ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/452/25 Справа № 214/573/24 Суддя у 1-й інстанції - Малаховська І.Б. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста О. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2025 року м. Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №214/573/24 за позовом Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль»,

заочне рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 червня 2024 року,

встановив:

У січні 2024 року Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» (далі АТ «Криворізька теплоцентраль») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що АТ «Криворізька теплоцентраль» по специфіці своєї виробничої діяльності надає послуги щодо здійснення постачання теплової енергії для потреб опалення і гарячого водопостачання населенню. Позивач свої зобов`язання виконав, надав послуги з централізованого опалення і гарячого водопостачання за адресою: АДРЕСА_1 . Таким чином, позивач виконав свої зобов`язання. А відповідач зобов`язаний оплатити отримані послуги. Внаслідок неналежного виконання зобов`язань, щодо здійснення оплати за надані послуги у відповідача у період 01.11.2020 року по 31.10.2023 рік утворилась заборгованість у розмірі 16 087,62 гривень та плата за абонентське обслуговування в розмірі 188,88 гривень.

Оскільки заборгованість відповідач в добровільному порядку не погашає, а з приводу її наявності між сторонами існує спір, тому представник позивача, діючи в інтересах АТ «Криворізька теплоцентраль», вимушена звернутися до суду.

На підставі наведеного вище, просить суд стягнути з відповідача на користь ТА «Криворізька теплоцентраль» заборгованість за надані житлово-комунальні послуги за централізоване опалення за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01.11.2020 року по 31.10.2023 рік в розмірі основного боргу 16 087,62 гривень, інфляційні втрати 314,27 гривень та 3% річних 145,92 гривень, плату за абонентське обслуговування у розмірі 188,88 гривень та сплачений судовий збір в розмірі 2 684,00 гривень.

Рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 червня 2024 рокупозовні вимоги АТ «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комунальні послуги задоволено частково. Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» суму боргу за надані житлово-комунальні послуги за адресою АДРЕСА_1 за період з липня 2021 року по 31.10.2023 гривень в розмірі 9 724,32 гривень, інфляційні втрати 15,11 гривень та 3% річних 3,98 гривень та абонентське обслуговування в розмірі 188,88 гривень Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» витрати пов`язані зі сплатою судового збору в 1 583,56 гривень.

В апеляційній скарзі АТ «Криворізька теплоцентраль» ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалення в цій частині нового рішення по справі про задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що судом першої інстанції проігноровано положення ст. 322 ЦК України, згідно якої власник зобов`язаний утримувати майно, що належить йому на праві приватної власності. Відповідач по справі є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , з 05.07.2021 року, що підтверджується Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. Право власності відповідача по справі набуто на підстав свідоцтва про право на спадщину, отже, він, як спадкоємець, має відповідати за борги спадкодавця за несплачені комунальні послуги.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 369 ЦПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, за наступних підстав.

Відповідно частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно ст. 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині не в повній мірі відповідає вказаним вимогам.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено наявними в матеріалах справи письмовими доказами, що між позивачем та відповідачем виникли правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню, з іншого боку, комунальних послуг по центральному опаленню, які врегульовано Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ України № 630 від 21.07.2005 року.

Таким чином, відповідач є споживачем послуг, що надаються АТ «Криворізька теплоцентраль» як постачальником та виробником теплової енергії для потреб опалення і гарячого водопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки, є власником квартири.

Протягом періоду з 01.11.2020 року по 31.10.2023 рік позивач свої зобов`язання по наданню житлово-комунальних послуг з централізованого опалення виконував належним чином, однак, відповідач своєчасно та в повному обсязі оплату за спожиті ним послуги не вносив, в результаті чого виникла заборгованість.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що право власності у ОСОБА_1 на квартиру виникло 05.07.2021 року на підставі свідоцтва про право власності. Позовні вимоги представником позивача пред`явлено до відповідача як до власника квартири, позовних вимог як до спадкоємця представником позивача не заявлялося.

Колегія суддів апеляційного суду не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно вимог ч.1 ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Згідно ст.ст. 2,4 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ст. 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Утримання майна власників квартир (будинку та прибудинкової території) здійснюється ними шляхом оплати всіх витрат по утриманню експлуатуючій організації.

Згідно ст.360 ЦК України, співвласник, відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності, зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів, а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Власники несуть відповідальність за своєчасність здійснення платежів на рахунок управителя незалежно від використання приміщень особисто чи надання належних їм приміщень в оренду, якщо інше не передбачено договором.

Відповідно ст. 68 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Згідно ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач ОСОБА_1 , з 20.09.2018 року, є власником квартири АДРЕСА_2 , отже, відповідно приписів ст. 319,360 ЦК України має нести відповідальність за утримання свого майна.

Частиною 1 статті 1268 ЦК України, встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Таким чином, виходячи з аналізу зазначених правових норм, фактичне подання особою в передбачений законом строк заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини свідчить про прийняття нею спадщини.

Відповідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частина 1 статті 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач прийняв спадщину у вигляді квартири АДРЕСА_2 .

За таких обставин, ОСОБА_1 , приймаючи спадкове майно, успадкував усі права та обов`язки спадкодавця, в тому числі, зобов`язання щодо оплати послуг з теплопостачання, наданих позивачем до квартири АДРЕСА_2 , яка входить до прийнятого спадкового майна.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що оскільки судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення було неправильно застосовано норми матеріального права, то апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню в частині відмови у стягненні з відповідача суми заборгованості, з ухваленням нового рішення по справі про задоволення позовних вимог позивача в цій частині та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за послуги з централізованого опалення за період з листопада 2020 року по квітень 2021 року включно в розмірі 5 397,83 гривень.

Відповідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей, як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

З огляду на викладене, правовідносини, які склались між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Тому, на дані правовідносини поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати суми боргу із врахуванням інфляційних втрат та 3 % річних, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Враховуючи, що відповідач має заборгованість перед позивачем за надані житлово-комунальні, колегія суддів дійшла висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат та трьох відсотків річних, а саме: підлягають стягненню інфляційні втрати в сумі 299,16 гривень, 3% річних в сумі 142,85 гривень за період з листопада 2020 року по квітень 2021 року включно, згідно наданого позивачем розрахунку, який перевірено колегією суддів та з яким колегія суддів погоджується.

Відповідно статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі наведеного вище, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню в частині відмови у стягненні з відповідача суми заборгованості з ухваленням нового рішення по справі про задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за послуги з централізованого опалення за період з листопада 2020 року по квітень 2021 року включно у розмірі 5 397,83 гривень, інфляційних втрат в сумі 299,16 гривень, 3% річних в сумі 142,85 гривень

Крім того, відповідно вимог ст. 141 ЦПК України, пропорційно задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позову в розмірі 1 100,44 гривень.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги позивача, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 4 026 гривень.

Керуючись ст. 368, 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» задовольнити.

Заочне рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 червня 2024 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованостіза період з 01.11.2020 року по 31.10.2023 рік в розмірі основного боргу 16 087,62 гривень, інфляційні втрати 314,27 гривень та 3% річних 145,92 гривень, плату за абонентське обслуговування у розмірі 188,88 гривень, скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з листопада 2020 року по квітень 2021 року (включно) у розмірі 5 397,83 гривень, інфляційні втрати в сумі 299,16 гривень, 3% річних в сумі 142,85 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» судовий збір за подання позову в розмірі 1 100,44 гривень

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір за розгляд справи судом апеляційної інстанції в розмірі 4 026 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді:

Повне судове рішення складено 12 травня 2025 року.

Головуючий О.І. Корчиста