Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/2591/25
Провадження № 6/711/68/25
У Х В А Л А

04.04.2025 м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді - Позарецької С.М.,

при секретарі - Буйновській А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси заяву Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 , -

в с т а н о в и в:

Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ), через свого представника за довіреністю Вельган Оксану Василівну, звернулось до Придніпровського районного суду м. Черкаси із заявою про примусове проникнення до житла боржника, посилаючись на те, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень Центрального міжрегіонального управління юстиції у Черкаській області (м.Київ) перебуває зведене виконавче провадження № 65139529 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь фізичних та юридичних осіб у розмірі 1915009 грн. 52 коп.

У заяві також зазначено, що згідно з відповіддю на запит державного виконавця з Міністерства внутрішніх справ України за боржником зареєстрований транспортний засіб TOYOTA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_2 .

В ході виконання виконавчого провадження державним виконавцем 13.04.2021 накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно.

Заявник вказує, що у зв`язку з тим, що державному виконавцю невідоме місцезнаходження автотранспортного засобу, який належить боржнику, 12.04.2021 винесено постанову про розшук майна боржника.

Крім того, 26.06.2022 боржник ОСОБА_1 , надав державному виконавцю пояснення, про те, що він проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Борг не погашає у зв`язку з відсутністю коштів. Про автотранспортний засіб повідомив, що він на штраф майданчику та зазначив, що борг буде сплачувати по можливості.

Водночас, з дня написання боржником пояснення, а саме з 26.09.2022 по сьогоднішній день 26.03.2025, боржником жодної гривні заборгованості сплачено не було.

За відомостями УДМС, боржник ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 . На означену адресу неодноразово направлялися вимоги з проводу виконання рішення суду, які боржник проігнорував. Державним виконавцем неодноразово здійснювалися виходи за місцем проживання боржника, а саме: за адресою: АДРЕСА_1 , з метою перевірки майнового стану боржника, однак, перевірити майновий стан не вдалося, у зв`язку з тим, що двері квартири ніхто не відчинив про, що складено відповідні акти. На адресу боржника періодично направлялися виклики державного виконавця, які боржник проігнорував.

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за боржником ( ОСОБА_1 ) зареєстровано 1/3 частина квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . До того ж, відповідно до довідки Головного управління Національної поліції в Київській області, автотранспортний засіб - TOYOTA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_2 , на штраф майданчиках для зберігання транспортних засобів Київської області не перебуває.

Враховуючи зазначені вище обставини, заявник просить суд вирішити питання про примусове проникнення (входження) до квартири АДРЕСА_2 , з метою примусового виконання ВП № 69705502 з виконання постанови Придніпровського районного суду №711/2336/22 від 07.07.2022, ВП №67761261 з виконання виконавчого листа Бориспільського міськрайонного суду Київської області №359/4656/19 від 15.12.2020, ВП №64630352 з виконання виконавчого листа Бориспільського міськрайонного суду Київської області №359/4656/19 від 15.12.2020, ВП №64630633 з виконання виконавчого листа Дніпровського районного суду м.Київ №755/597/21 від 04.11.2021, ВП №69706383 з виконання постанови Придніпровського районного суду №711/2336/22 від 07.07.2022 та перевірки майнового стану боржника ОСОБА_1 .

Вказана заява прийнята та призначена до судового розгляду.

У судове засідання представник Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не з`явився, хоча про час, дату та місце проведення розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Водночас, у прохальній частині заяви про примусове проникнення до житла боржника наявне клопотання про розгляд справи без участі представника відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень Центрального міжрегіонального управління юстиції у Черкаській області (м.Київ)

У судове засіданні інші учасники не викликалися, враховуючи норми ч. 2 ст. 439 ЦПК України, які вказують на те, що суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Враховуючи думку представника заявника, дослідивши заяву про примусове проникнення до житла боржника та письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень Центрального міжрегіонального управління юстиції у Черкаській області (м.Київ) перебуває зведене виконавче провадження № 65139529 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь фізичних та юридичних осіб у розмірі 1915009 грн. 52 коп., до якого входять:

- ВП №69705502 з виконання постанови Придніпровського районного суду № 711/2336/22 від 07.07.2022 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу в розмірі 51 грн. 00 коп.;

- ВП №67761261 з виконання виконавчого листа Бориспільського міськрайонного суду Київської області № 359/4656/19 від 15.12.2020 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 відшкодування завданої матеріальної шкоди в розмірі 154499 грн. 46 коп.;

- ВП №64630352 з виконання виконавчого листа Бориспільського міськрайонного суду Київської області № 359/4656/19 від 15.12.2020 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 300 000 грн. 00 коп.;

- ВП №64630633 з виконання виконавчого листа Дніпровського районного суду м. Київ № 755/597/21 від 04.11.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 відшкодування моральної шкоди в розмірі 1459962 грн. 86 коп.;

- ВП №69706383 з виконання постанови Придніпровського районного суду №711/2336/22 від 07.07.2022 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору в розмірі 496 грн. 20 коп.

У ході виконання виконавчого провадження державним виконавцем встановлено, що за боржником ОСОБА_1 зареєстрований транспортний засіб TOYOTA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_3 , що підтверджується відповіддю на запит державного виконавця № 97568510 від 26.02.2021 з Міністерства внутрішніх справ України.

Водночас, у зв`язку з відсутністю інформації про місцезнаходження вказаного вище транспортного засобу, 12.04.2021 державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника. Крім того, державним виконавцем винесено постанову від 13.04.2021, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника ОСОБА_1 .

З наданих заявником матеріалів вбачається, що 26.06.2022 боржник ОСОБА_1 , надав державному виконавцю пояснення, про те, що він проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Борг не погашає у зв`язку з відсутністю коштів. Про транспортний засіб повідомив, що він на штраф майданчику та повідомив , що борг буде сплачувати по можливості.

Відповідно до довідки Головного управління Національної поліції в Київській області, транспортний засіб - TOYOTA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_2 на штраф майданчиках для зберігання транспортних засобів Київської області не перебуває.

Крім того, згідно з відомостями УДМС, боржник ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Тож, у ході вказаного вище виконавчого провадження, державним виконавцем неодноразово направлялися вимоги за адресою проживання боржника ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), з проводу виконання рішення суду, які боржник залишив без реагування.

До того ж, державним виконавцем неодноразово здійснювалися виходи за місцем проживання боржника, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , з метою перевірки майнового стану боржника, однак, перевірити його майновий стан не вдалося, у зв`язку з тим, що двері квартири ніхто не відчинив про, що складено відповідні акти.

Також, на адресу боржника періодично направлялися виклики державного виконавця, які боржник залишив без реагування.

Вжитими державним виконавцем заходами встановлено, що боржнику ОСОБА_1 належать на праві приватної (спільної часткової) власності 1/3 частка квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується зокрема відомостями з Реєстру прав власності на нерухоме майно (інформаційна довідка № 412597338 від 11.02.2025). Однак, ОСОБА_1 рішення судів не виконує.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело прав.

Виконання судового рішення є також сферою регулювання статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, так як виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Так, відповідно до вимог ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

У частині першій статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено обов`язок виконавця вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Аналогічним за змістом є і п.1 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з частиною восьмою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Крім того, п. 12 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання, а відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

Зі змісту вказаних правових норм вбачається, що виконавець може звернутися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи у разі, якщо боржник чинить перешкоди його вільному доступу до цього житла чи іншого володіння.

При цьому, необхідно враховувати, що недоторканість житла гарантується статтею 30 Конституції України, відповідно до якої не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення у них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема, для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України й міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Частинами 1, 2 статті 311 ЦК України зазначено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому, питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу виконавця до цього житла чи іншого володіння.

Це свідчить про те, що суду мають бути надані переконливі докази, які б свідчили про те, що державний виконавець (приватний виконавець) вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до житла чи іншого володіння боржника, проте це не дало результатів.

За змістом наведених норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло чи іншого володіння боржника, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

Частиною першою статті 439 ЦПК України передбачено, що питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Також слід зазначити, що юридично важливою обставиною при розгляді подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника є не лише факт невиконання рішення та неможливість виконавця потрапити до приміщення боржника для проведення опису й арешту його майна, а саме перешкоджання виконавцю у вчиненні таких дій.

Крім того, суд при розгляді подання державного виконавця з`ясовує, які виконавчі дії проводилися державним виконавцем з часу відкриття виконавчого провадження, і яким саме чином боржник чинить перешкоди у примусовому виконанні рішення суду.

На думку суду, сам по собі факт невиконання судових рішень, не дає підстав для примусового проникнення до житла боржника. Доказів, які б підтверджували обставини здійснення боржником перешкод у примусовому виконанні судових рішень, надано суду не було. Відсутні дані про те, що державним виконавцем було повідомлено боржника про намір вчинити виконавчі дії з опису та арешту його майна та отримано відмову боржника від добровільного виконання за виконавчими документами.

До того ж, як уже зазначалось вище, квартира за адресою: АДРЕСА_1 , щодо проникнення до якої вирішується питання, належить на праві приватної (спільної часткової) власності боржнику ОСОБА_1 (розмір частки 1/3 частка). Крім того, за відомостями з Реєстру прав власності на нерухоме майно (інформаційна довідка № 412597338 від 11.02.2025) іншими співвласниками означеної квартири є: ОСОБА_4 (розмір частки 1/3 частка) та ОСОБА_5 (розмір частки 1/3 частка). Вказані особи не мають ніякого відношення до зведеного виконавчого провадження № 69705502, яке перебуває на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень Центрального міжрегіонального управління юстиції у Черкаській області (м.Київ).

За таких обставин, суд висновує, що примусове проникнення (входження) до квартири АДРЕСА_2 , з метою примусового виконання ВП № 69705502 та перевірки майнового стану боржника ОСОБА_1 , очевидно порушить права та майнові інтереси співвласників даної квартири ( ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ), що є недопустимим, оскільки зазначені в заяві завдання та мета примусового проникнення до житла боржника ОСОБА_1 не виправдовують такий ступінь втручання у права вказаних осіб.

Отже, у задоволенні заяви про примусове проникнення до житла боржника слід відмовити, оскільки відсутні для цього правові підстави.

При цьому, слід зазначити, що при наявності інших чи нових обставин, державний виконавець не позбавлений права звертатися до суду із відповідним поданням.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 76, 77, 259, 258-261, 353-355, 439 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 1, 18 Закону України «Про виконавче провадження» суд, -

у х в а л и в :

У задоволенні заяви Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 , - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст ухвали складено 07.04.2025.

Головуючий суддя С. М. Позарецька