ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4521/25 Справа № 184/2260/24 Суддя у 1-й інстанції - Томаш В. І. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2025 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді БондарЯ.М.

суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.

секретар судового засідання Лідовська А.А.

сторони

заявник - ОСОБА_1

заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справі, цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 22 січня 2025 року, ухвалену суддею Томашем В.І. в м.Покров Дніпропетровської області, (відомості про дату складення повного судового рішення відсутні),

УСТАНОВИВ

Заявниця ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою, в якій просила суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що диплом Серії НОМЕР_1 від 01.07.1982 року, виданий Каменським совхоз-технікумом плодоводства ім. І.Солтиса та свідоцтво про народження від 18.05.1964 року Серії НОМЕР_2 належать їй.

Разом з тим, 21.01.2025 року від представника заінтересованої особи ОСОБА_2 надійшло письмове клопотання, в якому просить суд залишити заяву ОСОБА_1 без розгляду через наявність спору про право, оскільки справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, в судовому порядку в окремому провадженні не підлягають. З цих підстав вважає, що по даній справі вбачається спір про право, що породжує наслідки, передбачені ст. 294 ЦПК України.

Ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 22 січня 2025 року задоволено клопотання представника заінтересованої особи.

Цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області «про встановлення факту, що має юридичне значення» залишено без розгляду.

Заявниця ОСОБА_1 оскаржила ухвалу суду першої інстанції в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі заявниця, посилаючись на незаконність оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, просить її скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

При цьому, скаржник зазначає, що в період часу з 1979 року по 1997 рік вона проживала на території нинішньої республіки Молдова та в період часу з 1979 року по 1982 рік навчалася в Каменському совхоз - технікумі плодоводства імені І.Солтиса та отримала диплом про закінчення цього навчального закладу, який було видано на її дівоче прізвище ОСОБА_3 . Вказує, що ОСОБА_4 це її дівоче прізвище, яке вона мала при народженні і яке було змінено після укладення шлюбу з громадянином республіки Молдова ОСОБА_5 . Зазначає, що у її свідоцтві про народження також зазначено прізвище ОСОБА_4 ім`я ОСОБА_6 , по батькові ОСОБА_7 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказує, що факт перебування у шлюбі зі ОСОБА_5 підтверджено свідоцтвом про розірвання шлюбу від 26.07.1997 серії НОМЕР_3 . Заявниця зазначає, що встановлення факту належності їй диплому та свідоцтва про її народження дає їй можливість підтвердити пенсій стаж, а саме навчання у технікумі та впливає на розмір призначеної пенсії.

Також заявниця зазначає, що вона позбавлена можливості підтвердити у законний спосіб цей факт належності їй свідоцтва про народження та диплому, оскільки документ про зміну прізвища неможливо отримати з тих підстав, що територія міста Каменка Каменського району республіки Молдова не є підконтрольною республіці Молдова, а також те, що офіційно після початку повномасштабного вторгнення російської федерації на суверенну територію України, відносини із Придністровською Молдавською республікою взагалі припинилися, оскільки ця територія підконтрольна російській федерації. Також важливим є той факт, що Придністровську Молдавську республіку не визнано як державу, а отже відповідно до міжнародного законодавства її документи не є офіційними та потребують підтвердження в суді, так звані «Намібійські винятки».

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог п.11 частини 3 статті 2ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, а також зважаючи на вимоги ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку учасників справи в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, з наступних підстав.

Судом встановлено, що в своїй заяві заявниця просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що диплом Серії НОМЕР_1 від 01.07.1982 року, виданий Каменським совхоз-технікумом плодоводства ім. І.Солтиса та свідоцтво про народження від 18.05.1964 року Серії НОМЕР_2 належать їй.

В даному випадку встановлення факту належності заявниці диплому Серії НОМЕР_1 від 01.07.1982 року, виданий Каменським совхоз-технікумом плодоводства ім. І.Солтиса та свідоцтва про народження від 18.05.1964 року Серії НОМЕР_2 породжує виникнення спору щодо права.

Суд першої інстанції, залишаючи заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення без розгляду, виходив з того, що існує спір щодо належності заявниці документів, тому вимоги про встановлення факту, що має юридичне значення необхідно вирішувати в порядку позовного провадження із залученням до участі у справі всіх заінтересованих осіб.

Проте, колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції та погоджується з доводами заявниці, викладеними в апеляційній скарзі, з огляду на таке.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті;

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

Згідно із частиною другою статті 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 20 червня 2019 року в справі №632/580/17 виснував, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків.

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Тобто якщо виникнення цивільного права залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

У постанові від 18 січня 2024 року в справі № 560/17953/21 (провадження № 11-150апп23) Велика Палата Верховного Суду наголосила, що до юрисдикції цивільних судів справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам право подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Аналогічні висновки зробив Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду в постановах від 05 червня 2024 року в справі № 557/1535/23(провадження № 61-1723св24), від 24 квітня 2024 року в справі № 694/2318/23 (провадження № 61-2911св24), від 08 травня 2024 року в справі № 214/4921/23 (провадження № 61-15863св23) та інших.

У справі, що переглядається, ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту, а саме належності їй диплому Серії НОМЕР_1 від 01.07.1982 року, виданого Каменським совхоз-технікумом плодоводства ім. І.Солтиса та свідоцтва про народження від 18.05.1964 року Серії НОМЕР_2 , в яких її прізвище не співпадає з прізвищем у ОСОБА_8 .

Заявницею на підтвердження заявлених вимог суду надано наступні докази (копії): Паспорт Серії НОМЕР_4 на прізвище ОСОБА_9 ім`я- ОСОБА_6 по батькові ОСОБА_7 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.Уріччя Любанського району Мінської області, який був виданий 07 вересня 2001 року Нікопольським РВ УМВС України у Дніпропетровській області (а.с.4); Довідка №3337 про присвоєння ідентифікаційного номера на ОСОБА_1 від 12.03.1999 (а.с.5); Трудова книжка, яка заведена 19.08.1982 на прізвище ОСОБА_9 ім`я- ОСОБА_6 по батькові ОСОБА_7 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , при цьому у записі трудової книжки під №1 зазначено про навчання власника трудової книжки у Каменському совхоз-технікумі плодоводства ім. І.Солтиса в період часу 01.09.1979 01.07.1982 Диплом НОМЕР_1 (а.с.7); Свідоцтво про розірвання шлюбу Серії НОМЕР_3 між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 від 26.06.1997 запись №40 (а.с.13); Диплом НОМЕР_1 на прізвище ОСОБА_4 ім`я ОСОБА_6 , по батькові ОСОБА_7 про те, що вона в 1979 році поступила в Каменський совхоз-технікум плодоводства ім. І.Солтиса і у 1982 році закінчила повний курс названого свохоз-технікуму по спеціальності бухгалтерський облік та їй присвоєно кваліфікацію бухгалтер (а.с.14); Свідоцтво про народження Серії НОМЕР_5 , видане 18 травня 1964 року ОСОБА_3 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження с.Уріччя Любанський район Мінська область (а.с.16); Довідку ГОУ СПО «Каменський політехнічний технікум ім. І.Солтиса» від 04.12.2019 за вих. №234, відповідно до якої ОСОБА_3 дійсно навчалася в Каменському совхоз-технікумі плодоводства ім.І.Солтиса на очній формі навчання за спеціальністю бухгалтерський облік з 1979 року по 1982 рік (Наказ про зарахування №136 від 27 серпня 1979 року, Наказ про закінчення №74 від 01 липня 1982 року (а.с.18).

Таким чином надані заявницею докази свідчать про те, що вони належать ОСОБА_1 , уродженій Рябой, яка закінчила навчання під дівочим прізвищем ОСОБА_4 та відповідно отримала диплом про освіту на це прізвище, проте трудову діяльність розпочала по закінченню техніку, однак вже перебуваючи у шлюбі зі ОСОБА_5 , у зв`язку з чим трудова книжка була заповнена на нове прізвище, яке заявниця отримала у шлюбі, при цьому, як зазначалося вище у трудовій книжці під №1 зазначено про навчання власника трудової книжки у Каменському совхоз-технікумі плодоводства ім. І.Солтиса в період часу 01.09.1979 01.07.1982 Диплом НОМЕР_1 .

У заявниці відсутнє свідоцтво про реєстрацію шлюбу зі ОСОБА_5 , яке підтверджує зміну прізвища ОСОБА_4 на прізвище ОСОБА_9 так як шлюб було розірвано, проте витребувати відомості про реєстрацію шлюбу у заявниці немає можливості через те, що територія міста Каменка Каменського району республіки Молдова (де реєструвався шлюб) не є підконтрольною республіці Молдова, а також у зв`язку з тим, що офіційно після початку повномасштабного вторгнення російської федерації на суверенну територію України, відносини із Придністровською Молдавською республікою взагалі припинилися, оскільки ця територія підконтрольна російській федерації.

Отже, висновок суду першої інстанції про наявність спору про право, який має розглядатися у порядку позовного провадження, є передчасним.

Підставою для скасування судового рішення суду першої і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції, що перешкоджає подальшому провадженню у справі (частина шоста статті 379 ЦПК України).

Колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, оскаржуване судове рішення скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції зі стадії відкриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст.367,368,374,379,381,382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 22 січня 2025 року скасувати, справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про встановлення факту, що має юридичне значення» направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення виготовлено 13 травня 2025 року.

Головуючий: Я.М. Бондар

Судді: В.П. Зубакова

В.О. Остапенко