Справа № 165/3307/24 Головуючий у 1 інстанції: Гайворонський О. В.
Провадження № 22-ц/802/515/25 Доповідач: Федонюк С. Ю.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Федонюк С. Ю.,

суддів - Матвійчук Л. В., Осіпука В. В.,

з участю :

секретаря судового засідання Савчук О. В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Якименко З. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку в режимі відеоконференції цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про повернення майна після розірвання договору підряду, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором підряду, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 на рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 14 лютого 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом, мотивуючи вимоги тим, що наприкінці 2019 року він із відповідачем в усній формі домовились про те, що останній виконає ремонтно-зварювальні роботи належного позивачеві автомобіля марки «Volkswagen Crafter», 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , а позивач сплатить вартість роботи та витрати на придбання необхідних матеріалів. При цьому, чіткого терміну виконання робіт та конкретної вартості ремонту й обсягу робіт сторонами визначено не було. Зазначає, що особисто передав відповідачу своє авто. У 2021 році йому стало відомо, що ОСОБА_3 не приступив до ремонтних робіт, тому він звернувся з цього приводу до поліції. Після цього відповідач зобов`язався виконати свої зобов`язання до кінця 2021 року. До квітня 2022 року ОСОБА_3 отримав від нього 2000 доларів США за частково виконані зварювальні роботи, а 10.04.2022 ще 500 доларів США, що підтверджується розпискою.

Позивач указує, що незважаючи на оплату робіт, відповідач свої зобов`язання не виконав та відмовився повертати автомобіль, тому позивач знову звернувся до поліції із заявою, однак начальником ВП №1 м.Нововолинська Володимирського РВП ГУНП у Волинській області йому було надано відповіді 02.09.2021 року та 08.07.2022 року, що для вирішення цивільно-правового спору слід звернутися до суду.

Зазначав, що 01.09.2022 звертався до суду з вимогами до ОСОБА_3 про витребування спірного автомобіля з чужого незаконного володіння, однак апеляційним судом від 20.06.2024 було відмовлено в цьому позові через неправильну кваліфікацію правовідносин та покликання в позові не на ті норми закону.

Також вказував, що неправомірні дії відповідача позбавляють його можливості володіти, користуватись та розпоряджатись належним йому майном, у зв`язку з чим ОСОБА_1 просив суд припинити утримання відповідачем ОСОБА_3 автомобіля марки та моделі «Volkswagen Crafter», 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , що належить йому на праві власності, та зобов`язати ОСОБА_3 повернути вказаний автомобіль.

Відповідач ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з нього заборгованість за договором підряду.

ОСОБА_3 обґрунтовував зустрічний позов тим, що упродовж 2015-2022 років ним проводились замовлені ОСОБА_1 ремонті роботи кузова автомобіля «Volkswagen Crafter», 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який був добровільно переданий йому для виконання ремонтних робіт на підставі усної домовленості. Загальна вартість виконаних робіт склала 10 565 доларів США. Об`єм і вартість виконаних робіт були погоджені сторонами особисто в усній формі при кожному зверненні, а також хід виконання замовлених робіт згідно з актом №4 доводився до відома ОСОБА_1 засобами електронного зв`язку (телефон, вайбер). Контроль за ходом виконання, якістю проведення робіт здійснювався ОСОБА_1 особисто під час виконання і по їх завершенні. Вказує, що жодних зауважень і претензій щодо якості, об`ємів, вартості, строків виконання робіт від ОСОБА_1 не надходило. Зазначає, що в період з 2022 року по 2024 рік під час ініційованих ним зустрічей ОСОБА_1 гарантував підписання актів приймання-передачі виконаних робіт і їх оплату в повному обсязі.

Вказує, що не заперечує щодо часткової сплати ОСОБА_1 вартості виконаного ремонту кузова автомобіля на суму 4 100 доларів США, однак станом на 17.07.2024 залишок заборгованості за ремонт кузова належного позивачу автомобіля складає 6 465 доларів США , що в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 17.07.2024 становить 266730,00 грн, яку і просить стягнути.

Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 14 лютого 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Припинено утримання ОСОБА_3 автомобіля марки та моделі «Volkswagen Crafter», 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 . Зобов`язано ОСОБА_3 повернути ОСОБА_1 автомобіль марки та моделі «Volkswagen Crafter», 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 . Стягнуто зі ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 2000 гривень судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором підряду відмовлено повністю.

