Провадження № 22-ц/812/799/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 травня 2025 року м. Миколаїв

справа № 477/946/23

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого Коломієць В.В.

суддів Самчишиної Н.В., Серебрякової Т.В.,

переглянувши у письмовому провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником адвокатом Кучерявою Тетяною Юріївною, на рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області, ухвалене 26 лютого 2025 року під головуванням судді Козаченка Р.В., повний текст судового рішення складений 06 березня 2025 року,

У С Т А Н О В И В:

У травні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позивач зазначав, що 13 жовтня 2021 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №097742-10/2021, право вимоги за яким відповідно до укладеного договору факторингу між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» від 21 вересня 2022 року № 21092022 перейшло до ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів".

За твердженням позивача, відповідачка умови кредитного договору від 13 жовтня 2021 року №097742-10/2021 не виконувала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 41 700 грн, що складається з: 12000 грн заборгованість по основному боргу, 29 700 грн заборгованість за відсотками, яку позивач просив стягнути.

Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 26 лютого 2025 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором №09742-10/2021 в розмірі 41700 грн., з яких: 12000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 29700 грн. сума заборгованості за відсотками та стягнуто 2684 грн. судового збору.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що відповідачка порушила взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим утворилася заборгованість згідно розрахунку позивача за наданим кредитом, що підлягає стягненню.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Кучерява Т.Ю., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідача зазначала, що судом першої інстанції не прийнято до уваги заперечення відповідачки про недоведення позивачем факту укладення кредитного договору, оскільки він не надав жодних доказів, які б свідчили про факт видачі кредитних коштів відповідачу. На підтвердження наявності заборгованості позивач надав розрахунок заборгованості по кредитному договору, який не містить фактично самого розрахунку, а є констатацією нарахованого основного боргу та суми за відсотками, однак такий документ не є доказом, оскільки розрахунок заборгованості це внутрішній документ банку та він не містить відомостей про видачу кредиту відповідачу. Позивачем не доведено факт видачі коштів за кредитним договором відповідачу, тому він вважається неукладеним. Крім цього, позивач у позові стверджує, що відповідачем укладено електронний договір у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію» та ЦК України. Однак, відповідач не визнає факту одержання від ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» одноразового ідентифікатора, так само як і не визнає факту її реєстрації у інформаційно-комунікаційній системі ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та позивачем не надано доказів наявності у ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» відповідної інформаційно-комунікаційної системи. Також апелянт вказує, що процентна ставка за кредитним договором в день є завищеною та не відповідає вимогам Закону України «Про споживче кредитування», до того ж проценти нараховані після спливу визначеного договором строку кредитування. Наданий ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до позовної заяви витяг з реєстру боржників до договору факторингу, не є належним та допустимим доказом відступлення права вимоги, оскільки вказаний витяг не містить підпису сторін, а лише є підпис представника ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», який сформував цей витяг. Крім того, за відступлення права вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» повинно було передати ТОВ «Інвеструм» грошові кошти (ціну продажу), проте доказів на підтвердження сплати цих коштів за отримання права вимоги до відповідача позивачем також надано не було. Крім того апелянт звертав увагу апеляційного суду на те, що судом першої інстанції всупереч положенням ст. 83-84 ЦПК України було задоволено клопотання позивача про витребування доказів від АТ КБ ПРИВАТБАНК.

Позивач правом на подачу відзиву не скористався.

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом без виклику учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 13 жовтня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» та відповідачкою був укладений кредитний договір №09742-10/2021, за яким їй був наданий кредит в розмірі 12 000 грн. строком на 30 днів до 11 листопада 2021 року, з процентною ставкою в розмірі 273,75% річних від суми кредиту в розрахунку 0,75% на добу. Вказаний договір було підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання ОСОБА_1 одноразового ідентифікатора.

Отже, Договір був вчинений в електронній формі, яка відповідно до ст. 207 ЦК України та Закону України "Про електронну комерцію" прирівнюється до письмової форми.

Одночасно з переходом на сторінку ознайомлення з офертою, Товариством генерується та відправляється, на номер телефону, вказаний позичальником в заявці на кредит, персональний одноразовий ідентифікатор, який використовується позичальником для підписання електронного договору.

Введення Позичальником одноразового персонального ідентифікатора, згенерованого та відправленого Позикодавцем на номер телефону, вказаний Позичальником в заявці на кредит, і є вчиненням дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, а саме - акцептом в розумінні ч. 3 п. 6 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію".

У пункті 1.6 Кредитного договору сторони погодили, що кредит надається відповідачці в безготівковій формі на реквізити вказаної нею платіжної банківської карти.

ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» виконало свої зобов`язання за Кредитним договором № 09742-10/2021 від 13 жовтня 2021 та здійснило переказ грошових коштів у розмірі 12 000 грн. для зарахування на платіжну картку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 -ХХХХ-0930, що підтверджуються листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 13.10.2023 року (з яким ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» був укладений договір на переказ коштів) та випискою по рахунку ОСОБА_1 в АТ КБ «Приватбанк» за 13 жовтня 2021 року (а.с.86, 127).

За такого на підставі наявних в матеріалах справи доказів суд першої інстанції вірно вважав доведеними факт укладання ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ОСОБА_1 кредитного договору в електронній формі та виконання кредитором своїх обов`язків за цим договором, а саме надання грошових коштів відповідачці у розмірі та на умовах, встановлених договором.

Враховуючи алгоритм дій, які необхідно вчинити особі, яка укладає в електронній формі кредитний договір із ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та встановлення судом факту отримання кредитних коштів відповідачкою, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо недоведеності укладання договору саме відповідачкою.

Посилання апеляційної скарги на те, що суд першої інстанції задовольнив заявлене позивачем з пропуском передбаченого ст. 83, 84 ЦПК України клопотання про витребування у АТ КБ «Приватбанк» інформації, колегія суддів не враховує, оскільки таке клопотання було заявлено позивачем з метою спростування пояснень представника відповідачки в судовому засіданні щодо невизнання позову, в ньому були обґрунтовані причини неможливості самостійного отримання цього доказу, а тому суд з метою повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень обґрунтовано постановив ухвалу про його задоволення.

21 вересня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №21092022. Відповідно до пункту 1.1 цього договору ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» відступає ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату права грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якими настав або виникне у майбутньому до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою) пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, про на одержання яких належить ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм». Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової вимоги до Боржників та інші дані зазначені в Реєстрі боржників. У п 1.2. цього Договору сторони домовились, що перехід Права вимоги заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Акту прийома-передачі Боржників, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників підтверджує факт переходу до Фактора Прав вимоги заборгованості. В день коли здійснюється перехід Права вимоги заборгованості до Боржників, ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» зобов`язана передати Фактору ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» інформацію згідно Реєстру Боржників в електронному виді.

На підтвердження переходу права вимоги за укладеним із ОСОБА_1 кредитним договором від ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» позивачем було надано копії: договору факторингу №21092022 від 21 вересня 2022 року, Акт прийому-передачі Реєстру Боржників від цієї ж дати, підписаний керівниками та завірений печатками Товариств, а також витяг з Реєстру боржників до Договору факторингу №21092022 від 21 вересня 2022 року, де зазначено інформацію про передачу позивачу права грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №09742-10/2021 від 13 жовтня 2021 року в розмірі 41700 грн., з яких: 12000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 29700 грн. сума заборгованості за відсотками (а.с. 8-11).

Як зазначено у наданому позивачем витягу з Реєстру боржників він був сформований 25 квітня 2018 року представником ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», цей витяг завірений підписом представника та печаткою даного Товариства, а тому посилання апелянта на відсутність у даному витязі печатки і підпису керівника ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» не можуть бути прийняті до уваги.

Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

З огляду на викладені вимоги закону та встановлені судом обставини суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність позивачем наявності права грошової вимоги до ОСОБА_1 щодо стягнення її заборгованості за кредитним договором №09742-10/2021 від 13 жовтня 2021 року.

При цьому колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу, посилання апеляційної скарги на те, що позивачем не надано доказів здійснення фактором оплати за відступлені права вимоги.

Так, стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 2-383/2010 ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

У даній справі договори факторингу у встановленому законом порядку відповідачем не визнавалися недійсними.

З урахуванням принципу тлумачення favor contractus (тлумачення договору на користь дійсності) сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (правочину) повинні тлумачитися судом на користь його дійсності, чинності та виконуваності (див. постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10.03.2021 у справі № 607/11746/17).

За такого відсутність у матеріалах справи доказів здійснення фактором оплати за відступлені права вимоги не свідчать про недоведеність переходу права грошової вимоги за укладеним із відповідачкою кредитним договором №09742-10/2021 від 13 жовтня 2021 року до позивача.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки.

У силу статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Положеннями ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ст.1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позивачем доведено отримання відповідачкою коштів за кредитним договором №09742-10/2021 від 13 жовтня 2021 року в розмірі 12 000 грн. і ОСОБА_1 вказані обставини не спростовано.

Також відповідачкою не надано доказів повернення отриманих у кредит коштів кредитору та сплати передбачених умовами договору процентів за користування кредитними коштами.

За таких обставин суд першої інстанції правильно встановив, що відповідачкою не виконувалися умови договору, у зв`язку із чим виникла заборгованість за тілом кредиту у розмірі 12 000 грн , а також заборгованість за відсотками.

Разом із тим, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги про те, що такі проценти повинні були нараховуватись у межах строку кредитування - до 11 листопада 2021 року, тоді як за розрахунком ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» проценти, які просить стягнути позивач, нараховувались до 09 лютого 2022 року. Матеріали справи не містять доказів пролонгації сторонами строку кредитування за даним договором.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Приписами частини четвертої статті 263 ЦПК України встановлений обов`язок суду при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховувати висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 процентів за користування кредитними коштами, нарахованих за період поза межами погодженого сторонами строку кредитування, є безпідставними, а тому в задоволенні таких вимог позивача слід відмовити за необґрунтованістю.

З огляду на викладене з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту в розмірі 12 000 грн. 00 коп., за процентами в межах строку кредитування 2 700 грн. 00 коп., а всього 14 700 грн 00 коп.

За таких обставин, оскільки суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, то відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України судове рішення підлягає зміні.

Відповідно до ч.ч. 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже, виходячи із принципу пропорційності відшкодування судового збору до задоволених вимог, оскаржуване рішення в частині розподілу судових витрат також підлягає зміні, шляхом зменшення стягнутого судом першої інстанції з відповідачки на користь позивача судового збору за позовну заяву з 2 684 грн 00 коп. до 946 грн 10 коп.

У зв`язку із частковим задоволенням апеляційної скарги з ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню відшкодування судового збору за апеляційну скаргу в розмірі 2 085 грн 50 коп.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником адвокатом Кучерявою Тетяною Юріївною, задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 26 лютого 2025 року змінити.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором №09742-10/2021 в розмірі 14 700 грн 00коп. (чотирнадцять тисяч сімсот гривень), яка складається з: 12 000 грн. заборгованості за основною сумою боргу, 2 700 грн 00 коп. заборгованості за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 946 грн. 10 коп. (дев`ятсот сорок шість гривень десять копійок) судового збору, сплаченого позивачем за розгляд справи в суді першої інстанції.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 2 085 грн 50 коп. (дві тисячі вісімдесят п`ять гривень п`ятдесят копійок) судового збору, сплаченого за перегляд справи у суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту в порядку і у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий В.В. Коломієць

Судді Н.В. Самчишина

Т.В. Серебрякова

Повна постанова складена 12 травня 2025 року.