційне-консалтингове бюро «Тріада» для проведення експертної оцінки квартири АДРЕСА_4 , повідомлення про проведення якої, ОСОБА_5 також не отримувала.

Після проведення оцінки, матеріали виконавчого провадження були направлені до державного підприємства «Сетам» Міністерства юстиції України (Одеська філія) для реалізації квартири ї з електронних (прилюдних) торгів, які згідно протоколу № 1713476 відбулись 11.06.2016 року, за результатами яких, право власності набуто співвідповідачем ОСОБА_3 .

Під час проведення торгів, вказані правовідносини були врегульовані, Наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2015 № 2710/5 «Про реалізацію арештованого майна шляхом проведення електронних торгів».

Заява на реалізацію арештованого майна від 10.03.2016 року № 7572 не містить повного ім`я та по-батькові боржника та стягувана, не містить даних щодо реєстраційного номеру облікової картки платника податків, зберігана майна, не містить даних щодо повної поштової адреси вказаного майна, (не зазначений поштовий індекс).

Всупереч п. 8 розділу III Порядку, в заяві на реалізацію арештованого майна, не зазначено: розмір жилої та нежилої площі квартири, кількість поверхів будинку, поверх, на якому розташована квартира, кількість кімнат, площа кожної кімнати; інформація про наявність зареєстрованих інших, крім боржника, мешканців (зокрема дітей), орендарів, інших користувачів приміщення.Незважаючи на невідповідність поданої заявки на реалізацію арештованого майна, ДП «Сетам» здійснило реалізацію вказаного майна.

Відповідно до Висновку експерта №24-1976 судово оціночно-будівельної експертизи а.с.94-104 т.2) ринкова вартість квартири АДРЕСА_4 . на момент проведення електронних торгів 11.06.2016 року, оформлені протоколом №173376 від 11.06.2016 року, вважаючи стан об,єкту дослідження задовільним, становила з округленням : 568 733 грн. (п,ятсот шустдесят вісім тисяч сімсот тридцять три гривні).

Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 26.05.2023 року, по справі № 523/12498/22 (головуючий-суддя Аліна С.С.) судом визнано неправомірними дії державного виконавця Гончарова Л.В. Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції у м. Одесі в частині направлення ДП «СЕТАМ» оцінку майна боржника у формі що не відповідає 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»; визнано неправомірною оцінку майна боржника - Звіт про незалежну оцінку майна від 08.02.2016 року, складений ТОВ "Інвестиційно-Консалтингове Бюро "ТРІАДА" з визначення ринкової вартості описаного та арештованого майна боржника ОСОБА_1 , а саме квартири АДРЕСА_4 , складеного на підставі постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності заступника начальника Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції у м. Одесі Гончаренко А.В. від 03.02.2016 року; визнано неправомірними дії державного виконавця Гончарова А.В. Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції у м. Одесі, в частині використання Звіту про незалежну оцінку майна від 08.02.2016 року, складеного ТОВ "Інвестиційно- Консалтингове Бюро "ТРІАДА", з визначення ринкової вартості описаного та арештованого майна боржника під час реалізації на ресурсі системи електронних торгів "СЕТАМ" квартири АДРЕСА_4 ; визнано неправомірними дії державного виконавця Гончарова А.В. Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції у м. Одесі в частині використання Звіту про незалежну оцінку майна від 08.02.2016 року, складеного Товариством з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно- Консалтингове Бюро "ТРІАДА" з визначення ринкової вартості описаного та арештованого майна боржника під час реалізації на ресурсі системи електронних торгів "СЕТАМ" квартири АДРЕСА_4 .

З урахуванням вищезазначеного, суд вважає, що відповідачами порушено процедуру проведення прилюдних торгів, що призвело до значного заниження вартості спірного майна та порушення прав позивачки.

Виконавче провадження, відкрито у зв`язку з примусовим виконанням рішення Суворовського районного суду міста Одеси по справі № 523/12279/16-ц, в даній справі судом винесено ухвалу від 29 липня 2015 року про арешт та заборону виконання яких-небудь дій відносно квартири АДРЕСА_4 (а.с.21 справа № 523/12279/16-ц) .

Постановою Одеського апеляційного суду від 30.09.2021 року, рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 20 січня 2020 року по справі 523/12279/16-ц скасоване та ухвалене нове рішення про відмову в задоволенні позову. Ухвалою Верховного Суду від 17 грудня 2021 року, у відкритті касаційного провадження було відмовлено.

Правова природа процедури реалізації майна на електронних торгах полягає в продажі майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника торгів, та складанні за результатами їх проведення акта про проведення торгів, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно у випадках, визначених законодавством.

Особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства (стаття 650 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною першою статті 656 ЦК України передбачено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

З аналізу частини першої статті 650, частини першої статті 655 та частини четвертої статті 656 ЦК України можна зробити висновок, що процедура набуття майна на електронних торгах є різновидом договору купівлі-продажу. Сторонами в договорі купівлі- продажу є продавець і покупець.

Право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару (частина перша статті 658 ЦК України).

Набуття майна за результатами електронних торгів є особливим видом договору купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна, є державна виконавча служба та організатор електронних торгів. Покупцем відповідно є переможець електронних торгів.

Отже, відчуження майна з електронних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, тому така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені частинами першою-третьою та шостою статті 203 ЦК України (частина перша статті 215 цього Кодексу).

Подібний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 910/856/17.

При вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити, чи мало місце порушення вимог Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5 та інших норм законодавства при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів.

Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У відповідності до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода серед іншого полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди маж визначатися залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ч. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України N 4 від 31.03.95р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі - «Постанова»), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до ч. 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

В даному випадку, приймаючи до уваги посилання позивача на спричинення їй моральної шкоди та враховуючи те, що у зв`язку із протиправними діями відповідача ОСОБА_2 позивачу довелося докладати значних зусиль для відновлення свого порушеного права, що стало причиною моральних страждань, суд погоджується з вимогами позивача про необхідність відшкодування такої моральної шкоди та задовольняє позовні вимоги в цій частині позову частково шляхом стягнення моральної шкоди з відповідача ОСОБА_2 у розмірі 50000 гривень на користь позивача.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 133 ЦПК України визначено перелік витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед яких, в тому числі, є й витрати на професійну правничу допомогу.

Судом встановлено, що позивачем заявлено до стягнення з відповідачів на її користь 22500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з приписами ч.ч. 1-6 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Також Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Верховний Суд у постанові від 30.09.2020 у справі №201/14495/16-ц зазначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 у справі №362/3912/18.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

За таких обставин, з огляду на співмірність та розумність розміру судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку про задоволення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 11000,00 грн. та стягнення зазначених витрат з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь позивача документально підтверджені судові витрати в сумі 2453,00 грн.

Керуючись ст.ст. 3, 4-7,11-13,17-18,109,131,137, 141, 211, 223, 263-265, 268, 352,354 ЦПК України, суд,

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (адреса для листування: АДРЕСА_1 ) до Пересипського Відділу ДВС у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (раніше Перший Суворовський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (650025, м. Одеса, вул.Заболотного,38А), Державного підприємства «СЕТАМ» (01001, м. Київ, вул. Стрілецька, 4-6, регіональна філія в Одеській області (65091, м. Одеса, вул. Разумовська, 37), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ), третя особа без самостійних вимог: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Харитонова Тетяна Євгенівна (м. Одеса, вул. Нечипоренко, буд. 14, оф. 2), про визнання недійсними електронних торгів з реалізації квартири, визнання недійним акту державного виконавця про реалізацію майна боржника, визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса - задовольнити частково.

Визнати недійсними електроні торги з реалізації квартири АДРЕСА_4 , оформлені протоколом № 173376, від 11.06.2016 року;

Визнати недійсним акт державного виконавця про реалізацію майна боржника від 24 червня 2016 року, квартири АДРЕСА_4 з електроних торгів ОСОБА_3 .

Визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Харитонової Тетяни Євгенівни, Одеський міський нотаріальний округ, індексний номер 30350365 від 07 липня 2016 року, щодо реєстрації об`єкта нерухомого майна у вигляді квартири АДРЕСА_4 за ОСОБА_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН № НОМЕР_1 , судовий збір в сумі 2453,00 грн. на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН № НОМЕР_2 , в іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН № НОМЕР_1 , за правничу допомогу в сумі 11000,00 грн. на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН № НОМЕР_2 , в іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН № НОМЕР_1 , моральну шкоду в сумі 50000,00 грн. на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН № НОМЕР_2 , в іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Суворовський районний суд м. Одеси.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складений та підписаний 07 травня 2025 року.

Суддя