Провадження №2/523/1075/25
У Х В А Л А

"12" травня 2025 р. м. Одеса

Пересипський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Далеко К.О.,

за участю секретаря судового засідання - Дмітрієвої В.С.,

розглянувши заяву представника позивача за зустрічним ОСОБА_1 адвоката Ходаковської О.Ю. про забезпечення зустрічного позову ОСОБА_1 до акціонерного товариства «ОДЕСАГАЗ» про визнання недійсним рішення комісії про задоволення акту про порушення та здійснення донарахування,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Пересипського районного суду місті Одеси перебуває на розгляді цивільна справа за позовом акціонерного товариства «ОДЕСАГАЗ» до ОСОБА_1 про стягнення не облікового обсягу природнього газу та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «ОДЕСАГАЗ» про визнання недійсним рішення комісії про задоволення акту про порушення та здійснення донарахування.

Представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом адвокат Ходаковська О.Ю. подала до суду заяву про забезпечення позову, шляхом заборони Акціонерному товариству «Одесагаз» (, 65003, Україна, м. Одеса, вул. Одарія, 1), його структурним та відокремленим підрозділам, працівникам та будь-яким іншим особам до набрання законної сили рішенням у цій справі, вчиняти дії щодо припинення та/або обмеження газопостачання, у тому числі припинення/обмеження надання послуг з розподілу природного газу, ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку із заборгованістю за несанкціонований відбір природного газу, який зафіксований в акті про порушення від 02.11.2021 року № 2717, та/або на підставі самого факту порушення, яке зафіксоване в акті про порушення від 02.11.2021 року № 2717.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову представник позивача за зустрічним позовом зазначила, що 28.04.2025 року на адресу електронної пошти, зазначену у процесуальних документах, які подавались представником Ліннік З.Г. в рамках цієї судової справи, та за якою раніше жодне листування між АТ «Одесагаз» та ОСОБА_1 не відбувалось, надійшло повідомлення про припинення/обмеження надання послуг з розподілу природного газу, у зв`язку із заборгованістю за несанкціонований відбір природного газу у розмірі 129 235,82 грн, який зафіксований в акті про порушення від 02.11.2021 року № 2717.

Наведені дії АТ «Одесагаз», на думку представника заявника, є порушенням прав позивача, як споживача і можуть ускладнити чи унеможливити активний захист прав позивача. З урахуванням викладеного представник просить заяву про забезпечення позову задовольнити.

Згідно положень ч.1ст.153 ЦПК України розгляд заяви про забезпечення позову здійснюється судом без повідомлення учасників справи, тому, розглянувши заяви та додані до неї матеріали, та вивчивши матеріали цивільної справи, судом з`ясовано наступне.

Відповідно до наданих суду заявником відомостей, позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_1 вважає, що ухвалене відносно неї рішення комісії відповідача за № 2256 від 30.12.2021р., яким їй здійснено донарахування оплати за газ у сумі 129235,82 грн. та акт розрахунку №202717 від 02.11.2021р. є протиправними та безпідставним. Вона, як споживач газу за адресою АДРЕСА_1 , ані будь-хто інший не втручалися в роботу лічильника газу типу Elster ВК G-4Т заводський №5559184, який був встановлений в її будинку за вищевказаною адресою, працівниками АТ «Одесагаз», на момент його демонтажу цілісність та місцезнаходження пломб в ньому, лічильного механізм, корпусу і конструктивних елементів не було не порушено.

Незважаючи на вказане, АТ «Одесагаз» надіслало на електрону пошту повідомлення, що збирається примусово припинити постачання природнього газу за її адресою, а для відновлення розподілу природнього газу їй, як споживачу, необхідно буде сплатити спірну заборгованість, відшкодувати вартість відключення від газопостачання та сплатити за відновлення розподілу природного газу.

Позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_1 проживає у вказаному будинку, а відключення газопостачання за її адресою буде мати для неї вкрай негативні наслідки, оскільки приготування їжі та отримання гарячої води вона отримує за допомогою газу. Крім того, у випадку задоволення позову, ОСОБА_1 буде змушена сплатити значні кошти за відключення газу та повторне підключення газу що для неї є непомірним матеріальним тягарем.

Без з`ясування правильності вимог позову та без дослідження доказів, на підставі яких сторони вважають свою думку законною, суд має вирішити питання про забезпечення позову, оскільки про це подано заяву і має значення для захисту прав позивача.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ і з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пленум Верховного Суду України в своїй постанові «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, а саме в п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Приймаючи ухвалу про задоволення вимог заявника та вжиття відповідних заходів забезпечення позову суд повинен повно та всебічно дослідити матеріали справи, встановити всі обставини, які мають значення для вирішення відповідного питання, навести обґрунтовані мотиви, які можуть свідчити про існування загрози невиконання або утруднення виконання рішення суду в майбутньому.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 12.02.2020 в справі №381/4019/18 зазначила, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде ухвалене на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення. Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Втручання держави у право на мирне володіння майном є законним, якщо здійснюється на підставі закону нормативно-правового акту, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким і передбачуваним з питань застосування та наслідків дії його норм.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 29.06.2006р. у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Так, в рішенні від 31.07.2003р. у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. А при вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008р.) ЄСПЛ вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Судом встановлено, що предметом зустрічного позову в даній справі є матеріально-правові немайнові вимоги позивача про визнання недійсним рішення комісії АТ « Одесагаз» з рогляду актів про порушення від 30.12.2021 року № 2256аб про зодоволення акта про порушення від 02.11.2021 року № 02717 та здійснення донарахування у розмірі 129235,82 грн. При цьому, позивач посилається на те, що їй безпідставно нарахована заборгованість в сумі 129235,82 грн.

Тобто, між сторонами у справі існує спір.

Питання про обґрунтованість заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову (аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 17.12.2018 у справі № 914/970/18, від 10.11.2020 у справі № 910/1200/20).

Тому, оскільки у позивача за зустрічним позовом існують обґрунтовані сумніви щодо можливих дій відповідача з відключення послуг газопостачання та послуг розподілення/постачання природного газу в зв`язку з наявністю заборгованості, розмір якої оспорюється позивачем, суд дійшов висновку про задоволення заяви про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти дії щодо припинення/відключення газопостачання та послуг розподілення/постачання природного газу до об`єкта газопостачання.

Вказані висновки узгоджуються з позицією КЦС ВС в постанові від 01.03.2023 в справі №211/5626/19.

Інститут забезпечення позову у судовому процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання майбутнього судового рішення. Адекватність заходу для забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії. Звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову, позивач має обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Отже, у кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

У постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18 зазначено, що коли позивач звертається до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. В таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Відповідно до ст.ст.6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод особа має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, та має право саме на ефективний спосіб захисту прав і це означає, що вона має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Суд виходить із того, що позивач у зустрічному позові висуває вимогу про визнання недійсним рішення комісії та актів порушення АТ «Одесагаз», тобто, позовна заява містить немайнову вимогу, рішення про задоволення якої не вимагатиме примусового виконання.

За таких обставин, примусове припинення газопостачання до житла позивача за зустрічним позовом, про що йде мова у повідомленні від 28.04.2025 року №6, під-час розгляду судом зустрічного позову, може мати вкрай негативні та незворотні наслідки для її життєзабезпечення, що не буде відповідати нагальній суспільній необхідності, і таке втручання в права позивача не буде необхідним у демократичному суспільстві (рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 «Кривіцька та Кривіцькій проти України» п. 44).

При цьому, суд приймає до уваги, що вжиття такого виду забезпечення позову як заборона відключення газу не створить негативних наслідків, та не перешкоджатиме господарській діяльності відповідача АТ «ОДЕСАГАЗ», який не позбавлений права нараховувати вартість спожитого газу протягом судового розгляду і в подальшому пред`явити вимоги до позивача по сплаті цієї вартості.

Встановлений судом спосіб забезпечення позову є співмірними із заявленими позовними вимогами та будуть достатнім інструментом забезпечення ефективності судового захисту, забезпечить баланс прав та обов`язків сторін у справі та усуне можливі подальші судові спори в разі задоволення заявлених позовних вимог.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що з урахуванням доказів, наданих позивачем за зустрічним позовом на підтвердження вимог заяви, між сторонами дійсно є спір, та існує достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, в разі задоволення зустрічного позову, а тому підлягає задоволенню заява представника позивача про забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись статтями 149-153,157,260,261 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача за зустрічним ОСОБА_1 адвоката Ходаковської О.Ю. про забезпечення позову по справі № 523/10381/24 за зустрічним позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «ОДЕСАГАЗ» про визнання недійсним рішення комісії про задоволення акту про порушення та здійснення донарахування задовольнити.

Заборонити Акціонерному товариству «Одесагаз» (, 65003, Україна, м. Одеса, вул. Одарія, 1), його структурним та відокремленим підрозділам, працівникам та будь-яким іншим його представникам, до набрання законної сили рішенням у цій справі, вчиняти дії щодо припинення та/або обмеження газопостачання, у тому числі припинення/обмеження надання послуг з розподілу природного газу - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку із заборгованістю за несанкціонований відбір природного газу, який зафіксований в акті про порушення від 02.11.2021 року № 2717, та/або на підставі самого факту порушення, яке зафіксоване в акті про порушення від 02.11.2021 року № 2717.

Копію ухвали для виконання направити до Акціонерного товариства «Одесагаз» (, юридична адреса: м. Одеса, вул. Одарія, 1).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Оскарження ухвали не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Одеського апеляційного протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя: К.О. Далеко