Справа № 275/225/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

12 травня 2025 року селище Брусилів

Брусилівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого - судді Лівочки Л.І.,

при секретарі- Степанчук С.А.,

розглянувши у судовому засіданні в залі Брусилівського районного суду Житомирської області цивільну справу №275/225/25 за позовом акціонерного товариства "Сенс Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Сенс Банк" 14.03.2025 звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтувало тим, що 21 квітня 2023 року між АТ "Сенс Банк" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №500765642. Відповідно до умов кредитного договору Банк зобов`язався надати відповідачці кредит у розмірі 303147,21 грн., процентна ставка -4,99% річних, на строк 120 місяців, дата повернення кредиту 21 квітня 2033 року.

Відповідачка зобов`язалася в порядку та на умовах, визначених кредитним договором, повернути кредит, виплатити проценти за користування кредитом, сплатити комісію.

Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання відповідачу кредиту.

В супереч умовам договору, відповідачка ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконувала, припинила здійснювати платежі в рахунок повернення кредиту та сплачувати проценти за користування ним. Станом на 27.09.2024 виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 340561,76 грн., що складається з : заборгованості за тілом кредиту у розмірі 301193,93грн., заборгованості за відсотками у розмірі 20572,68грн., заборгованості по комісії у розмірі 18795,15 грн.

Позивач просив стягнути з відповідачки заборгованість у сумі 340561,76 грн., судовий збір у сумі 4086,74 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 26781,20 грн.

Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, не заперечував проти винесення заочного рішення .

Відповідачка ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, повторно до суду не з`явилася, заяв та клопотань від неї не надходило.

Відповідно до вимог ст.ст. 280-281 ЦК України суд ухвалив про заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши та оцінивши надані позивачем докази, приходить до наступного .

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 21.04. 2023 запропонувала АТ "Сенс Банк" укласти угоду про надання споживчого кредиту в розмірі 303147,21грн.,процентна ставка - 4,99% річних, строк кредиту -120місяців, дата повернення кредиту-21.04.2033, що підтверджується офертою на укладення угоди про надання споживчого кредиту №500765642 від 21 квітня 2023 року.

21 квітня 2023 року АТ "Сенс Банк" прийнято пропозицію ОСОБА_1 на укладення угоди про надання споживчого кредиту №500765642 від 21 квітня 2023 року, що підтверджується акцептом пропозиції на укладення угоди про надання споживчого кредиту №500765642 від 21 квітня 2023 року.

Відповідно до Додатку №1 до угоди про надання кредиту №500765642 від 21 квітня 2023 року,сторони узгодили графік платежів та розрахунок вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супровідних послуг. Дата щомісячного платежу до 21 числа кожного місяця, розмір мінімального щомісячного платежу становить з 1 по 12 місяць - 3517,02 грн., з 13 по 24 місяць -6245,34 грн., та з 25 по 120 місяць - 7761,08 грн.

Паспортом споживчого кредиту встановлено, що АТ "Сенс Банк" надало ОСОБА_1 споживчий кредит у сумі 303147,21 грн, строком на 120 місяців, процентна ставка 4,99 відсотків річних.

АТ "Сенс Банк" свої зобов`язання за договором кредиту виконало та надало 21 квітня 2023 року позичальнику ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 303147,21 грн. шляхом перерахування на банківський рахунок позичальника № НОМЕР_1 , що підтверджується меморіальним ордером № від 21 квітня 2023 року , призначення платежу - перерахування коштів за кредитним договором №500765642 від 21.04.2023року .

Відповідно до довідки про ідентифікацію, підтверджено, що клієнт ОСОБА_2 , з яким укладено договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ "Сенс Банк", укладеного між Банком та Клієнтом, ідентифікований АТ "Сенс Банк". Підписання договору №500765642 позичальником здійснено аналогом ЕЦП у формі одноразового Ідентифікатора: код 3413.

При цьому, в ч. 1ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Згідно зі ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію"(в редакції чинній на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Згідно ч. 12 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначенимстаттею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною 6 цієї статт і ч.12 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію"та ч. 3 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію".

Як регламентовано ч. 6 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію", відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченомустаттею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію").

Частина 5 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Як вбачається зі статуту АТ "Сенс Банк" (ідентифікаційний номер 23494714) затвердженого позачерговими Загальними зборами акціонерів АТ "Альфа-Банк" від 12.08.2022 року (Протокол №2/2022, складений 18.08.2022), АТ "Сенс Банк" є юридичною установою, створеною і зареєстрованою за законодавством України, яка на підставі банківської ліцензії має право надавати банківські послуги.

Таким чином, судом встановлено, що між сторонами було укладено електронний договір про надання споживчого кредиту №500765642 від 21 квітня 2023 року.

Згідно виписки по особовим рахункам з 21.04.2023 по 27.09.2024 року, наданої позивачем, відповідачка користувалася кредитними коштами та здійснювала часткове погашення заборгованості .

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №500765642 від 21 квітня 2023 року відповідачка ОСОБА_1 станом на 27 вересня 2024 року має заборгованість перед АТ "Сенс Банк" у сумі 340561,76 грн., що складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 301193,93 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 20572,68 грн., заборгованості за комісією у розмірі 18795,15 грн.

Позивачем на адресу відповідачки 28.03.2024 направлено вимогу про усунення порушень, в якій АТ "Сенс Банк" вимагав від ОСОБА_1 протягом 30 календарних днів з моменту отримання даної вимоги, але в будь-якому випадку не пізніше 35 календарних днів з моменту надсилання даної вимоги, усунути порушення умов кредитного договору №500765642 від 21 квітня 2023 року та погасити заборгованість в розмірі простроченого боргу, у випадку невиконання, - достроково повернути кредит у повній непогашеній сумі та сплатити всі нараховані і несплачені проценти за користування кредитом, комісії, а саме 317338,83грн.

12.02.2025 позивачем на адресу відповідачки направлено вимогу про усунення порушень, в якій АТ "Сенс Банк" вимагав від ОСОБА_1 протягом 30 календарних днів з моменту отримання даної вимоги, але в будь-якому випадку не пізніше 35 календарних днів з моменту надсилання даної вимоги, усунути порушення умов кредитного договору №500765642 від 21 квітня 2023 року та погасити заборгованість в розмірі простроченого боргу, у випадку невиконання, - достроково повернути кредит у повній непогашеній сумі та сплатити всі нараховані і несплачені проценти за користування кредитом, комісії, а саме 340561,76 грн.

Вказане свідчить, що між сторонами склалися спірні правовідносини з приводу кредитного зобов`язання, яке неналежно виконується відповідачкою.

Згідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк , встановлений договором або законом відповідно до вимог ч. 1 ст. 611, ч. 1 ст. 612 ЦК України.

Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1050 ЦК України встановлені наслідки порушення договору позичальником, зокрема за частиною 2: якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивач свої кредитні зобов`язання виконав, а відповідачка свої зобов`язання перед позивачем, а саме повернення кредитних коштів у строки та на умовах, передбачених кредитним договором, не виконала.

Таким чином, з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №500765642 від 21 квітня 2023 року у розмірі 340561,76 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в сумі 4086,74 грн.

Стосовно вимог , щодо сплати витрат позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 26781,20 грн. суд зазначив наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата ), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом з тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За змістом ст.ст.137,141 ЦПК України витрати на правничу допомогу мають бути дійсними (реальними), необхідними, а їх розмір розумним з огляду на складність справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини наведеної, зокрема, у пункті 95 рішення від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», пункті 80 рішення від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», пункті 88 рішення від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обгрунтованим. При цьому, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини (рішення від 23.01.2014 у справі «East|West Aliance Limited» проти України», заява № 19336/04), обгрунтованим слід вважати розмір витрат, що є співмірним до складності справи, виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та часом, витраченим на виконання таких робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також з ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З огляду на правову позицію Верховного Суду, наведену у додатковій постанові від 05.09.2019 у справі № 826/841/17 (провадження № К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обгрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одним з основних елементів верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість та кількість підготовлених документів, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19) зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Суд повинен оцінити витрати сторони у справі на оплату правничої допомоги у сукупності з критеріями, на які звертає увагу Європейський суд з прав людини, ураховуючи реальні обставини їх понесення та необхідності таких трат. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст.137 та ч.8 ст.141 ЦПК України).

Позивач в підтвердження витрат на правничу допомогу надав копію Договору про надання послуг від 28 січня 2025 року, укладеного між АТ "Сенс Банк" та адвокатським об`єднанням "СмартЛекс".

Згідно п.3.1 договору позивач просить стягнути винагороду за: підготовку і подання позовної заяви до суду в розмірі 375,00 грн., за отримання рішення суду 225,00 грн. та комісійну винагороду у розмірі 7,85% від стягнутих коштів на користь замовника.

Разом з тим, визначаючись з розподілом витрат на правничу допомогу та надаючи оцінку вищезазначеним доказам суд враховує, що справа є незначної складності, в даній категорії спірних правовідносин наявна усталена судова практика, обсяг досліджених доказів є невеликим, справа розглядалась в порядку спрощеного провадження, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 5000грн. Саме такий розмір витрат, на переконання суду, є об`єктивним, співмірним зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою у ній.

На підставі ст.ст.525, 526, 530, 610-612,629, 1048-1049, 1054 ЦК України та керуючись ст.ст. 12-13, 76-81,141, 259, 263-265, 280-284,288 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь акціонерного товариства "Сенс Банк" () заборгованість за кредитним договором №500765642 від 21 квітня 2023 року у розмірі 340561 (триста сорок тисяч п`ятсот шістдесіт одну) гривню 76 копійок, з яких: 301193 (триста одна тисяча сто дев`яносто три) гривні 93 копійки- заборгованість по тілу кредиту; 20572 (двадцять тисяч п`ятсот сімдесят дві) гривні 68 копійок - заборгованість по процентам, 18795 (вісімнадцять тисяч сімсот дев`яносто п`ять) гривень 15 копійок заборгованість по комісії, 4086 (чотири тисячі вісімдесять шість) гривень 74 копійки - сплачений судовий збір та витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 ( п"ять тисяч) гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

На рішення позивачем може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення

Суддя Л.І. Лівочка