13.05.2025 Справа № 756/222/25
Справа № 756/222/25
Провадження 2-о/756/152/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2025 року м. Київ

Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Тихої О.О.,

присяжних - Ширкунової Л.О., Чумаченко М.В.,

за участі секретаря судового засідання Косянчук Н.І.,

представника заявника Яковлєвої С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, ОСОБА_2 , військова частина НОМЕР_1 , військова частина НОМЕР_2 , про оголошення фізичної особи померлою,

УСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 через представника - адвоката Яковлєву С.А., звернулася до Оболонського районного суду м. Києва з вказаною заявою, яка обґрунтована тим, що заявник є дружиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 22.01.2023 солдат ОСОБА_3 1 взводу 1 стрілецької роти взводу військової частини НОМЕР_1 приступив до виконання службових обов`язків. 29.08.2023 під час виконання бойового завдання в районі ВОП «Борман» на околицях н.п. Новодарівка Пологівського району Запорізької області ОСОБА_3 був виявлений в воронці 120-мм міномета з множинними тілесними травмами та відсутністю ознак життя. Заявник отримала сповіщення №299 від 04.09.2023 про те, що її чоловік ОСОБА_3 зник безвісти. Відповідно до Акту проведення службового розслідування від 16.09.2023 молодший сержант ОСОБА_3 вважається таким, що 29.08.2023 зник безвісти під час бойового зіткнення із збройними формуваннями російської федерації. 13.09.2023 до ЄРДР були внесені відомості за ч.1 ст. 115 КК України у зв`язку зі зникненням ОСОБА_3 . З інформації, що міститься в рапортах, доданих до акту службового розслідування, вбачається, що двоє віськовослужбовців знайшли ОСОБА_3 на полі бою з множинними тілесними травмами та відсутністю ознак життя.

Заявник вважає, що оскільки з моменту зникнення безвісти чоловіка ОСОБА_3 під час бою з противником пройшло майже два роки, а вжиті протягом тривалого часу пошукові дії не дали жодних результатів, вважає, що наявні підстави, передбачені ч. 2 ст. 46 ЦК України, для оголошення ОСОБА_3 померлим (загиблим) під час виконання військового обов`язку щодо захисту держави Україна у російсько-Українській війні від дня вірогідної смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначивши місце смерті - н.п. Новодарівка, Пологівський район Запорізької області.

Оголошення чоловіка померлим необхідне для отримання одноразової допомоги після загибелі чоловіка, оформлення спадщини після його смерті, отримання статусу члена сім`ї загиблого військовослужбовця.

Ухвалою судді від 30.01.2025 заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду від 24.03.2025 залучено до участі у справі у якості заінтересованих осіб військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ - НОМЕР_3 ) та військову частину НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ - НОМЕР_4 ).

Ухвалою суду від 30.04.2025, занесеною до протоколу судового засідання, до участі у справі у якості заінтересованої особи залучено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У судовому засіданні представник заявника підтримала заявлені вимоги з підстав, зазначених у заяві, вважала, що з урахуванням обставин, за яких ОСОБА_3 визнано безвісти відсутнім, пояснень свідків, викладених у пояснювальних записках, що містяться у матеріалах службового розслідування, наявні підстави для оголошення ОСОБА_3 до спливу строку, визначеного ч. 2 ст. 46 ЦК України, тобто до спливу двох років від дня закінчення воєнних дій.

Представники заінтересованих осіб - військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 , Міністерства оборони України, у судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином про час, дату та місце розгляду справи. Від представників військової частини НОМЕР_2 та Міністерства оборони України надійшли заяви про розгляд справи без їхньої участі, а також письмові пояснення, у яких, зокрема, зазначено, що ОСОБА_3 пропав безвісти в період дії воєнного стану за обставин, що виникли внаслідок збройної агресії російської федерації проти України. Разом з тим, ч. 2 ст. 46 ЦК України встановлено, що особа може бути оголошена судом померлою або після спливу двох років, або, з урахуванням конкретних обставин, через шість місяців після закінчення воєнних дій. Тобто законодавець визначив, з настанням якої події пов`язаний початок перебігу строку, коли суд може оголосити фізичну особу померлою, а саме: день закінчення воєнних дій.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив задовольнити заяву про оголошення його батька ОСОБА_3 померлим.

Вислухавши представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , що укладений 15 вересня 1995 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 .

Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №22 від 22.01.2023 ОСОБА_3 , бойовий медик 1 взводу 1стрілецької роти взводу військової частини НОМЕР_1 , 22.01.2023 приступив до виконання службових обов`язків.

Довідкою про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України №1479/3/1051 від 31.03.2025 підтверджується, що молодший сержант ОСОБА_3 дійсно в період з 22.01.2023 по 01.03.2023, з 07.03.2023 по 02.08.2023, з 20.08.2023 по 29.08.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в: Донецька область, Волноваський район, Комарська територіальна громада, н.п. Комишуваха.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №347 від 01.09.2023 на підстав рапорту командира 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 за фактом зникнення безвісти 29.08.2023 внаслідок штурмових дій противника в районі ВОП «Борман» на околицях н.п. Новодарівка, Пологівського району Запорізької області молодшого сержанта ОСОБА_3 призначено службове розслідування.

Відповідно до Акту службового розслідування від 16.09.2023 молодшого сержанта ОСОБА_3 вважати таким, що 29.08.2023 зник безвісти під час бойового зіткнення із збройним формуванням російської федерації.

Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №375 від 16.09.2023 молодшого сержанта ОСОБА_3 вважати таким, що 29.08.2023 зник безвісти під час бойового зіткнення із збройним формуванням російської федерації; направити до органів Національної поліції заяву про його розшук.

04.09.2023 ІНФОРМАЦІЯ_4 надіслано сповіщення №299, відповідно до якого сповіщено ОСОБА_1 про те, що її чоловік ОСОБА_3 29.08.2023 зник безвісти в районі н.п. Новодарівка Пологівського району Запорізької області в результаті артилерійського обстрілу позиції.

13.09.2023 до ЄРДР за № 0003207 за заявою ОСОБА_1 внесені відомості за ч.1ст.115 КК України за фактом зникнення безвісти військовослужбовця ОСОБА_3 під час виконання бойового завдання в районі н.п. Новодарівка Пологівського району Запорізької області.

За інформацією органу досудового розслідування - Пологівського районного ВП ГУНП в Запорізькій області, від 03.04.2025 місцезнаходження ОСОБА_3 не встановлено, інформація про потрапляння останнього в полон - відсутня.

Згідно з листами Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими від 05.03.2025 та Державного підприємства «Український національний центр розбудови миру» від 11.02.2025 в інформаційній системі з питань поводження з військовополоненими містяться відомості про ОСОБА_3 , проте до координаційного штабу не надходили повідомлення від Міжнародного Комітету Червоного Хреста або зі сторони російської федерації про перебування ОСОБА_3 у полоні, стану ї здоров`я та місця утримання.

Згідно з листом від 13.03.2025 в Головного управлінні розвідки Міністерства оборони України відсутня інформація щодо зниклого безвісти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При розгляді справ про оголошення особи померлою Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22 виснувала наступне.

Оголошення фізичної особи померлою - це судове визнання померлою фізичної особи, щодо якої за місцем її постійного проживання немає будь-яких відомостей про місце перебування протягом встановленого законом строку.

У правовому контексті оголошення фізичної особи померлою є припущенням її смерті (praesumptio mortis), що має наслідком припинення правосуб`єктності. Суд під час оголошення фізичної особи померлою достеменно не може встановити факт її смерті, а лише припускає це на підставі непрямих доказів або у зв`язку із тривалою безвісною відсутністю.

Оголошення фізичної особи померлою є юридичною фікцією, техніко-правовим прийомом, за якого суд визнає дійсними юридичні факти і обставини, які не підтверджуються неспростовними доказами через брак останніх або їх недостатність.

Законодавець розрізняє дві підстави оголошення судом фізичної особи померлою: загальну та спеціальну.

Відповідно до частини першої статті 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

За змістом частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

У частині другій статті 46 ЦК України законодавець навів дві спеціальні норми: «фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій» (речення перше) та «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» (речення друге).

Відповідно у ситуації, коли внаслідок збройної агресії рф проти України фізична особа пропала безвісти, суд має право оголосити цю фізичну особу померлою відповідно до частини другої статті 46 ЦК України саме на підставі цих приписів (за умови доведеності зазначених обставин), використовуючи ці норми як спеціальні.

Правова мета встановлення спеціальних строків полягає в тому, що визначені частиною другою статті 46 ЦК України два роки від дня закінчення воєнних дій, збройного конфлікту або шість місяців потрібні для розшуку особи та вжиття заходів для її повернення із зони воєнних дій, збройного конфлікту або з інших держав і територій. Дворічний або шестимісячний строки обумовлені тим, що в багатьох випадках під час воєнних дій, збройних конфліктів загибель або зникнення осіб відбувається в умовах невизначеності, на територіях, де тривають активні бойові дії, або в тимчасово окупованих регіонах, що ускладнює вирішення питання розшуку фізичної особи. І навіть за наявності цих строків очевидність щодо зникнення безвісти або загибелі особи може залишатися невідомою. Однак саме для розв`язання таких проблем і застосовуються юридичні фікції.

Речення друге частини другої статті 46 ЦК України не конкретизує обставини, за яких суд може застосувати скорочений шестимісячний строк замість дворічного, зазначеного у реченні першому цієї частини. Водночас суд може послатися на шестимісячний строк у разі наявності істотних підстав для припущення, що фізична особа загинула внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту, і без обґрунтованих підстав очікувати, що з часом обставини зміняться або з`являться нові дані щодо місцезнаходження цієї особи.

Велика Палата Верховного Суду зауважує, що словосполучення «від дня закінчення воєнних дій», особливо у контексті широкомасштабної збройної агресії рф проти України, потрібно розуміти як визначення строку тривалістю в шість місяців, який потрібно обраховувати передусім від дня закінчення активних бойових дій на певній території України.

Визначення шести місяців як мінімально потрібного строку відображає необхідність обґрунтованого періоду для пошуку зниклої особи, враховуючи особливі обставини зникнення, зокрема під час активних бойових дій. Встановлення такого строку дозволяє зменшити ймовірність того, що особа, яка може бути ще живою, буде передчасно визнана померлою.

Також Велика Палата виснувала, що шість місяців мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі фізичної особи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду зазначено, що конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики, станом на час ухвалення постанови, був Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309, який втратив чинність.

Станом на час розгляду даної справи Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією затверджений Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376 (далі - Перелік).

Так, відповідно до вказаного Переліку с. Новодарівка Малинівської сільської територіальної громади Пологівського району Запорізької області (місце зникнення безвісти солдата ОСОБА_3 під час бойового зіткнення із збройним формуванням російської федерації) відноситься до території активних бойових дій; дата початку бойових дій - 10.06.2023, які станом на час розгляду справи не завершилися.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22, наголошує, що під час визначення моменту для початку відліку шестимісячного строку, встановленого реченням другим частини другої статті 46 ЦК України, суд повинен враховувати соціальний контекст та засаду справедливості. Оскільки в умовах російської агресії, яка триває на території України, ситуація в країні залишається недостатньо стабільною, будь-які правові рішення повинні бути чутливими до складних життєвих обставин, у яких опинилися люди.

Не можна відраховувати цей строк, передбачений частиною другою статті 46 ЦК України, від дати ймовірної загибелі фізичної особи на території ведення активних бойових дій, оскільки внаслідок триваючих активних бойових дій ситуація на певній території може бути невизначеною та непередбачуваною. Зокрема, зв`язок із особою може перерватися з різних причин, особа може бути змушена змінити місце постійного проживання, перебування або потрапити в полон, що ускладнює встановлення обставин її зникнення.

Така правова гарантія запобігає передчасному оголошенню особи померлою, враховуючи, що в умовах війни можуть бути численні фактори, які заважають встановленню фактичного місця перебування людини. Цей строк забезпечує можливість з`ясування додаткових обставин або отримання нової інформації про зниклу особу, що сприяє уникненню помилкових судових рішень, які могли б призвести до негативних правових наслідків для самої особи, її родичів і суспільства загалом.

Таким чином, встановлені обставини справи, той факт, що на території ймовірної загибелі солдата ОСОБА_3 тривають активні бойові дії, не дають законних підстав суду для висновку про можливість оголошення ОСОБА_3 померлим до спливу строку, визначеного реченням другим частини другої статті 46 ЦК України, на який посилається заявник, а відлік вказаного строку від дня ймовірної загибелі ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) є помилковим.

Враховуючи обставини справи суд вважає, що заява ОСОБА_1 є передчасною та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 2, 13, 76-81, 89, 259, 263-265, 305-308 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, ОСОБА_2 , військова частина НОМЕР_1 , військова частина НОМЕР_2 , про оголошення фізичної особи померлою - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Тиха

Присяжні Л.О. Ширкунова

М.В. Чумаченко