Справа № 126/2213/24
Провадження № 22-ц/801/889/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Хмель Р. В.
Доповідач:Ковальчук О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2025 рокуСправа № 126/2213/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчука О. В.,

суддів: Панасюка О. С., Берегового О. Ю.,

розглянувши без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою її представником адвокатом Герасимчуком Олегом Олександровичем, на ухвалу Бершадського районного суду Вінницької області про зупинення провадження, постановлену у цій справі 26 лютого 2025 року у м. Бершадь суддею цього суду Хмельом Р.В., дата складення повного тексту судового рішення не відома,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вищевказаним позовом, у якому просила розірвати шлюб із ОСОБА_2 .

26.02.2025 року відповідач ОСОБА_2 подав до суду клопотання про зупинення провадження у справі та надання сторонам строку для примирення тривалістю шість місяців, яке мотивоване тим, що відповідач бажає зберегти сім`ю.

26.02.2025 року ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області надано сторонам строк на примирення тривалістю шість місяців. Провадження у справі зупинено до 26.08.2025 року.

Не погодившись із такою ухвалою суду, ОСОБА_1 , через свого представника - адвоката Герасимчука О.О., подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить оскаржувану ухвалу суду скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що лише через 5 з половиною місяців із дня подачі позову відповідач звернувся до суду першої інстанції із заявою про надання строку для примирення на терміном на 6 місяців. При цьому, останній в заяві не обґрунтував причини для надання такого строку для примирення.

Скаржник звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що позивач проти надання будь-якого строку для примирення, адже довготривалий термін не підтримує шлюбних стосунків та не проживає з відповідачем. ОСОБА_1 проживає із сином ОСОБА_3 з 01.04.2022 року у Польській Республіці, а також перебуває у шлюбних стосунках без реєстрації шлюбу з іншим чоловіком.

Позивач вважає, що відповідач подав до суду клопотання про надання строку для примирення для того, щоб затягнути процес розірвання шлюбу, адже ні вона, ні відповідач не намагаються примиритися та взагалі не спілкуються. При цьому, на переконання скаржника, відповідач ускладнює ОСОБА_1 можливість зареєструвати шлюб з іншим чоловіком.

Також зауважує, що за час розгляду справи судом першої інстанції, який триває більше п`яти місяців, сторони так і не примирилися.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити з таких підстав.

Враховуючи особливості розгляду в апеляційному порядку окремих категорій справ, справа розглядається в апеляційній інстанції без повідомлення її учасників, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвалу про зупинення провадження у справі розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Постановляючи оскаржувану ухвалу зупинення провадження у справі, суд, керуючись ч. 7 ст. 240 ЦПК України, вважав, що з метою збереження сім`ї, сторонам необхідно надати строк для примирення тривалістю шість місяців.

Апеляційний суд частково не погоджується із таким висновком суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Також згідно із ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

За положеннями ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 СК України.

Згідно із ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Статтею 112 СК України встановлено, що при вирішенні питання про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Водночас, як визначено ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Закріплена у ст.111 СК України норма права є диспозитивною, тому суд вживає заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства, а за обставинами справи існує реальна можливість примирення сторін.

Частиною 7 ст. 240 ЦПК України передбачена можливість суду у справі про розірвання шлюбу зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.11.2018 року у справі № 761/33261/16-ц (провадження № 61-33349св18) зроблено висновок щодо застосування ст. 111 СК України та вказано, що «примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком».

Системний аналіз наведених положень матеріального та процесуального права дає підстави для висновку, що заходи для примирення подружжя вживаються судом за таких умов: це не суперечить моральним засадам суспільства; існують об`єктивні обставини, які свідчать, що такі заходи можуть бути дієвими, тобто такими, що можуть призвести до примирення сторін; застосовані заходи для примирення подружжя, якщо вони мають наслідком зупинення провадження у справі, не повинні суперечити загальним засадам цивільного судочинства та не порушувати розумність строків розгляду справ.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 08.03.2023 року у справі № 127/16963/22-ц.

До того ж, при визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи (постанова Пленуму ВСУ № 11 від 21.12.2007 року).

Однак, судом першої інстанції не було враховано, що у позовній заяві ОСОБА_1 категорично наполягала на розірванні шлюбу, вважаючи примирення неможливим, що, в тому числі, підтверджується посиланнями на те, що довготривалий термін вона не підтримує шлюбних стосунків та не проживає з відповідачем. При цьому, позивач проживає із сином за кордоном, а також перебуває у шлюбних стосунках без реєстрації шлюбу з іншим чоловіком, про що надає відповідні докази.

Крім того, заслуговують на увагу також доводи апеляційної скарги про те, що за час розгляду справи судом першої інстанції, який тривав більше п`яти місяців до постановлення оскаржуваної ухвали, сторони так і не примирилися. Також очевидним є і те, що на час розгляду справи апеляційним судом позиція позивача також не змінилась.

Із урахуванням вказаних норм матеріального і процесуального права, враховуючи категоричні заперечення позивача проти надання строку на примирення, а також відсутність об`єктивних обставин, які свідчать, що такі заходи можуть бути дієвими, тобто такими, що можуть призвести до примирення сторін, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку про надання сторонам найтривалішого строку, передбаченого ч. 7 ст. 240 ЦПК України, для примирення терміном саме на шість місяців.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги, зокрема має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі викладеного, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково, ухвалу суду першої інстанції змінити, зменшивши наданий судом строк на примирення сторін із шести місяців до трьох, що не суперечитиме моральним засадам суспільства та не допускатиме примушування сторін до шлюбу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 353, 367, 369, 374, 376, 382 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником адвокатом Герасимчуком Олегом Олександровичем, задовольнити частково.

Ухвалу Бершадського районного суду Вінницької області від 26 лютого 2025 року змінити, зокрема зменшити наданий ОСОБА_1 та ОСОБА_2 строк на примирення із шести місяців до трьох місяців.

Постанова набирає законної сили із дня її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий О.В. Ковальчук

Судді: О. С. Панасюк

О. Ю. Береговий