Справа № 309/1124/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

24 квітня 2025 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Джуги С.Д.,

суддів : Кожух О.А., Собослоя Г.Г.

з участю секретаря судового засідання: Чичкало М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 02 серпня 2024 року у складі судді Савицького С.А., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: орган опіки та піклування виконавчого комітету Хустської міської ради про позбавлення батьківських прав,-

встановив:

У лютому 2024 року ОСОБА_2 звернулася в суд до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав.

Позовні вимоги мотивує тим, що між нею та відповідачем, 14 травня 2011 року укладено шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Сокирницької сільської ради за актовим записом № 15. Від шлюбу в них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Зазначає, що у побуті ОСОБА_3 носить ім`я « ОСОБА_4 ». Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 12 листопада 2013 року у справі № 309/4170/13-ц шлюб між ними розірваний, а малолітнього сина ОСОБА_3 залишино при матері.

За позовом ОСОБА_2 , Хустським районним судом Закарпатської області ухвалено рішення від 04 квітня 2023 року у справі № 309/182/23, згідно якого присуджено до стягнення з відповідача, на користь позивачки на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 4 000 грн. Не погоджуючись з прийнятим рішенням ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, за наслідком розгляду якої Закарпатський апеляційний суд виніс рішення, яким апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Хустського районного суду Закарпатської області без змін. Після чого відповідачка пред`явила даний виконавчий лист до виконання до Хустського відділу ДВС у Хустському районі Закарпатської області Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

У позові зазначає, що відповідач ніяким чином не піклується про свою дитину, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться успіхами сина та станом його здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчанням, підготовкою до самостійного життя; не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток дитини, як складову виховання; не спілкується з сином - повністю; не надає йому доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним освіти - внаслідок всього цього створились умови, які шкодять інтересам дитини.

На підтвердження вищевказаних обставини вказує на пояснення сусідів та класного керівника, а також відповідями на адвокатський запит, відповідно до яких «батько ОСОБА_1 не брав участі у вихованні, розвитку та добробуті сина за період навчання у початковій школі. Не брав участі у засіданнях батьківського комітету і не вносив необхідні внески. Не цікавився успішністю у навчанні. Регулярні огляди, вакцинація, проводилися за участю матері, батько присутній не був. Звернень до сімейного лікаря про стан здоров`я дитини від батька не було. Батько ОСОБА_1 , не приводив у ліцей сина, ОСОБА_5 , та не звертався до закладу за отриманням інформації щодо його успіхів у навчанні, Оплату візитів у лікарів проводить матір. Здоров`ям дитини батько не цікавився, участі у вихованні, розвитку та добробуті сина - ОСОБА_6 , за період навчання в 6 класі участі не брав, жодного разу не цікавився успішністю сина.

За вказаних обставин позивач просила позбавити відповідача батьківських прав щодо дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 02 серпня 2024 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Позбавлено батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя: АДРЕСА_1 , відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити у даній справі нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на невідповідність висновків обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що у суду першої інстанції не було правових підстав для позбавлення батьківських прав відповідача, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, необхідність застосування якого позичкою не доведено. Вказує, що не був належним чином повідомлений про судовий розгляд справи, що унеможливило його право на судовий захист. Також судом не було вирішено подане ОСОБА_1 під час підготовчого судового засідання клопотання від 25.06.2024 року про допит та виклик свідків з метою доведення ним своїх заперечень щодо позову, а саме громадян, які обізнані про взаємовідносини щодо спілкування та відносин ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з приводу спілкування з сином та створення перешкод з боку позивачки. Відтак, судом було зроблено неправильні висновки щодо його усунення від спілкування з сином і не з`ясовано фактичні причини неможливості спілкування з сином тривалий час, а саме по причині поведінки самої позивачки ОСОБА_2 .

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Разом з тим, до суду апеляційної інстанції надійшла заява від представника позивача Плешинець М.В., в якій просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні представник апелянта (відповідача) ОСОБА_1 - адвокат Ракущинець А.А. підтримав апеляційну скаргу, просять її задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечила апеляційну скаргу просить її залишити без задоволення, а судове рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Інші учасники в судове засідання не з`явилися. Про дату, час, місце розгляду справи належним чином повідомлені.

На підставі ч.2 ст.372 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності нез`явившихся осіб.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, представника апелянта (відповідача), обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Даним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає і підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частина третя статті 12 ЦПК України покладає на кожну сторону обов`язок довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч.5 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до роз`яснень викладених в п.15 Постанови Пленуму ВСУ від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі по тексту Постанова Пленуму), позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно п.16 вказаної Постанови Пленуму, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є батьками малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 від 15 серпня 2012 року.

Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 12 листопада 2013 року у справі № 309/4170/13-ц шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірваний, а неповнолітнього сина ОСОБА_3 залишено при матері.

Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області 04 квітня 2023 року у справі № 309/182/23 стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 4 000 грн.

Постановою Закарпатського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Хустського районного суду Закарпатської області без змін.

На підставі вказаного рішення позивачка пред`явила виконавчий лист, виданий Хустським районним судом Закарпатської області на виконання до Хустського районного відділу Державної виконавчої служби у Хустському районні.

Згідно відповіді на адвокатський запит Сокирницького ЗЗСО І-ІІІ ступенів батько ОСОБА_1 не брав участі у вихованні, розвитку та добробуті сина за період навчання у початковій школі. Не брав участі у засіданнях батьківського комітету і не вносив необхідні внески. Не цікавився успішністю у навчанні.

Відповіддю КНП «Хустський ЦПМСД» Хустської міської ради від 15.11.2022 року встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 житель АДРЕСА_2 знаходиться на обліку сімейного лікаря з народження. Декларацію про надання медичних послуг укладено 17.07.2019 року. Декларація підписана матір`ю ОСОБА_2 . Регулярні огляди, вакцинація, проводилися за участю матері, батько присутній не був. Звернень до сімейного лікаря про стан здоров`я дитини від батька не було.

Відповідно до відповіді Ужгородського ліцею «Імідж» Ужгородської міської ради від 25.01.2024 року за № 06/02.1-10, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 дійсно навчається в Ужгородському ліцеї «Імідж» Ужгородської міської ради Закарпатської області з 01.09.2022 року. Матір, ОСОБА_2 , належним чином виконує свої батьківські обов`язки, пов`язані із навчальним процесом відносно свого сина ОСОБА_5 . Батько ОСОБА_1 , не приводив у ліцей сина, ОСОБА_5 , та не звертався до закладу за отриманням інформації щодо його успіхів у навчанні.

Відповіддю на адвокатський запит сімейного лікаря МЦ «Плюс Мед» яким встановлено, що ОСОБА_7 , 05.08.2012 року знаходиться на обліку сімейного лікаря з 18.09.2023 року. Декларація підписана матір`ю ОСОБА_2 . Регулярні огляди, контроль аналізів, консультації у вузьких колах спеціалістів дитини проводилася та проводяться тільки за участі матері, без присутності батька. Оплату візитів у лікарів проводила ОСОБА_2 . Здоров`ям дитини батько не цікавився.

Згідно характеристики ОСОБА_5 , матір, ОСОБА_2 бере активну участь у вихованні хлопця, цікавиться його знаннями, телефонує за потреби класному керівнику та вчителям. Піклується про поведінку та навчальні досягнення учня. Систематично відвідує класні батьківські збори. Батько, ОСОБА_1 , участі у вихованні, розвитку та добробуті сина - ОСОБА_6 , за період навчання в 6 класі участі не брав, жодного разу не цікавився успішністю сина, не відвідував навчальний заклад.

Відповіддю на адвокатський запит директора Школи іноземних мов «LT Languaqe SCHOOL@» встановлено, що ОСОБА_7 з вересня 2023 року регулярно відвідував два рази на тиждень групові заняття з англійської мови. Хлопчик кмітливий, розумний, чемний засвоює уроки, знаходить спільну мову з однолітками, досить добре володіє англійською мовою. На тему про сім`ю розповідав тільки про маму, бабусю, дідуся і дядька. Про батька не згадував. На заняття ОСОБА_5 приводила і забирала завжди матір. Батько жодного разу не був присутній і не цікавився. Оплату за заняття проводила тільки матір.

Згідно відповіді на адвокатський запит Клуба Роботехніки «Roik.DIY.Robotics», ОСОБА_7 з вересня 2023 року регулярно відвідує два рази на тиждень гурток роботехніки та легоконструювання. Хлопчик вихований, проявляє ініціативу, із зацікавленістю конструює, задає багато запитань, має розвинену фантазію та робить значні успіхи. На гурток ОСОБА_4 ( ОСОБА_8 ) супроводжує і очікує завжди матір. Батько жодного разу не був присутній. Також у батьківській групі у вайбері його немає. Оплату за гурток проводить матір.

