Справа №463/7669/22
Провадження №6/463/44/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2025 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді - Мармаша В.Я.

з участю секретаря судового засідання - Гавц О.Б.,

заявника ОСОБА_1

представника відповідачів ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про заміну стягувача у виконавчому листі, -

встановив:

заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про заміну вибулого стягувача: ОСОБА_5 на правонаступника: ОСОБА_1 .

Заяву мотивує тим, що Личаківським районним судом м. Львова видано виконавчий лист для примусового виконання рішення суду від 10 травня 2024 року у справі № 463/7669/22 (провадження № 2/463/125/24) за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та будинком, приведення майна до попереднього стану. Постановою Львівського апеляційного суду від 21.02.2025 апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 , ОСОБА_4 адвоката Луки Т.М. залишено без задоволення, а рішення Личаківського районного суду м.Львова від 10 травня 2024 року залишено без змін. У свою чергу, ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач ОСОБА_5 помер, а тому саме його дружина - ОСОБА_1 є його правонаступником, що вбачається із довідки нотаріуса Кулиняка І.Я. Таким чином, заяву просить задовольнити.

Представник відповідачів на адресу суду направив заперечення, у яких просив у задоволенні заяви про заміну стягувача у виконавчому листі відмовити. Заперечення мотивував тим, що Постановою Львівського апеляційного суду від 21.02.2025 апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 , ОСОБА_4 адвоката Луки Т.М. залишено без задоволення, а рішення Личаківського районного суду м.Львова від 10 травня 2024 року залишено без змін. У свою чергу, апеляційний суд дійшов висновку, що співні правовідносини не передбачають правонаступництво, а тому відсутні підстави у задоволенні даної заяви. Більше того, зазначив, що виконавчий лист не видавався, а виконавче провадження не відкривалось.

Заявник у судовому засідання заяву підтримала у повному обсязі, просила задовольнити.

Представник відповідачів в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечив, з мотивів та підстав, викладених у письмових запереченнях.

Заслухавши пояснення сторін, розглянувши зазначену заяву та надані докази, суд дійшов до наступного висновку.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 10 травня 2024 року позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та будинком, приведення майна до попереднього стану задоволено частково. Вирішено зобов`язати ОСОБА_3 , ОСОБА_4 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_5 житловим будинком та земельною ділянкою (кадастровий номер :03:002:0139, площею 0,0550 га), які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом передачі ОСОБА_5 дублікатів ключів від усіх дверей житлового будинку, хвіртки і воріт огорожі та надання йому безперешкодного доступу до житлового будинку та земельної ділянки, а також зобов`язати ОСОБА_3 , ОСОБА_4 привести житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 до попереднього стану у відповідності до технічного паспорту від 12.04.1985.

Постановою Львівського апеляційного суду від 21 лютого 2025 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 , ОСОБА_4 адвоката Луки Т.М. - залишено без задоволення. Рішення Личаківського районного суду міста Львова від 10 травня 2024 року залишено без змін.

ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач ОСОБА_5 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 18.05.2024.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

Тобто, виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 року №18-рп/2012(v018p710-12)).

Частиною 1 ст. 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

За правилами частини першої ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства, заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Виходячи із пунктів 1 і 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора, відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Частиною 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Виходячи зі змісту ст.ст. 512, 514 ЦК України, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень ст. 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Вищевикладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13.

Тобто, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, внаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Однак, згідно правового висновку, викладеного у постанові ВП ВС від 09 листопада 2023 року у справі №420/2411/19, у разі смерті сторони виконавчого провадження виконавець має перевірити, чи допускають відповідні правовідносини правонаступництво. Якщо ж виконавче провадження було закінчене виконавцем, у тому числі у зв`язку зі смертю боржника, і виконавець при цьому не врахував вимоги законодавства щодо можливого правонаступництва боржника, постанову про закінчення виконавчого провадження можна оскаржити в судовому порядку. У разі задоволення скарги можна вирішувати питання щодо заміни сторони виконавчого провадження правонаступником, у тому числі у зв`язку зі смертю боржника.

Також, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 лютого2022року у справі №2-7763/10, провадження №14-197цс21, дійшла висновку про те, що враховуючи завдання виконавчого провадження, як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закінчене, досягнення цієї процесуальної мети неможливе. Тому разом із заявою щодо правонаступництва, якщо виконавче провадження закінчене, заявник має здійснювати процесуальні дії (наприклад, оскаржити постанову про закінчення виконавчого провадження), спрямовані на відновлення виконавчого провадження, а суд має оцінювати ці питання в комплексі. За відсутності підстав для відновлення закінченого виконавчого провадження відсутні підстави для процесуального правонаступництва. Якщо ж виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий стягувачу без виконання, у його правонаступника є можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання за умови дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання. Якщо ці строки пропущені, то разом з питанням процесуального правонаступництва заявник повинен звернутися з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. За відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.

Як вбачається з матеріалів справи, представник відповідача заперечує проти заміни стягувача у виконавчому листі з огляду на те, що Постановою Львівського апеляційного суду від 21.02.2025 апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 , ОСОБА_4 адвоката Луки Т.М. залишено без задоволення, а рішення Личаківського районного суду м. Львова від 10 травня 2024 року залишено без змін. У мотивувальній частині рішення апеляційний суд дійшов висновку, що співні правовідносини не передбачають правонаступництва.

Оцінюючи зазначені доводи сторони відповідача, суд виходить із наступного.

Предметом спірних правовідносин за позовом ОСОБА_5 є усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та будинком, приведення майна до попереднього стану.

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду у Постанові від 03 липня 2019 року у справі № 462/1418/10 щодо заміни стягувача у виконавчому провадженні № 30463350, відкритому на підставі виконавчого листа № 2-1418/2010, виданого Залізничним районним судом м. Львова 14 лютого 2011 року, про зобов`язання відповідачів не чинити позивачу перешкод у користуванні житловим будинком та вселення його у цей житловий будинок, замінюючи стягувача ОСОБА_2 у виконавчому провадженні ВП № 30463350 на його правонаступника - ОСОБА_8 , суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку про те, що спір, який був вирішений судом, стосувався саме власності та не був нерозривно пов`язаний з особою позивача ОСОБА_2, а тому спірні правовідносини допускають правонаступництво, а отже, зміна власника житлового будинку АДРЕСА_1 тягне за собою заміну сторони у правовідношенні щодо виконання рішення Залізничного районного суду м. Львова від 22 квітня 2010 року.

Частиною першою статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику суду як джерело права.

У преамбулі та статті 6 параграфа 1 Конвенції, у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) за заявою № 28342/95 встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи ухвалу районного суду, не звернув увагу на те, що спір про усунення перешкод у користуванні власністю та вселення, який був вирішений Залізничним районним судом м. Львова у справі № 2-1418/2010, стосувався саме захисту права власності та не був нерозривно пов`язаний з особою власника - позивача ОСОБА_2 . Крім цього, апеляційний суд не врахував ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 жовтня 2017 року, у якій колегія суддів зазначила, що виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа № 2-1418/2010, виданого Залізничним районним судом м. Львова 14 лютого 2011 року, триває, та безпідставно виходив із того, що це виконавче провадження закінчено. Отже, суд першої інстанції правильно встановив усі обставини справи та застосував норми права, які підлягали застосуванню до спірних правовідносин, дав належну правову оцінку наданим сторонами доказам, у зв`язку із чим правомірно задовольнив заяву ОСОБА_1 про заміну стягувача у виконавчому провадженні.

Аналогічний правовий висновок сформульований Верховним Судом у Постанові від 29 травня 2019 року у справі № 2-1417/10 щодо заміни сторони у виконавчих провадженнях з приводу виконання виконавчого листа № 2-1417 від 07 лютого 2011 року, виданого Залізничним районним судом м. Львова, про зобов`язання відповідачів не чинити перешкод позивачу у користуванні кімнатою квартири та про вселення його у вказану кімнату.

Верховний суд дійшов висновку, що замінюючи стягувача ОСОБА_2 у виконавчому провадженні ВП № 30463871 та у виконавчому провадженні ВП 30464267 на його правонаступника - ОСОБА_1, суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку про те, що спір, який був вирішений судом, стосувався саме відносин власності та не був нерозривно пов`язаний з особою позивача ОСОБА_2, а тому спірні правовідносини допускають правонаступництво, а, отже, зміна власника кімнати під літ. 1-1 площею 18,4 кв. м у будинку АДРЕСА_1 тягне за собою заміну сторони у правовідношенні щодо виконання рішення Залізничного районного суду м. Львова від 22 квітня 2010 року про зобов`язання ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_6 не чинити перешкод у користуванні кімнатою під літ. 1-1 площею 18,4 кв. м у будинку АДРЕСА_1 та про вселення у кімнату під літ. 1-1 площею 18,4 кв. м у будинку АДРЕСА_1. Залізничний районний суд м. Львова виходив виключно із засад захисту прав ОСОБА_2 як власника спірного будинку, спір, який був вирішений судом, стосувався саме захисту права власності та не був нерозривно пов`язаний з особою власника (позивача ОСОБА_2). Крім того, відповідачами було встановлено паркан, унаслідок чого була відсутня можливість потрапити до придбаної кімнати.

Частиною першою статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав та свобод людини (далі - Конвенція) та практику суду як джерело права. У преамбулі та статті 6 параграфа 1 Конвенції, у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи ухвали районного суду, не звернув увагу на те, що спір, який був вирішений Залізничним районним судом м. Львова у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні власністю та вселення стосувався саме захисту права власності та не був нерозривно пов`язаний з особою власника - позивача ОСОБА_2. Отже, суд першої інстанції встановив всі обставини справи, додержуючись норм матеріального та процесуального права, зробив законний і обґрунтований висновок по суті заяви під час ухвалення судового рішення у справі, належним чином давши оцінку наданим сторонами доказам, які є належними та достатніми для вирішення зазначеної заяви.

Подібний правовий висновок щодо можливості правонаступництва у спірних правовідносинах викладено також: в Ухвалі Верховного Суду від 11 грудня 2020 року у справі № 490/940/17 щодо задоволених позовних вимог про зобов`язання ОСОБА_1 демонтувати встановлену перегородку, товщиною 0,12 м з дверним прорізом, заповненим металевим дверним блоком в коридорі загального користування між мешканцями квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 на четвертому поверсі будинку АДРЕСА_1 та привести коридор загального користування до попереднього розміру та стану внутрішнього оздоблення, які існували до проведення реконструкції квартири АДРЕСА_3 у вигляді прибудови тамбуру, розміром 1,7м х 1,35, площею 3,9 кв.м.; в Ухвалі Верховного Суду від 17 червня 2024 року у справі № 369/1843/18 щодо задоволених позовних вимог про зобов`язання ОСОБА_2 не чинити перешкод у користуванні ОСОБА_1 належними їй на праві власності 53/100 ідеальних часток житлового будинку АДРЕСА_1 та зобов`язання ОСОБА_2 знести за свій рахунок самочинно збудовану господарську споруду - гараж на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно ч. 5 ст. 442 ЦПК України, у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження застосовуються положення ст. 442 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Як вбачається зі свідоцтв про право на спадщину за законом, а також Довідки приватного нотаріуса Кулиняк І.Я. спадкоємцем ОСОБА_5 є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Разом з тим, як встановлено оглядом матеріалів цивільної справи 463/7669/22, на стадії апеляційного розгляду справи заявник двічі зверталася до суду апеляційної інстанції з клопотанням про залучення її до участі у розгляді справи як правонаступника позивача, який помер. Дане клопотання судом апеляційної інстанції не було задоволено, й заявник участі в апеляційному розгляді справи не приймала, а в Постанові Львівського апеляційного суду від 21.02.2025 констатовано, що спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Не зважаючи на встановлені судом вище обставини щодо можливості правонаступництва у спірних правовідносинах, оскільки заявник не була залучена до участі у розгляді справи як правонаступник позивача на попередній стадії процесу (стадії апеляційного перегляду), суд першої інстанції позбавлений процесуальної можливості залучити заявника до участі у справі як правонаступника стягувача на наступній стадії процесу (стадії виконання судового рішення), у зв`язку з чим в задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст. 442 ЦПК України, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» -

постановив:

в задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про заміну стягувача у виконавчому листі відмовити.

Повний текст ухвали суду складено та підписано 12.05.2025.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду в порядок та строки, передбачені ст.ст.354,355 ЦПК України.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Заявник: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_4 ;

Заінтересована особа: ОСОБА_3 , реєстраційний номер: НОМЕР_3 , АДРЕСА_5 ;

Заінтересована особа: ОСОБА_4 , реєстраційний номер: НОМЕР_4 , АДРЕСА_5 .

Суддя: Мармаш В. Я.