Провадження номер 2-о/741/47/25
Єдиний унікальний номер 741/613/25
РІШЕННЯ

іменем України

13 травня 2025 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Крупини А.О.,

з участю секретаря судового засідання Кузьменка І.С.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника Гунька О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Носівського районного суду Чернігівської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Носівська міська рада, про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами,

УСТАНОВИВ:

У квітні 2025 року представник заявника адвокат Гунько Олександр Юрійович, представляючи інтереси заявника ОСОБА_1 , звернувся до Носівського районного суду Чернігівської області із цією заявою. Вимоги заяви мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати заявника ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок та земельні ділянки. Заявник спадщину після смерті матері прийняла в силу положень ст. 1261, ч. 1 ст. 1269 ЦК України. 03 квітня 2025 року приватний нотаріус Ніжинського районного нотаріального округу Дмитренко В.М. винесла постанову, якою відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої ОСОБА_2 , яким є житловий будинок АДРЕСА_1 та дві земельні ділянки площею 1,1665 га, кадастровий номер :04:010:0158, площею 1,0582 га, кадастровий номер :04:003:0085. Постанова мотивована тим, що у свідоцтві про народження заявника прізвище, ім`я та по батькові її матері вказано як ОСОБА_3 , хоча на той час її мати мала прізвище ОСОБА_4 , оскільки перебувала в шлюбі зі ОСОБА_5 , який було зареєстровано 14 травня 1972 року.

Встановлення факту родинних відносин необхідно заявникові для юридичного оформлення її спадкових прав після смерті матері.

Саме тому представник заявника просив суд установити факт, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 07 квітня 2025 року в цивільній справі відкрито окреме провадження, призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні на 13 травня 2025 року.

У судовому засіданні заявник та представник заявника ОСОБА_6 підтримали заяву з підстав, викладених у її змісті, та просили її задовольнити. Крім того, заявник дала суду пояснення, що з 14 травня 1972 року її мати ОСОБА_7 вступила в зареєстрований шлюб зі ОСОБА_5 , їй було присвоєно прізвище чоловіка ОСОБА_4 . Однак, після реєстрації шлюбу вона не встигла замінити свій паспорт на нове прізвище, оскільки ОСОБА_5 у 1973 році загинув. Саме тому у свідоцтві про народження заявника, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , мати вказана під своїм дівочим прізвищем ОСОБА_8 . У свідоцтві про смерть матері її прізвище вказано ОСОБА_2 , оскільки 10 лютого 1978 року вона уклала шлюб із ОСОБА_9 , після укладення якого їй було присвоєно прізвище ОСОБА_10 .

Представник заінтересованої особи Носівської міської ради Чернігівської області Яма С.С. у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву, у якій указала, що Носівська міська рада Чернігівської області не заперечує проти задоволення заяви, просить розглянути справу без присутності представника заінтересованої особи.

Суд уважає за можливе розглянути справу за відсутності представника заінтересованої особи.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 дала показання, що вона працює тривалий час на кондитерській фабриці «Десна» в м. Носівка, на якій за життя працювала померла ОСОБА_2 , а також працює заявник у справі ОСОБА_1 . Свідку достовірно відомо, що заявник ОСОБА_1 була дочкою ОСОБА_2 , вони обидві працювали на фабриці «Десна», саме заявник познайомила свідка ОСОБА_11 зі своєю матір`ю ОСОБА_2 , називала завжди останню «мама». ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , заявник проводила її поховання.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 дала показання, що вона працює 10 років разом із заявником на кондитерській фабриці «Десна» в м. Носівка, на якій за життя працювала також і мати заявника ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . Свідок добре знала матір заявника ОСОБА_13 , достовірно обізнана, що заявник є її дочкою, оскільки остання завжди називала покійну мамою, а вона її донею.

Підстав для сумніву в достовірності таких показань свідків у суду немає.

Вислухавши пояснення заявника, представника заявника, показання свідків, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд робить нижченаведений висновок.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України доказами у цивільному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України).

Отже, у силу вимог ст. ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають юридичне значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

У п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Пунктом 10 вказаної вище постанови визначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання свідоцтва про право на спадщину в органах, що вчиняють нотаріальні дії.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ніжин Чернігівської області померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а. с. 13).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1 та дві земельні ділянки площею 1,1665 га, кадастровий номер :04:010:0158, площею 1,0582 га, кадастровий номер :04:003:0085 (а. с. 14).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно зі ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Судом встановлено, що заявник у справі ОСОБА_1 зверталася до приватного нотаріуса Ніжинського районного нотаріального округу з метою отримання свідоцтв про право на спадщину за законом на вищевказане майно після смерті ОСОБА_2 . Постановою нотаріуса № 68/02-31 від 03 квітня 2025 року ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , яким є житловий будинок житловий будинок АДРЕСА_1 та дві земельні ділянки площею 1,1665 га, кадастровий номер :04:010:0158, площею 1,0582 га, кадастровий номер :04:003:0085 (а. с. 14). Постанова нотаріуса мотивована тим, що шляхом безпосереднього доступу до Державного реєстру актів цивільного стану громадян отримано інформацію про реєстрацію 14 травня 1972 року, а/з № 9, шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , де прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_4 . У свідоцтві про народження заявника, виданому 29 січня 1977 року, матір`ю вказана ОСОБА_3 . Нотаріус указала, що свідоцтво про право на спадщину не може бути видане, оскільки з наявних документів не прослідковуються родинні відносини ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_14 , про що 29 січня 1977 року Руднянською сільською радою Броварського району Київської області складено актовий запис за № 3, матір`ю ОСОБА_14 вказана ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а. с. 6).

24 жовтня 1992 року ОСОБА_14 зареєструвала шлюб із ОСОБА_15 , після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище ОСОБА_16 , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 (а. с. 7).

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_15 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 (а. с. 8).

25 червня 2003 року ОСОБА_17 уклала шлюб із ОСОБА_18 , про що виконкомом Руднянської сільської ради Броварського району Київської області складено актовий запис № 6, після реєстрації шлюбу ОСОБА_17 присвоєно прізвище ОСОБА_19 , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 4 від 19 лютого 2025 року (а. с. 9).

Із копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_5 убачається, що 05 жовтня 2010 року шлюб між ОСОБА_18 та ОСОБА_1 розірвано, після державної реєстрації розірвання шлюбу їй присвоєно прізвище ОСОБА_19 (а. с. 10).

Із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 3 від 19 лютого 2025 року вбачається, що 14 травня 1972 року ОСОБА_3 зареєструвала шлюб із ОСОБА_5 , про що виконкомом Руднянської сільської ради Броварського району Київської області складено актовий запис № 9 від 14 травня 1972 р. Після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище ОСОБА_4 (а. с. 11).

Із копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_6 убачається, що 10 лютого 1978 року ОСОБА_20 уклала шлюб із ОСОБА_9 , після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище ОСОБА_10 (а. с. 12).

Як зазналося вище ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 13).

Так, заявник не може підтвердити, що покійна ОСОБА_2 була її матір`ю, оскільки у свідоцтві про народження заявника вказано дівоче прізвище матері ОСОБА_8 , а мало би значитися ОСОБА_4 , оскільки на момент народження заявника її мати мала прізвище ОСОБА_4 , набуте внаслідок реєстрації шлюбу з першим чоловіком ОСОБА_5 . Отож заявник вимушена була звернутися до суду.

У судовому засіданні достовірно встановлено, що заявник ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2 . Факт родинних відносин між фізичними особами підтверджується письмовими доказами, які додані заявником до заяви та описані вище, оригінали яких безпосередньо зберігаються в заявника. Крім того, факт родинних відносин між заявником та померлою ОСОБА_2 підтверджено показаннями допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , і такі показання свідків повністю узгоджуються з письмовими доказами по справі.

Отже, заявник на підставі ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_2 . Однак, помилково вказане прізвище матері у свідоцтві про народження заявника є перешкодою в оформленні спадкових прав заявника на спадкове майно після смерті матері ОСОБА_2 .

При винесенні рішення суд бере до уваги те, що встановлення факту родинних відносин між фізичними особами має для заявника юридичне значення, адже дозволить їй реалізувати право на спадкове майно. Заявник позбавлена можливості в іншому порядку, крім судового, встановити цей факт.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, з огляду на вищезазначене, беручи до уваги всі обставини справи, докази, надані заявником та безпосередньо досліджені в судовому засіданні, суд робить висновок, що вимоги заяви підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 212, 259, 263, 264, 265, 273, 293, 315, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Носівська міська рада, про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами задовольнити.

Установити факт родинних відносин між фізичними особами, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , була рідною матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_7 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_7 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Заінтересована особа: Носівська міська рада Чернігівської області, , місцезнаходження: 17100, Чернігівська область, м. Носівка вул. Центральна, буд. 20.

Повний текст судового рішення складено 13 травня 2025 року.

Суддя Анатолій КРУПИНА