Згідно висновку від 24.04.2024 року органу опіки та піклування виконавчого комітету Хустської міської ради Хустського району Закарпатської області вбачається, що орган опіки та піклування вважає за доцільним позбавлення батьківських прав громадянина ОСОБА_1 стосовно його малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч.ч.4-6 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Колегія суддів вважає, що даний висновок Органу опіки та піклування не є достатньо обґрунтованим та не свідчить про умисне ухилення відповідача від виховання свого малолітнього сина, у зв`язку з чим потребує застосування до нього такого крайнього заходу як позбавлення батьківських прав.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Зокрема, вказаний правовий висновок міститься в постановах Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 638/16622/17, від 13 квітня 2020 року у справі №760/468/158, 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18, від 29 липня 2021 року у справі № 686/16892/20, від 11 вересня 2020 року у справі, від 06 вересня 2023 року у справі № 545/560/21).

При вирішенні такої категорії спорів суди повинні мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особистості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

У справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте потрібно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку треба враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100).

Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України»).

Обґрунтовуючи заявлений позов позивач посилається на те, що відповідач ніяким чином не піклується свою дитину, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться успіхами сина, станом його здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчанням, підготовкою до самостійного життя.

Однак, позивачем, всупереч приписів ст.ст.12, 81 ЦПК України, не надано достатніх доказів на підставі яких можна дійти до безперечного висновку про те, що ОСОБА_1 злісно ухиляється від участі у вихованні дитини.

В суді першої інстанції у відзиві на позов відповідач категорично заперечив доводи позивачки щодо позбавлення батьківських прав. Зокрема, зазначив, що його спілкування з сином припинилося саме з вини самої позивачки, оскільки позивачка тривалий час робила перешкоди у спілкуванні з сином. У 2013 року позивачкою на його вимогу йому було надано нотаріально посвідчену заяву від 28.11.2013 року щодо відсутності заперечення проти зустрічі ОСОБА_1 з їхнім малолітнім сином ОСОБА_3 два рази на тиждень. Тобто вже на той час позивачкою робилися йому перешкоди у спілкуванні з дитиною. Спочатку відповідач приходив у дитячий садок до сина та регулярно з ним спілкувався в присутності вихователів. Однак, в подальшому позивачка стала заперечувати та говорити вихователям, щоб без її присутності не дозволяли батькові спілкуватися з сином. Його зустрічі утруднилися, по невідомим причинам дитина стала його уникати, відповідач тривалий час приходив та залишав у шафі подарунки для сина, але дитина до нього перестала виходити. Окрім того, вказує на те, що відповідач у добровільному порядку сплачував аліменти на утримання сина ОСОБА_3 поштовим переказом на ім`я позивачки ОСОБА_2 , однак кошти позивачка не отримувала у відділенні Укрпошти та у категоричній формі відмовлялася від їх утримання, що підтверджено письмовими доказами (а.с.35-39).

До відзиву на позовну заяву відповідачем також було долучено заяву відповідача ОСОБА_1 до органу опіки та піклування виконавчого комітету Хустської міської ради від 08.03.2024 про встановлення порядку спілкування з неповнолітньою дитиною ОСОБА_3 та доповнення до вказаної заяви (а.с.50-52).

Категоричне заперечення відповідача проти позбавлення його батьківських прав, подання відзиву на позов та апеляційну скаргу, може свідчити про його інтерес до дитини, про бажання брати участь у вихованні сина. Аналогічний висновок наведений у постанові Верховного Суду від 07.11.2023 по справі № 601/928/22.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року наголошував на тому, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини.

У спірних правовідносинах, які стосуються вкрай чутливої сфери та долі дитини, інтереси якої превалюють над формальним тлумаченням норм права, питання про застосування крайнього заходу впливу на батьків позбавлення батьківських прав слід вирішувати у контексті кожної конкретної справи без формального та уніфікованого підходу лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, що мають значення для вирішення спору, та вивчення і дослідження усіх доказів як у сукупності, так і кожного доказу окремо.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову про позбавлення відповідача батьківських прав, суд першої інстанції помилково не врахував, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, необхідність застосування якого за обставинами цієї справи не доведено.

Оцінюючи вищевказані докази в їх сукупності, а також те що, відповідач категорично заперечує проти позбавлення його батьківських прав, має намір налагодити зв`язок з сином, вказує на те, що позивачка створює перешкоди у спілкуванні з сином, до відповідача раніше не вживались жодних заходів реагування щодо неналежної його участі у вихованні та утриманні дитини, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для можливості застосування до відповідача такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав, та неправомірно задовольнив заявлений позов.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З врахуванням вищенаведеного рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у заявленому позові з вищенаведених підстав.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 367, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 02 серпня 2024 року скасувати.

У позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: орган опіки та піклування виконавчого комітету Хустської міської ради про позбавлення батьківських прав відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 05 травня 2025 року.

Головуючий :

Судді: