ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2025 року

м. Харків

справа № 643/10954/23

провадження №22-ц/818/1677/25

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Тичкової О.Ю.,

суддів - Маміної О.В., Пилипчук Н.П.

за участю секретаря судового засідання Волобуєва О.О.

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

інші учасники справи:

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору- Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, як орган опіки та піклування

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 26.11.2024 року у складі судді Поліщук Т.В.,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом після уточнення якого ( а.с. 124-129), просив позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітної доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнути з відповідачки на користь позивача аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду та досягнення дитиною повноліття.

Позов мотивований тим, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилась донька - ОСОБА_3 . Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 15.11.2017 шлюб між сторонами розірвано. Донька проживала та проживає разом із позивачем. Відповідачка вихованням дитини не займається, коштів на утримання доньки не надає, продукти харчування та одяг для дитини не купує, не цікавиться успіхами у навчанні та станом її здоров`я. Вихованням, матеріальним забезпеченням, доглядом за ОСОБА_3 займається позивач, створюючи усі умови для повного та всебічного розвитку дитини. Під час гострої респіраторної інфекції спричиненої коронавірусом COVID-19, а також у зв`язку зі збройною агресією з боку РФ та введенням в Україні воєнного стану ОСОБА_3 потребувала материнської любові, опіки, турботи та підтримки, але відповідачка зі своєї сторони в цей період доньку жодним чином не підтримувала та взагалі не приділяла ніякої уваги і не цікавилася її життям. Навіть знаючи, що місто Харків постійно знаходилось та знаходиться під обстрілами остання не телефонувала та не телефонує доньці, щоб поцікавиться як її справи та як вона себе почуває.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 26 листопада 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду, а саме 17.10.2023 та досягнення дитиною повноліття.

В частині позовних вимог про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1073 грн 60 коп.

Судове рішення мотивоване тим, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є не доцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, який за встановлених у справі обставин застосовувати не можна. Разом з тим, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовної вимоги про стягнення з відповідачки аліментів на користь позивачки на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині відмови позовних вимог про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в цій частині. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не повно встановив обставини справи та зробив висновки що не відповідають дійсним обставинам у справі та ухвалив необґрунтоване та незаконне рішення. Позивач вважає, що надав суду належні та допустимі докази, що доводять факт ухилення відповідачки від виконання своїх обов`язків з виховання малолітньої доньки. Суд зазначеним доказам належної оцінки не надав та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову про позбавлення батьківських прав.

Рішення суду оскаржується лише в частині відмови у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, тому в іншій частині судом не переглядається.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Відповідно до частини першої статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення представника позивача, дослідивши наявні у справі докази, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не ому задоволенню.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 мають неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого Московським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №167 від 11.03.2009 року (т. 1 а.с.12).

Згідно паспорта серія НОМЕР_2 , виданого 29 квітня 2004 року Московським РВХМУУМВС України в Харківській області, довідки про реєстрацію місця проживання особи сформованої 05.04.2023 позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та неповнолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.10,15)

Відповідачка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою про реєстрацію проживання особи, сформованою 20.10.2023 року (а.с. 31).

Відповідно до листа КНП «Міська дитяча поліклініка № 7» Харківської міської ради № 332 від 12.09.2023 неповнолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходиться під наглядом фахівців КНП «Міська дитяча поліклініка № 7» Харківської міської ради з народження. Декларація про надання первинної медичної допомоги підписана з лікарем-педіатром ОСОБА_7 від імені батька. З 01.01.2019 звертався до поліклініки стосовно стану здоров`я дитини та супроводжував батько, ОСОБА_1 . Мати дівчинки, ОСОБА_2 у вказаний період, з питань надання медичної допомоги її доньці або з будь-яких питань стосовно ОСОБА_3 до поліклініки не зверталась(т. 1 а.с.17).

З довідок КНП «Міська поліклініка № 9» Харківської міської ради від 07.09.2019 та 12.09.2023 ОСОБА_3 2009 р.н. знаходиться під наглядом ЛОР лікаря та відвідує його з батьком ОСОБА_1 або його дружиною ОСОБА_8 з 2019 року. Під час хвороби дитини, або з питань здоров`я дитини протягом 2019-2023 років на прийом звертався батько дитини ОСОБА_1 разом з донькою (т. 1 а.с.18-19).

Згідно з довідкою комунального закладу «Харківський ліцей № 161 «Імпульс» Харківської міської ради» № 02-25/190 від 22.09.2023 ОСОБА_3 навчається в комунальному закладі «Харківський ліцей № 161 «Імпульс» Харківської міської ради» з першого класу. Протягом навчання ОСОБА_3 зарекомендувала себе як самостійна, активна та відповідальна учениця. На заняттях активна, виконує домашні завдання. Приймає активну участь у житті класу. Вміє триматись у шкільному колективі, користується авторитетом у товаришів. У складних ситуаціях проявляє себе як рішуча та діюча особистість. Вміє постояти за себе та за своїх друзів. З 01.01.2019 шкільним життям ОСОБА_3 цікавиться батько - ОСОБА_1 . Відвідує всі батьківські збори, спілкується із вчителями та класним керівником. Батько особисто займався переводом ОСОБА_3 до Глобинського ліцею № 1 В.Є. Курченка та назад до нашого навчального закладу. Батько приділяє багато уваги вихованню доньки, постійно відвідує школу, бере активну участь у позакласному житті доньки. Взаємовідносини в сім`ї, де проживає ОСОБА_3 , доброзичливі. Мати, ОСОБА_2 з донькою не проживає, на батьківських зборах присутня не була, протягом цього періоду з вчителями не спілкувалась та не цікавилась навчальними успіхами доньки (т. 1 а.с. 20).

Згідно з відповіддю Глобинського ліцею № 1 В.Є. Курченка № 141 від 28.09.2023 за час навчання ОСОБА_3 її успіхами, відвідуванням батьківських зборів, спілкуванням з класним керівником (в онлайн режимі, телефонному режимі) займалася ОСОБА_8 . Переводом доньки до навчального закладу на тимчасове навчання займався батько ОСОБА_1 . Заява на відрахування була написана ОСОБА_8 . ОСОБА_2 (мати ОСОБА_3 ) жодного разу не цікавилася успіхами доньки у навчанні, не спілкувалася з класним керівником, не була присутня на батьківських зборах та жодного разу не зверталася до ліцею з будь-яких питань стосовно ОСОБА_3 (т. 1 а.с.21).

Згідно з висновком Департаменту служби у справах дітей виконавчого комітету Харківської міської ради до суду направлено висновок №84 від 16.02.2024 року позбавлення відповідачки ОСОБА_2 батьківських прав у відношенні малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є доцільним, тому що вона не виконує свої батьківські обов`язки ( т.1 а.с. 98-99).

При розгляді справи судом встановлено, що відповідачка на теперішній час є особою, яка перебуває під тимчасовим захистом та проживає у Швеції, сторона позивача даний факт не заперечувала, відповідачка періодично спілкується з донькою, що підтверджується наданими представником відповідача скриншотами з телефону, здійснювала перекази грошових коштів, до виїзду за кордон допомагала грошовими коштами, про що зазначила свідок ОСОБА_11 . Свідок ОСОБА_12 підтвердив доводи сторони відповідача про те, що мати пропонувала дитині приїхати до неї. Зауваження свідка про те, що відповідачка запропонувала дитині їхати до неї задля отримання додаткових коштів є припущенням свідка.

Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року встановлено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

За приписами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Надані позивачем належні та допустимі докази свідчать про те, що відповідачка ОСОБА_2 не виявляє до дитини батьківського піклування з січня 2019 року.

Європейський суд з прав людини, практику та рішення якого суди мають застосовувати як джерело права відповідно до Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграфи 57, 58). При цьому, на перше місце ставляться «як найкращі інтереси дитини», оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення.

Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах: від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18 (провадження № 61-4014св20), від 13 квітня 2020 року у справі № 760/468/18 (провадження № 61-8883св19), від 11 березня 2020 року у справі № 638/16622/17 (провадження № 61-13752св19), від 23 грудня 2020 року у справі № 522/21914/14 (провадження № 61-8179св19).

Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків (абз. 2 п. 18 Постанови).

Відповідачка надала відзив на позовну заяву в якому заперечувала проти позовних вимог та надала додаткові пояснення з скріншотами екрану телефона щодо телефонних дзвінків та письмового листування.

Проте, в супереч вимог 12, 81 ЦПК, доказів виконання свого батьківського обов`язку з утримання, піклування, турботи та виховання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , народження суду першої та апеляційної інстанції не надала.

Таким чином судом зроблені обґрунтовані висновки про доведеність неналежного виконання ОСОБА_2 батьківських прав, проте з урахуванням того, що позбавлення батьківський прав є виключною мірою, враховуючи її заперечення проти позову та враховуючи інтереси дівчинки для якої є важливою підтримка зв`язку з мамою та існуючу можливість виправлення поведінки матері на краще, судова колегія погоджується з висновком суду про відмову у задоволені позову.

Одночасно колегія суддів вважає за необхідне попередити ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до дитини.

Європейський суд з прав людини вказав, щопункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

За правилами, передбаченими пункту 1 частини 1 статті 374, статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги викладених судом висновків не спростовують, скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін. Попередити ОСОБА_2 про необхідність зміни ставлення до виховання доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 26 листопада 2024 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 залишити без змін.

Попередити ОСОБА_2 про необхідність зміни ставлення до виховання доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 12.05.2025

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук