справа № 399/170/25
провадження № 2/399/144/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2025 року смт Онуфріївка

Онуфріївський районний суд Кіровоградської області в складі

головуючого судді - Шульженко В.В.,

при секретарі судового засідання Москаль Т.В.,

за участі представника відповідача, адвоката Левченка В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Онуфріївка цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання сина - студента,

встановив:

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом в якому просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина, який продовжує навчатися у розмірі частини від його заробітку починаючи з дати подання позову до закінчення навчання чи до досягнення сином 23-річного віку, в залежності від того, яка з цих обставин настане першою.

Обґрунтовані позовні вимоги тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбу від якого у них народилися діти, сини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діти проживають з позивачем та перебувають на її утриманні. Рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 23.11.2020, яке набрало законної сили 24.12.2020, шлюб між сторонами розірвано. Судовим наказом Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 11.09.2024 стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дітьми повноліття. ІНФОРМАЦІЯ_3 сину ОСОБА_5 виповнилося 18 років та він продовжує навчання в Національному університеті цивільного захисту на І курсі за спеціальністю «Цивільна безпека» на денній формі навчання. Син отримує стипендію в розмірі близько 3200 грн. на місяць. При цьому, зазначала, що процес навчання потребує значних коштів, значно більших розмірів стипендії. Позивач працює та отримує заробітну плату в розмірі близько 8000 грн., але цих коштів не достатньо для забезпечення себе, не кажучи вже про дітей.

З посиланням на положення ст.ст. 182, 199, 200 СК України зазначала, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання сина ОСОБА_5 в розмірі частини від його заробітку (доходу), оскільки працює та отримує заробітну плату близько 30-40 тис. грн. на місяць, у зв`язку з чим позов просила задовольнити.

В судове засідання позивач не з`явилася, про дату, час та місце його проведення повідомлена належним чином, у раніше поданій заяві просила розгляд справи здійснювати у її відсутність.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову повністю з підстав, що зазначені у відзиві. Наголошував на тому, що відповідач, як батько завжди допомагав та допомагає синові у навчанні та в його матеріальному забезпеченні.

Ухвалою суду від 06.03.2025 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання.

25.03.2025 надійшов відзив на позов, в якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову повністю у зв`язку з його необґрунтованістю та безпідставністю. Заперечення обґрунтовані тим, що згідно із судовим наказом сплачує аліменти на утримання молодшого сина в розмірі частини від його заробітку (доходу). Відповідно, позивач має намір отримувати 50% від його доходу, що можливо лише при наявності трьох і більше дітей, ст. 161 ЦПК України. На утриманні у відповідача є мати, яка є особою з інвалідністю ІІ групи. Відповідач вдруге одружений, має сім`ю та зобов`язаний її утримувати.

Зазначав, що старший син навчається за рахунок коштів державного бюджету і отримує стипендію в сумі близько 3200 грн на місяць, про що зазначала позивач. Тобто, син перебуває на 100% утриманні держави, окрім того, відповідача надає по мірі можливості матеріальну, добровільну допомогу старшому синові.

31.03.2025 надійшла відповідь на відзив в якій позивач зазначала, що наразі на молодшого сина в порядку ст. 183 СК України стягуються аліменти у розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) відповідача. У непрацездатної матері відповідача окрім нього є дві доньки, які також зобов`язані та мають можливість утримувати свою непрацездатну матір, яка потребує матеріальної допомоги. Розмір стипендії на місяць складає близько 2900 грн. та ця сума не задовольняє усіх матеріальних потреб дитини, зважаючи на вартість продуктів харчування, одягу, тощо. Та, додала, що хоча відповідач і надав підтвердження купівлі певних речей для сина, але сину, як і всім іншим людям, які хоч і є повнолітніми, але продовжують навчання і не мають можливості працювати та отримувати дохід, матеріальна допомога потрібна постійно (щомісячно).

В судовому засіданні із пояснень представника відповідача судом встановлено, що позивач звернулася до суду з позовом в порядку ст. 183 СК України про визначення розміру аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на її користь на утримання сина ОСОБА_4 , згідно з судового наказу від 11.09.2024 у справі 399/596/24, у розмірі частини від його заробітку (доходу) (а.с.89-90).

Із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (а.с.9). Зареєстрований адреса місця проживання АДРЕСА_1 (а.с.11), проживає з матір`ю без реєстрації за адресою АДРЕСА_2 (а.с.24).

Шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується копією рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 23.11.2020 у справі 399/872/20. Після розірвання шлюбу позивачу залишено прізвище ОСОБА_7 (а.с.19-22).

Із копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 (а.с.10) судом встановлено, що позивач у справі 12.09.2023 зареєструвала шлюб із ОСОБА_8 та її прізвище до реєстрації шлюбу ОСОБА_7 , після реєстрації шлюбу ОСОБА_9 . Зареєстрована адреса місця проживання АДРЕСА_1 (а.с.12).

Із копії судового наказу від 11.09.2024 у справі №399/596/24 та довідки Онуфріївського ВДВС від 11.02.2025 №1527/3015-23 (а.с.18, 23) судом встановлено, що із відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) до досягнення дітьми повноліття. Аліменти сплачуються, станом на 01.02.2025 була заборгованість в розмірі 8224,14 грн. Згідно з довідки від 17.03.2025 №3235/30.15.23 аліменти утримуються з доходу за місцем праці, заборгованість по сплаті аліментів станом на 17.03.2025 відсутня.

Із копії довідки Національного університету цивільного захисту України від 18.09.2024 №24-17/24.282 (а.с.17) судом встановлено, що ОСОБА_3 , рядовий служби цивільного захисту, з 01.09.2024 (наказ від 02.09.2024 №477 о/с) зарахований до зазначеного вище університету на денну форму навчання за рахунок державного бюджету і зараз навчається на 1-му курсі першого (бакалаврського) рівня вищої освіти факультету цивільного захисту за спеціальність 263 «Цивільна безпека», освітньою програмою «Цивільний захист» та перебуває на повному державному забезпеченні. Термін закінчення закладу освіти червень 2028.

Із копії відомостей з ДРФОПП (а.с.13-14) судом встановлено, що дохід ОСОБА_3 за вересень 2024 склав 646,66 грн. виплати військовослужбовцям.

Суд звертає увагу на те, що такі відомості за інші місяці навчання та відповідно отримані виплати, суду не надані.

Із копії відомостей з ДРФОПП (а.с.15-16) судом встановлено, що позивач працює та у період з І-ІІІ квартал 2024 року мала дохід всього 69587,41 грн.

Із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 (а.с.44) судом встановлено, що матір`ю відповідача є ОСОБА_10 . Остання є особою з інвалідністю, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_4 видане з 02.11.2010 по довічно. Із виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_10 , від 17.03.2025 (а.с.46) судом встановлено, що остання хворіє та потребує постійного стороннього догляду. Сукупний дохід ОСОБА_10 за період з вересня 2024 до лютого 2025 становить 22152,30 грн (а.с.88).

Відповідач з 02.11.2022 р. одружений, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 (а.с.47), та до складу його сім`ї входять ОСОБА_11 дружина та ОСОБА_12 донька дружини (а.с.48). Сукупний дохід дружини відповідача за період з вересня 2024 по лютий 2025 склав 48863,61 грн (а.с.49). Сукупний дохід відповідача за період з вересня 2024 по лютий 2025 склав 187392,48 грн., з яких виплати за виконавчими документами склали 53030,88 грн (а.с.50).

Із копій документів (а.с.52-56) судом встановлено, що відповідач купував синові речі відповідно до списку речей, що необхідно привезти здобувачам освіти для особистих потреб та інші необхідні речі. Позивач вказаного у відповіді на відзив не заперечувала.

Із копій документів (а.с.57-64) судом встановлено, що відповідач купував медичні препарати для лікування матері.

Відповідно до ч.3 ст.199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно з ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно з ч.1 ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 20 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Отже, факт навчання повнолітньої дитини у закладі вищої освіти сам по собі не є безумовною підставою для стягнення аліментів, якщо не доведено інші істотні юридичні обставини, що підтверджують нездатність до самостійного забезпечення та реальну потребу в додатковій матеріальній допомозі.

У даній справі позивач звернулася з вимогою стягнути аліменти на утримання повнолітнього сина, який навчається у ВНЗ на денній формі навчання за рахунок державного бюджету та перебуває на повному державному забезпеченні. Сама ж позивач зазначила, що навчання потребує значних витрат, які перевищують розмір отримуваної сином стипендії. Водночас, судом встановлено, що: син сторін перебуває на повному державному забезпеченні, отримує стипендію, що підтверджує наявність мінімальних джерел для самозабезпечення. При цьому, позивач не надала жодного належного доказу, що підтверджує: його реальну потребу в додатковій фінансовій допомозі; конкретний обсяг витрат, які б обґрунтовували додаткову участь другого з батьків. Відповідач підтримує нормальне спілкування із сином, добровільно надає матеріальну допомогу по мірі своєї можливості, купує йому необхідні речі на підтвердження чого надано відповідні документи.

Додатково судом встановлено, що до досягнення старшим сином повноліття відповідач сплачував аліменти на утримання обох дітей, у тому числі й старшого сина, без ухилення від виконання обов`язку щодо утримання. Це свідчить про належне ставлення відповідача до виконання батьківських обов`язків у минулому та про відсутність з його боку недобросовісної поведінки чи небажання брати участь у фінансуванні потреб сина.

Після досягнення сином повноліття відповідач не був зобов`язаний сплачувати аліменти в автоматичному порядку, оскільки відповідно до норм СК України для цього мають бути доведені вищезазначені законодавством обставини. Однак, факт надання відповідачем за можливості добровільної матеріальної допомоги повнолітньому сину ще раз підтверджує, що відповідач не уникає фінансової участі в утриманні ОСОБА_5 .

Суд бере до уваги, що: відповідач має іншу сім`ю, утримує дружину, її доньку, що також має істотне значення при оцінці його матеріальних можливостей. Матір відповідача, є особою з інвалідністю, що підтверджується документально, відповідач купує ліки, опікується її потребами. Крім того, з відповідача стягуються аліменти на меншого сина ОСОБА_13 до досягнення ним повноліття. Судом також враховуються потреби самого відповідача на життя, оплату комунальних послуг, придбання продуктів харчування та інші особисті потреби про які зазначалося його представником в судовому засіданні.

Щодо твердження позивача про наявність у матері відповідача інших дорослих дітей окрім відповідача (двох доньок), які також повинні брати участь в її утриманні, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Отже, утримання батьків, які є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги, є обов`язком усіх їхніх повнолітніх дітей. Проте розмір участі кожного з дітей в утриманні батьків визначається з урахуванням: їхнього матеріального стану, наявності інших утриманців, реальної участі в догляді.

Як вже зазначено вище, судом установлено, що відповідач фактично надає матері допомогу купує медикаменти, опікується її потребами. Натомість позивач не надала жодних доказів, які б: підтверджували факт участі або здатність інших дітей (доньок) матері до її утримання; спростовували необхідність участі саме відповідача в догляді та забезпеченні матері.

Таким чином, наявність у матері інших повнолітніх дітей не виключає і не скасовує обов`язку відповідача допомагати їй, що також має істотне значення при оцінці його матеріальних можливостей.

Отже, посилання позивача на існування інших дітей матері не є підставою для висновку про можливість відповідача нести додаткові витрати у вигляді аліментів на повнолітнього сина, оскільки це не змінює його фактичного матеріального навантаження, яке вже є суттєвим.

Враховуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини справи, а саме матеріальне становище повнолітнього сина ОСОБА_5 , матеріальне становище відповідача, а також те, що позивач не надала суду документів, які б підтверджували реальну необхідність у додатковому утриманні сина, крім загальних тверджень про недостатність коштів та високі витрати на навчання, без будь-якої їх конкретизації, суд доходить висновку, що відсутні підстави для задоволення позову.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі, зокрема,- у справах про стягнення аліментів.

За змістом ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи зазначене та те, що суд дійшов висновку про відмову у позові, судовий збір необхідно віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 263-265, 268, 279, 354, 430 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

у задоволенні позову відмовити повністю.

Судові витрати зі сплати судовго збору віднести за рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається в порядку визначеному пп.15.5 п.5 Розділу ХІІ Перехідні положення ЦПК України.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса реєстрації місця проживання АДРЕСА_3 ; адреса фактичного місця проживання АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_7 адреса реєстрації та фактичного місця проживання АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення суду складено 13.05.2025 року.

Суддя Онуфріївського районного суду

Кіровоградської області В.В. Шульженко