Не погодившись із даним рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи, просив його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення зустрічного позову в повному обсязі, а в задоволенні первісного позову просив відмовити.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що відмовляючи в задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції безпідставно вказав, що надані ним акти приймання-передачі виконаних робіт №1, №2, №3 та №4 та вимога про сплату заборгованості за ремонт автомобіля на суму 266730 грн не є тими доказами, якими підтверджується наявність та розмір заборгованості за оскаржуваним договором. Вважає, що судом неправомірно не взято до уваги дані акти приймання-передачі виконаних робіт. Об`єм і вартість виконаних робіт були погоджені сторонами особисто в усній формі при кожному зверненні, а також хід виконання замовлених робіт згідно з актом №4 доводився до відома ОСОБА_1 засобами електронного зв`язку (телефоном, у вайбері). Контроль за ходом виконання, якістю проведення робіт здійснювався ОСОБА_1 особисто під час виконання і після їх завершення. Жодних зауважень і претензій від ОСОБА_1 не надходило. Документи ОСОБА_1 отримав особисто, зауважень у встановлений строк не висловив, однак акти приймання-передачі виконаних робіт не підписав, відповіді на вимогу не надав, не спростував зазначених у ній обставин і не сплатив заборгованість за виконані роботи. Враховуючи зазначені обставини, вважає, що розірвання договору підряду не відбулось, тому він має право утримувати належний ОСОБА_1 автомобіль до повного погашення заборгованості за договором підряду.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вказує на те, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, оскільки суд першої інстанції забезпечив повний і всебічний розгляд справи й ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення, а доводи скарги висновків суду не спростовують. Зазначав, що про розірвання відносин щодо виконання ремонтних робіт повідомляв відповідачу неодноразово та просив його повернути автомобіль. Починаючи з 2021 року. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали цивільної справи, зміст оскаржуваного судового рішення, обговоривши доводи апеляційної скарги, врахувавши аргументи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, апеляційний суд доходить висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Задовольняючи первісний позов, суд першої інстанції виходив з того, що суду не надано належних, допустимих та достатніх доказів про те, що сторонами ОСОБА_1 та ОСОБА_3 погоджено конкретні об`єм виконання робіт, ціну та строки робіт, позивач не підписував акти виконаних робіт, а тому суд дійшов висновку про відсутність у ОСОБА_3 права на притримання (утримування) спірного автомобіля, а також щодо зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором підряду суд вважав, що підстав для задоволення позову немає через недоведеність вимог.

З такими висновками суду першої інстанції апеляційний суд погоджується з огляду на наступне.

Згідно із частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На думку колегії суддів, оскаржуване рішення відповідає вказаним вимогам закону.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Судом установлено, що ОСОБА_1 є власником автомобіля марки та моделі «Volkswagen Crafter», 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 8).

Сторони на підставі усної домовленості узгодили, що ОСОБА_3 виконає ремонтно-зварювальні роботи кузова належного ОСОБА_1 автомобіля, підготувавши його до фарбування, а ОСОБА_1 сплатить вартість виконаних робіт та придбаних матеріалів. Про ремонтні роботи сторони домовились в усній формі, ні тарифів, ні строків та умов надання таких робіт письмово обумовлено не було.

Зазначені обставини не заперечуються сторонами як у поданих позовах, так і в судовому засіданні.

Дані обставини також встановлені в постанові Волинського апеляційного суду від 20 червня 2024 року при розгляді справи № 165/2303/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про витребування майна (автомобіля) з чужого незаконного володіння.

Матеріалами даної справи встановлено, що в ОСОБА_1 виникли спори зі ОСОБА_3 щодо проведення ремонтних робіт та оплати за ці роботи. Внаслідок того, що ОСОБА_1 вимагав розірвати усні домовленості та повернути автомобіль, а ОСОБА_3 фактично утримував його в себе, позивач звертався до правоохоронних органів у вересні 2021 року та у липні 2022 року, про що зазначено у змісті судового рішення Волинського апеляційного суду від 20 червня 2024 року у справі № 165/2303/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння. Також цим рішенням у вказаній справі констатовано, що між сторонами існують договірні відносини на предмет проведення ремонтних робіт автомобіля позивача відповідачем. Підтверджено, що згідно із розпискою від 10 квітня 2022 року ОСОБА_3 визнав, що ОСОБА_1 йому сплатив за частково виконані зварювальні ремонтні роботи 2500 доларів США.

Цим же судовим рішенням, а також листом, надісланим ОСОБА_3 . ОСОБА_1 20 липня 2022 року (а.с.43-44) доводиться факт утримання відповідачем у своєму розпорядженні спірного автомобіля та його вимогу про оплату 4000 доларів США за роботу.

Як установлено судом, у позові ОСОБА_1 про витребування автомобіля судом було відмовлено лише з огляду на те, що він був заявлений на підставі ст.387 та ст. 1211 ЦК України, а тому суд дійшов висновку про неможливість його задоволення у разі існування між сторонами договірних відносин та передання майна позивачем у володіння відповідача добровільно.

Також з матеріалів справи вбачається, що сторони з метою мирного врегулювання спору підписали попередній договір від 19 червня 2024 року, умовами якого були передбачені можливість укладення письмового договору підряду виконання робіт з продовження підготовчо-відновлювальних робіт для нанесення лакофарбового покриття і нанесення лакофарбового покриття на автомобіль та строк виконання подальшого етапу робіт 1 місяць з дати укладення основного договору, а також вартість виконання усіх ремонтних робіт разом з матеріалами 2500 доларів США (а.с.18).

Як зазначив у судовому засіданні апеляційного суду позивач ОСОБА_1 , вартість робіт у попередньому договорі стосувалась робіт із фарбування автомобіля, однак ОСОБА_3 не надав йому для огляду автомобіль, а тому він не прийняв попередній етап підготовчих робіт, не може оцінити якість і об`єм уже зробленого, оскільки відповідач утримує належний йому автомобіль у своєму гаражі, вимагає оплати у надто завищеному розмірі, що не відповідає реальним розцінкам за такі роботи, також вимагає підписання актів виконаних робіт без належного огляду автомобіля та оцінки того, що ним зроблено, а до пофарбування ще не приступав взагалі. Ствердив, що неодноразо повідомляв усно ОСОБА_3 про розірвання домовленостей між ними щодо ремонту і вимагав повернення його автомобіля у тому стані, який був на момент вимоги, однак отримував відмову.

20 липня 2024 року ОСОБА_3 цінним листом з описом вкладення №154 надіслав ОСОБА_1 для підписання у семиденний строк чотири акти приймання-передачі виконаних робіт від 17.07.2024, а також вимогу про сплату заборгованості за ремонт автомобіля в сумі 266 730,00 грн. Крім того, ОСОБА_3 повідомив ОСОБА_1 про намір утримувати належний йому автомобіль до повного погашення заборгованості (а.с.45-55).

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі статтею 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. (стаття 627 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Як визначено ст. 843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способі її визначення. Якщо у договорі підряду не встановлено ціну роботи або способі її визначення, ціна встановлюється за рішенням суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Відповідно до ст.844 ЦК України ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником. Кошторис на виконання робіт може бути приблизним або твердим. Кошторис є твердим, якщо інше не встановлено договором. Зміни до твердого кошторису можуть вноситися лише за погодженням сторін. У разі перевищення твердого кошторису усі пов`язані з цим витрати несе підрядник, якщо інше не встановлено законом. Якщо виникла необхідність проведення додаткових робіт і у зв`язку з цим істотного перевищення визначеного приблизного кошторису, підрядник зобов`язаний своєчасно попередити про це замовника. Замовник, який не погодився на перевищення кошторису, має право відмовитися від договору підряду. У цьому разі підрядник може вимагати від замовника оплати виконаної частини роботи. Підрядник, який своєчасно не попередив замовника про необхідність перевищення приблизного кошторису, зобов`язаний виконати договір підряду за ціною, встановленою договором.

Підрядник не має права вимагати збільшення твердого кошторису, а замовник - його зменшення в разі, якщо на момент укладення договору підряду не можна було передбачити повний обсяг роботи або необхідні для цього витрати. У разі істотного зростання після укладення договору вартості матеріалу, устаткування, які мали бути надані підрядником, а також вартості послуг, що надавалися йому іншими особами, підрядник має право вимагати збільшення кошторису. У разі відмови замовника від збільшення кошторису підрядник має право вимагати розірвання договору.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 852 ЦК України, якщо підрядник відступив від умов договору підряду, що погіршило роботу, або допустив інші недоліки в роботі, замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного виправлення цих недоліків у розумний строк або виправити їх за свій рахунок з правом на відшкодування своїх витрат на виправлення недоліків чи відповідного зменшення плати за роботу, якщо інше не встановлено договором. За наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції другою стороною.

Разом з тим, у відповідності до стаття 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди (пункт 4 частини першої статті 611 ЦК України).

Статтею 849 ЦК України визначено, що замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника. Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника.

Замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

За наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків (стаття 852 ЦК).

Отже, замовник має право на розірвання договору у випадках, передбачених законом.

Статтею 853 ЦК встановлено обов`язок замовника прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Однак, позивач покликається на те, що відповідач не допускає його до огляду автомобіля та належного визначення реального обсягу виконаної роботи. Протилежного відповідач ОСОБА_3 та його представник у суді не довели.

Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором (стаття 854 ЦК України).

Під час розгляду справи суду не надано жодних належних та достатніх доказів про обумовлення сторонами конкретних тарифів, строків, об`ємів та ціни виконання ремонтно-зварювальних робіт.

Разом з тим, ОСОБА_3 не заперечує, що продовжує утримувати в себе автомобіль, що належить ОСОБА_1 , до повного погашення заборгованості.

Враховуючи те, що позивач відмовився від продовження договору щодо ремонту його автомобіля, а укладений між сторонами усний договір підряду розірвано з ініціативи замовника, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що вимога позивача про повернення автомобіля підлягає задоволенню.

Відповідачем не доведено жодними належними та допустимими доказами, що обумовлені усною угодою зварювально-підготовчі роботи повністю виконані та що ОСОБА_3 належним чином надав позивачу для прийняття результати роботи, а останній її безпідставно не прийняв .

Якщо замовник не сплатив встановленої ціни роботи або іншої суми, належної підрядникові у зв`язку з виконанням договору підряду, підрядник має право притримати результат роботи, а також устаткування, залишок невикористаного матеріалу та інше майно замовника, що є у підрядника (ст.856 ЦК).

Оскільки знайшли своє підтвердження під час судового розгляду справи доводи позивача ОСОБА_1 про те, що ці роботи не виконувалися в розумний строк, на даний час не є закінченими та неможливо через утримання автомобіля відповідачем визначити дійсний об`єм та вартість фактично здійснених робіт, з урахуванням уже сплачених сум, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо незаконності притримування відповідачем автомобіля з покликанням на ст.856 ЦК України.

Щодо доводів апеляційної скарги про відхилення судом актів приймання-передачі виконаних робіт, колегія суддів зазначає наступне.

Акт наданих послуг або виконаних робіт складається в двох примірниках один для виконавця, інший для замовника. Обидва примірники підписуються як виконавцем, так і замовником. За актом виконавець передає замовнику виконані роботи чи надані послуги, і замовник їх приймає. Підписи сторін підтверджують передачу й приймання робіт чи послуг. Замовник може зазначати в акті про часткове виконання робіт чи послуг, а також може зазначати претензії до виконаних робіт чи наданих послуг і т. д.

Проте, акти не підписувались позивачем, оскільки автомобіль йому з виконаною роботою не передано.

Таким чином, оцінюючи мотиви відмови позивача від підписання спірних актів, суд вважає, що позивач надав відповідачу належні пояснення щодо своєї відмови, а відмова позивача від підписання актів прийняття виконаних робіт була обґрунтованою.

Покликання представника відповідача на неврахування судом висновків Вищого господарського суду України (постанова від 11.05.2012 у справі № 21/5005/14068/2011) та правових позицій Верховного Суду в господарських справах (постанови від 17.08.2021 у справі № 910/16308/20, від 06.12.2019 у справі № 910/7446/18, від 14.07.2021 у справі № 911/1981/20, від 20.04.2021 у справі № 905/411/17 та інших) колегія суддів не бере до уваги, оскільки обставини в наведених справах не є схожими з обставинами даної справи. висновки у цих справах та у справі, яка переглядається, а також встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, є різними. У кожній із зазначених справ суди виходили з конкретних обставин справи та фактично-доказової бази з урахуванням наданих сторонами доказів, оцінюючи їх у сукупності. Так, у наведених справах спори стосувались, зокрема, договорів будівельного підряду, обслуговування систем електропостачання, дорожніх робіт, укладених між юридичними особами і підприємцями у письмовому вигляді із зазначенням істотних умов договорів та із переданням замовнику результатів роботи. Разом з тим, законом визначено й певні особливості договорів будівельного підряду, побутового підряду та надання послуг, які не однаково регулюють правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Докази мають бути належними, допустимими та достовірними.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч.ч. 1-3 ст. 77 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 78 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частинами 6, 7 ст. 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Отже, не доведеним є те, що вартість робіт, виконаних ОСОБА_3 з ремонту спірного автомобіля, не є завищеною та відповідає реальній вартості такого роду робіт. Зазначена в складених відповідачем актах приймання-передачі вартість не підтверджує, що сторони дійшли згоди саме про таку вартість визначених відповідачем робіт, не може достовірно доводити обсяг виконаної роботи, оскільки не підписана іншою стороною .

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин, усі фактичні обставини справи, надав належну правову оцінку поданим сторонами доказам, а також доводам сторін, обґрунтовано керувався тим, що відсутні правові підстави для задоволення зустрічного позову ОСОБА_3 , який фактично не довів належне виконання ним договору підряду.

Колегія суддів погоджується з висновками суду про недоведеність ОСОБА_3 вимог зустрічного позову та про наявність підстав для задоволення первісного позову ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного судового рішення, вони зводяться до незгоди з висновками суду по суті вирішення спору й до власного тлумачення норм матеріального та процесуального права, однак вони спростовуються матеріалами справи та наведеними нормами права, а тому відхиляються апеляційним судом.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають, то колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 14 лютого 2025 року в цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді