Справа №403/96/25 провадження № 2-о/403/10/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 травня 2025 року с-ще Устинівка

Устинівський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Атаманової С.Ю.,

при секретарі судового засідання Карпяк Л.І.,

з участю:

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника - адвоката Проценко О.М.,

заінтересованої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Устинівка в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Долинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), ІНФОРМАЦІЯ_1 , військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України, ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення (факту смерті),

В С Т А Н О В И В:

Представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Проценко О.М. звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Степанівка Устинівського району Кіровоградської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , солдата, стрільця-помічника гранатометника 3 аеромобільного відділення 3 аеромобільного взводу 4 аеромобільної роти НОМЕР_2 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 , який загинув під час виконання бойового завдання із захисту територіальної цілісності Батьківщини, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації проти України на території Луганської області, встановивши дату його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце смерті - селище Білогорівка Сєвєродонецького району Луганської області Україна. Встановлення даного факту необхідне заявнику для проведення державної реєстрації смерті брата, від якого залежить виникнення особистих та майнових прав заявника, зокрема, щодо отримання одноразової допомоги після загибелі брата та оформлення спадщини після його смерті.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 прохав суд встановити факт смерті ОСОБА_3 , який є його братом по материнській лінії, та який загинув під час проходження військової служби, що підтверджується відповідним актом про настання смерті. Додатково пояснив, що крім нього, старшим братом загиблого ОСОБА_3 є гр-н ОСОБА_2 , який відмовився на його користь від оформлення спадкових прав після смерті меншого брата, а їх спільна матір ОСОБА_4 була позбавлена батьківських прав стосовно останнього. Встановлення даного факту необхідне заявнику для звернення до нотаріуса та отримання відповідних виплат, належних йому, як брату, загиблого військовослужбовця.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Проценко О.М. підтримала заявлену вимогу про встановлення факту, що має юридичне значення, та прохала суд її задоволити з огляду на надання достатнього обсягу доказів на підтвердження факту смерті гр-на ОСОБА_3 під час під час перебування на військовій службі. Зазначила, що на підставі акту про настання смерті було встановлено, що брат заявника - ОСОБА_3 загинув внаслідок обвалу плити і свідченнями військовослужбовців підтверджується неможливість забрати його тіло. За вказаних обставин ОСОБА_3 було визнано таким, що зник безвісти за особливих обставин. Встановлення факту смерті ОСОБА_3 необхідне заявнику для проведення державної реєстрації цього факту, а також отримання ним заробітної плати, яка не була отримана загиблим за життя.

В судовому засіданні заінтересована особа ОСОБА_2 не заперечував проти задоволення вимоги ОСОБА_1 , який є його братом, про встановлення факту смерті їх меншого брата по материнській лінії ОСОБА_3 , зазначивши про відсутність у нього заперечень щодо оформлення заявником спадщини у виді виплат членам сімї загиблого військовослужбовця. Додатково пояснив, що їх мати ОСОБА_4 була позбавлена батьківських прав стосовно брата ОСОБА_3 , які не поновлювала, і саме він був офіційно його опікуном до досягнення ним повноліття.

Представник заінтересованої особи - Долинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) в судове засідання для участі у розгляді справи не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у порядку, передбаченому ст.128 ЦПК України (а.с.82). Письмових пояснень щодо поданої ОСОБА_1 заяви про встановлення факту смерті ОСОБА_3 до суду не подав.

Представник заінтересованої особи - ІНФОРМАЦІЯ_4 в судове засідання для участі у розгляді справи не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у порядку, передбаченому ст.128 ЦПК України (а.с.84). Письмових пояснень, заяв та клопотань на дату проведення судового засідання суду не подав.

Представник заінтересованої особи - військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України в судове засідання для участі у розгляді справи не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у порядку, передбаченому ст.128 ЦПК України (а.с.85). Письмових пояснень щодо викладених в заяві ОСОБА_1 обставин до суду не подав.

Заслухавши пояснення заявника та його представника, заінтересованої особи ОСОБА_2 , безпосередньо дослідивши письмові докази у справі, судом встановлені наступні фактичні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

За змістом ч.2 ст.26 Сімейного кодексу України рідними вважаються, крім повнорідних, також і неповнорідні брати і сестри, які мають спільну матір або спільного батька.

Судом по справі встановлено, що заявник ОСОБА_1 є рідним братом ОСОБА_3 , з яким він має спільну матір ОСОБА_4 , що безпосередньо підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.с.7, 12).

Рішенням Устинівського районного суду Кіровоградської області від 01 квітня 2011 року ОСОБА_4 була позбавлена батьківських прав стосовно сина ОСОБА_3 , а обовязки опікуна останнього згідно з розпорядженням голови Устинівської районної державної адміністрації Кіровоградської області №267-р від 26 травня 2011 року здійснював ОСОБА_2 (а.с.99-100, 104).

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29 серпня 2023 року №249 (пункт 71) солдат ОСОБА_3 , призначений на посаду стрільця-помічника гранатометника 3 аеромобільного відділення 3 аеромобільного зводу 4 аеромобільної роти НОМЕР_2 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 , який прибув з військової частини НОМЕР_3 АДРЕСА_2 , з 29 серпня 2023 року був зарахований до списків особового складу на всі види забезпечення (а.с.19 зворот).

Як вбачається з рапорту тимчасово виконуючого обов`язки командира НОМЕР_2 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 від 13 лютого 2024 року, під час виконання бойового завдання підрозділами НОМЕР_2 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 біля населеного пункту АДРЕСА_3 в період з 06 год. 00 хв. по 06 год. 15 хв. 12 лютого 2024 року під час переміщення між позиціями, в результаті мінометного обстрілу з боку ЗС російської федерації, солдат ОСОБА_3 зник безвісті (а.с.28).

Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 13 лютого 2024 року №45 (пункт 23) солдата ОСОБА_3 , стрільця-помічника гранатометника 3 аеромобільного відділення 3 аеромобільного взводу 4 аеромобільної роти НОМЕР_2 аеромобільного батальйону, який перебував в районі ведення воєнних (бойових) дій вважати безвісти зниклим під час виконання бойових завдань, з 12 лютого 2024 року вибув та вилучений зі складу сил та засобів, що беруть безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій (здійснення заходів) (а.с.19).

Відповідно до доповіді за фактом безвісті зниклого під час виконання бойового завдання за призначенням військовослужбовця військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_3 від 14 лютого 2024 року №692/1538, в період часу з 06 год. 00 хв по 06 год. 15 хв. 12 лютого 2024 року внаслідок мінометного обстрілу підрозділами зс російської федерації під час переміщення між позиціями в районі населеного пункту Білогорівка Луганської області безвісти зник військовослужбовець військової служби за мобілізацією стрілець - помічник гранатометника 3 аеромобільного відділення 3 аеромобільного взводу 4 аеромобільного роти НОМЕР_2 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_3 .. З ОСОБА_3 на території бойового зіткнення зв`язок було втрачено, на мобільний зв`язок військовослужбовець не відповідає, місце його перебування не відоме, серед загиблих не значиться. Особиста зброя солдата ОСОБА_3 АК-74 № НОМЕР_4 зі спорядженим магазином (30 набоїв 5,45 мм) зникла з військовослужбовцем. Подальші обставини з`ясовуються. Класифікація втрат: бойові втрати, тимчасові, зниклі безвісті (а.с.23).

Згідно з повідомленням про зниклого безвісті від 14 лютого 2024 року вих.№692/1557, солдат ОСОБА_3 12 лютого 2024 року під час виконання бойового завдання із захисту територіальної цілісності Батьківщини, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації проти України, в районі бойових дій біля населеного пункту Білогорівка Сєверодонецького району Луганської області зник безвісті (а.с.13).

За змістом витягу із журналу бойових дій військової частини НОМЕР_1 від 17 лютого 2025 року за 12 та 13 лютого 2024 року під час заведення особового складу на позиції (1 аемб А2120) Білогорівка група потрапила під обстріл з міномету противника, втрати особового складу: 2 зниклі безвісти. Зниклий безвісти стрілець-помічник гранатометника ОСОБА_3 12 лютого 2024 року отримав поранення не сумісні з життям о 06 год. 00 хв. - 06 год. 15 хв. під час заведення особового складу на позиції (а.с.20).

Відповідно до письмових пояснень від 18 лютого 2024 року, відібраних у командира 2 аеромобільного відділення 1 аеромобільного взводу 4 аеромобільної роти НОМЕР_2 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_6 , останній пояснив, що зранку ІНФОРМАЦІЯ_3 при виконанні бойового завдання стрілець-помічник 3 аеромобільного взводу 4 аеромобільної роти НОМЕР_2 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_3 був направлений на зачистку об`єкту в районі населеного пункту Білогорівка Луганської області. Під час переміщення по ним було здійснено ворожий мінометний обстріл з невідомого напрямку, внаслідок чого солдат ОСОБА_3 почав переміщення до найближчого укриття в іншому напрямку від нього та зник безвісти. З солдатом ОСОБА_3 на території бойового зіткнення зв`язок було втрачено, на мобільний зв`язок військовослужбовець не відповідає, місце його перебування не відоме, серед загиблих не значиться (а.с.17).

Відповідно до письмових пояснень від 18 лютого 2024 року, відібраних у стрільця - помічника гранатометника 1 аеромобільного відділення 3 аеромобільного взводу 4 аеромобільної роти НОМЕР_2 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 , останній пояснив, що зранку 12 лютого 2024 року стрілець-помічник 3 аеромобільного відділення 3 аеромобільного взводу 4 аеромобільної роти НОМЕР_2 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_3 у визначеній групі вирушив на зачистку населеного пункту Білогорівка Луганської області. Під час руху були виявлені ворожі збройні сили та під час ворожого мінометного обстрілу ОСОБА_3 почав рух в іншому напрямку. Через деякий час з ОСОБА_3 на території бойового зіткнення було втрачено зоровий та цифровий контакт. Пізніше він дізнався, що вказаний військовослужбовець рахується зниклим безвісти (а.с.18).

Як вбачається зі змісту Акту проведення службового розслідування за фактом зникнення безвісти солдата ОСОБА_3 , затвердженого 01 березня 2024 року командиром військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 , встановленими комісією у складі: заступника начальника військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_8 , начальника медичної служби військової частини НОМЕР_1 майора медичної служби ОСОБА_9 , командира 4 аеромобільного роти НОМЕР_2 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_10 та заступника командира роти з морально-психологічного забезпечення 3 аеромобільної роти НОМЕР_2 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 , під час проведення службового розслідування обставинами та фактами є те, що відповідно до бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 №5 від 01 січня 2024 року вищезазначений військовослужбовець 4 аеромобільної роти НОМЕР_2 аеромобільного батальйону виконував бойове завдання в районі населеного пункту Білогорівка Луганської області. 13 лютого 2024 року вх.№6163 до командування військової частини НОМЕР_1 надійшов рапорт тимчасово виконуючого обов`язки командира НОМЕР_2 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_5 про те, що 12 лютого 2024 року неподалік населеного пункту Білогорівка Луганської області під час виконання бойового завдання з метою не допущення прориву під час штурмових наступальних дій противника від прямого влучання мінометного снаряду, зник безвісти солдат ОСОБА_11 .. Відповідно до журналу бойових дій військової часини НОМЕР_1 за 12 лютого та 12 лютого 2024 року солдат ОСОБА_11 в районі населеного пункту Білогорівка Луганської області під час виконання бойового завдання зник безвісти. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 13 лютого 2024 року №45 солдат ОСОБА_3 військової частини НОМЕР_1 вважається безвісно зниклим під час виконання бойових завдань. Телеграмою від 14 лютого 2024 року вих.№692/1538 командуванням військової частини НОМЕР_1 зроблено доповідь Вищому командуванню за фактом зникнення безвісти солдата ОСОБА_3 , стрільця-помічника гранатометника 3 аеромобільного відділення 3 аеромобільного взводу 4 аеромобільної роти НОМЕР_2 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 . Проведеним розслідуванням встановлено, що12 лютого 2024 року близько 06 год. 00 хв. - 06 год. 15 хв. солдат ОСОБА_3 , в складі підрозділу проводили оборонні дії поблизу населеного пункту Білогорівка Луганської області, з метою недопущення прориву під час штурмових наступальних дій противника. Штурмові групи противника з підтримкою техніки намагались прорвати оборону спостережного пункту, де знаходився солдат ОСОБА_3 , але успіху не мали і відступили на раніше займані позиції. Під час відходу штурмових груп противника нанесли мінометний обстріл з невідомого напрямку по спостережному пункту, на якому знаходився солдат ОСОБА_3 , внаслідок чого від прямого влучання мінометного снаряду в спостережний пункт зник безвісти. Обставин та фактів., які б свідчили про ухилення від військової служби добровільна здача в полон, дезертирство) солдатом ОСОБА_3 не встановлено (а.с.14-16).

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 05 березня 2024 року №593 спеціальне розслідування, призначене за фактом зникнення солдата ОСОБА_3 в районі ведення воєнних (бойових) дій вважати завершеними. Солдата ОСОБА_3 , стрільця-помічника гранатометника 3 аеромобільного відділення 3 аеромобільного взводу 4 аеромобільної роти і аеромобільного військової частини НОМЕР_1 вважати таким, що ІНФОРМАЦІЯ_3 під час виконання обов`язків військової служби, виконуючи бойове завдання із захисту територіальної цілісності Батьківщини, здійсненні відсічі та стримування збройної агресії російської федерації проти України, за обставин, що загрожували смертю, внаслідок дій з боку збройних сил російської федерації в районі ведення бойових дій, зник безвісти за відсутності ознак умисного ухилення від проходження військової служби, добровільної здачі в полон, дезертирство тощо (а.с.25-26).

31 березня 2024 року гр-н ОСОБА_3 набув статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин, що підтверджується відомостями, внесеними до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин (на території бойових дій (під час воєнних дій)) (а.с.88).

Згідно з актом про настання смерті від 26 жовтня 2024 року, старший солдат ОСОБА_12 , колишній командир аеромобільного відділення аеромобільного взводу аеромобільної роти НОМЕР_2 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 та старший лейтенант ОСОБА_13 , командир аеромобільної рот НОМЕР_2 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 засвідчили те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 близько 06 год. 00 хв. - 06 год. 15 хв. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , загинув за наступних обставин: в районі насаленого пункту Білогорівка Сєвєродонецького району Луганської області, виконуючи бойове завдання пов`язане із захистом територіальної цілісності Батьківщини, під час ведення бойових дій військовослужбовець військової служби, призваний за мобілізацією, солдат ОСОБА_3 , стрілець-помічник гранатометника 3 аеромобільного відділення 3 аеромобільного взводу 4 аеромобільної роти НОМЕР_2 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 , загинув внаслідок обвалу на нього плити будівлі, у зв`язку з обстрілом з міномету російсько-окупаційними військами. В звязку з активними бойовими діями та щільним вогнем противника було неможливо провести евакуацію загиблого в безпечне місце для подальшого спрямування в морг. Тіло знаходиться в районі населеного пункту Білогорівка Сєвєродонецького району Луганської області на ділянці місцевості, яка перебуває під вогневим контролем російсько-окупаційних військ (а.с.11).

Виконуючи приписи ч.4 ст.264 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) та даючи мотивовану оцінку аргументам, наведеним заявником щодо наявності підстав для задоволення заявленої ним вимоги, а також доказам, наданим на її підтвердження, зазначаючи норми права, які були застосовані судом та мотиви їх застосування, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно положень ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України).

За змістом абз.2 ч.1 ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Загальновідомою та такою, що не потребує доказування за змістом ст.82 ЦПК України є обставина, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався, і триває на даний час.

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 28 лютого 2025 року №376 (з наступними змінами) до територій, на яких ведуться (велися) бойові дії з 24 лютого 2024 року входить с-ще Білогорівка Лисичанської міської територіальної громади Сіверськодонецького району.

Відповідно до п. 8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

За змістом ч.ч.2, 3 ст.49 ЦК України актом цивільного стану, що підлягає державній реєстрації, є смерть фізичної особи.

Згідно з ч.1 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Відповідно до п.1 глави 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 (з наступними змінами, далі - Правил), підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; б) фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, такими засобами як письмовими доказами (ст.76 ЦПК України).

За змістом ч.ч.1, 3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 26 квітня 2023 року у справі №337/3725/22, підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, зокрема, можуть бути: письмові докази; речові докази, зокрема звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; пояснення свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі в обставинах, що загрожували їй смертю.

Судом встановлено, що на підтвердження факту смерті гр-на ОСОБА_3 до заяви про встановлення даного факту представником заявника був доданий акт про настання смерті від 26 жовтня 2024 року, за змістом якого солдат ОСОБА_3 загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 близько 06 год. 00 хв. - 06 год. 15 хв. в районі населеного пункту Білогорівка Сєвєродонецького району Луганської області внаслідок обвалу на нього плити будівлі у зв`язку з обстрілом з міномету російсько-окупаційними військами.

Зазначений акт про настання смерті від 26 жовтня 2024 року не може достовірно свідчити про смерть солдата ОСОБА_3 за викладених в ньому обставин, оскільки суперечить змісту інших наявних в матеріалах цивільної справи доказів в їх сукупності (зокрема, доповіді, поясненням солдата ОСОБА_12 та солдата ОСОБА_6 , акту проведення спеціального розслідування та наказу про підсумки спеціального розслідування за фактом зникнення безвісти солдата ОСОБА_3 ), а також містить пояснення військовослужбовців - старшого солдата ОСОБА_12 та старшого лейтенанта ОСОБА_10 , за участі яких під час проведення спеціального розслідування за фактом зникнення безвісти солдата ОСОБА_3 не були встановлені обставини загибелі останнього внаслідок обвалу плити будівлі у звязку з обстрілом з міномету російсько-окупаційними військами.

Так, зі змісту акту проведення спеціального розслідування від 01 березня 2024 року, складеного комісією, членом якої, окрім інших, був старший лейтенант ОСОБА_10 , вбачається, що солдат ОСОБА_3 під час виконання бойового завдання, з метою недопущення прориву під час штурмових наступальних дій противника, від прямого влучання мінометного снаряду зник безвісти.

З пояснень старшого солдата ОСОБА_12 , відібраних 18 лютого 2024 року, вбачається повідомлення ним обставин того, що під час ворожого мінометного обстрілу солдат ОСОБА_3 почав рух в іншому напрямку, внаслідок чого через деякий час з ним на території бойового зіткнення було втрачено зоровий та цифровий контакт.

Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 28 лютого 2024 року у справі №506/358/22, встановлення факту смерті фізичної особи на підставі п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України можливе лише тоді, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, за яких настала смерть, і факт неможливості реєстрації органом державної факту смерті.

Аналіз змісту заяви ОСОБА_1 свідчить про те, що він фактично просить суд встановити факт смерті його брата ОСОБА_14 (військовослужбовця) у певний час - ІНФОРМАЦІЯ_3 та місці - селище Білогорівка Сєвєродонецького району Луганської області, як такого, що загинув під час виконання бойового завдання.

Разом з тим, на підтвердження заявленої вимоги ОСОБА_1 до суду було надано лише копію акта про настання смерті від 26 жовтня 2024 року, оцінка достовірності та достатності якого, як доказу, під час вирішення справи була надана судом раніше в мотивувальній частині цього ж рішення, та зміст якого дає лише підстави для обґрунтованого припущення настання смерті солдата ОСОБА_3 за обставин, викладених в ньому, що, як наслідок, виключає можливість встановлення беззаперечного факту смерті солдата ОСОБА_3 в результаті обвалу на нього плити будівлі, який стався внаслідок обстрілу з міномету.

Інші докази, додані представником заявника до заяви про встановлення факту смерті ОСОБА_3 , не містять відомостей про смерть останнього, оскільки підтверджують обставини його зникнення безвісти під час виконання бойового завдання за обставин, що загрожували смертю, внаслідок дій збройних сил російської федерації в районі ведення воєнних (бойових) дій.

Таким чином, враховуючи не надання заявником під час судового розгляду справи достовірних, достатніх в своїй сукупності та беззаперечних доказів на підтвердження смерті солдата ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 під час виконання ним бойового завдання із захисту територіальної цілісності Батьківщини, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації проти України в районі населеного пункту Білогорівка Луганської області, підстав для встановлення факту смерті брата заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на підставі п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України немає, а тому заява ОСОБА_1 за вказаною вимогою задоволенню не підлягає.

Разом з тим, з огляду на встановлені у даній справі обставини, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.2 ст.46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

Згідно з ч.3 ст.46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у звязку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.

Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України (ч.4 ст. 46 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.

Згідно з ч.1 ст.306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою: обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Тому оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть цієї особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті.

Підставою для оголошення особи померлою є не факти (докази), які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи.

З огляду на викладене, виходячи зі змісту положень ст.ст.43, 46 ЦК України, ст.ст.305, 306 ЦПК України, за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (ч.2 ст.46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України).

Такі висновки суду відповідають висновкам, викладеним в постановах Верховного Суду від 28 лютого 2024 року у справі №506/358/22 та від 13 березня 2024 року у справі №204/7924/23.

Крім того, відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 29 січня 2020 року у справі №154/2135/17, у випадку, коли особа, яка несла військову службу, пропала безвісти у звязку з воєнними діями, зокрема внаслідок вогневого впливу незаконних збройних формувань під час проведення АТО, такі обставини можуть виступати підставою для оголошення судом особи померлою на підставі ч.2 ст.46 ЦК України.

З огляду на викладене, враховуючи наявність у матеріалах цивільної справи доказів, які у своїй сукупності достовірно не свідчать про смерть солдата ОСОБА_3 , а лише дають підстави для обґрунтованого припущення його смерті за обставин, пов`язаних з воєнними діями, заявник ОСОБА_1 не позбавлений права звернутися до суду із заявою про оголошення судом ОСОБА_3 померлим на підставі ч.2 ст.46 ЦК України.

Приймаючи до уваги відмову в задоволенні заяви про встановлення факту смерті, а також звільнення заявника від сплати судового збору при поданні до суду заяви в порядку окремого провадження, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення із заявника судового збору та компенсацію його за рахунок держави.

Інші судові витрати, повязані з розглядом даної справи, передбачені ч.3 ст.133 ЦПК України, відсутні.

Керуючись ст.ст.2, 5, 12, 13, 76, 81, 82, 89, 258, 259, 263, 265, 268, 273, 293, 294, 305, 315, 317, 319, 354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Долинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), ІНФОРМАЦІЯ_1 , військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України, ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення, - факту смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Степанівка Устинівського району Кіровоградської області, відмовити.

Судовий збір компенсувати за рахунок держави.

Повне імя та найменування учасників справи:

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Заінтересована особа: Долинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), адреса місцезнаходження: вул.Тесленка, буд.№59 м.Долинська Кропивницького району Кіровоградської області, поштовий індекс 28500, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 23234108.

Заінтересована особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , вказана в заяві адреса місцезнаходження юридичної особи: АДРЕСА_5 , ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України НОМЕР_6 .

Заінтересована особа: військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України, вказана в заяві адреса місцезнаходження: АДРЕСА_6 , ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 26614998.

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце проживання: АДРЕСА_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків в матеріалах справи відсутній.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складення) апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складене 14 травня 2025 року.

Суддя С.Ю.Атаманова