ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 954/1665/24 Головуючий в І інстанції: Гончаренко О.В. Номер провадження: 22-ц/819/353/25 Доповідач: Майданік В.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2025 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Майданіка В.В.,

суддів: Воронцової Л.П.,

Кутурланова О.В.,

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс",

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" на заочне рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 17 березня 2025 року, ухвалене у складі судді Гончаренка О.В., дата складення повного рішення не зазначено,у справі за позовом адвоката Міньковської Анастасії Володимирівни, діючої від імені Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс", до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

Стислий виклад позовної заяви, оскаржуваного судового рішення та апеляційної скарги

21 жовтня 2024 року представник позивача звернувся до суду через підсистему "Електронний суд" з вказаним позовом, в якому просив:

--- поновити строк позовної давності для подання позову про стягнення заборгованості за кредитним договором № 200493960 від 02.04.2016 року;

--- стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором № 200493960 від 02.04.2016 року у загальному розмірі 34 676,22 грн, який складається з: суми заборгованості 23 212,24 грн, суми інфляційних втрат 9 375,85 грн, суми 3% річних 2 088,13 грн;

--- стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу.

Позов обґрунтований наступним.

02.04.2016 року між Публічним акціонерним товариством "Банк Михайлівський" та відповідачем укладено угоду №200493960 щодо кредитування кредитний договір, відповідно до умов якого (повернення, платності, строковості) банк надав відповідачу у користування кредитні кошти в розмірі 8 871,07 грн, а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами.

20.07.2020 року ТОВ "Діджи Фінанс" набуто право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ "Банк Михайлівський", на підставі договору №7_БМ від 20.07.2020 року, укладеного за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071, проведеного 15.06.2020 року, що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 року у справі № 910/11298/16, відповідно до якої позивача визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ "Банк Михайлівський", в тому числі і за зазначеним кредитним договором.

ПАТ "Банк Михайлівський", правонаступником якого є позивач, виконав свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, в той же час відповідач порушив умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами в повному обсязі та у визначений строк.

Станом на 21.10.2024 року загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за Кредитним договором становить 23 212,24 грн, з яких: 8 111,83 грн заборгованість за кредитом; 15 100,41 грн заборгованість за відсотками.

Заборгованість розрахована станом на 20.07.2020 року, тобто на дату укладання договору факторингу №7_БМ від 20.07.2020, укладеного між ПАТ "Банк Михайлівський" та ТОВ "Діджи Фінанс" та зафіксована у додатку до договору реєстрі кредитних договорів.

За змістом ч.2 ст.625 ЦК України нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

А тому, на його думку, оскільки заборгованість відповідача за кредитним договором № 200493960 від 02.04.2016 року складає 23 212,24 грн, то сума збитків з урахуванням 3% річних складає 2 088,13 грн, а сума збитків інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань складає 9 375,85 грн. Відтак, разом заборгованість становить 34 676,22 грн.

З приводу позовної давності позивач зазначив, що лише на початку 2023 року оригінали відповідних документів були отримані ним, адже приналежність права вимоги за вищезазначеними кредитними договорами, які були предметом договору відступлення прав вимоги від 20.07.2020, укладеним між ПАТ "Банк Михайлівський" та ТОВ "Діджи Фінанс", була предметом спору у справі № 910/11298/16 за позовом ПАТ "Банк Михайлівський" (ухвалою Господарського суду від 03.09.2020 замінено на правонаступника ТОВ "Діджи Фінанс") до ТОВ "Фінансова компанія "Плеяда", ТОВ "Фінансова компанія "Фагор" про застосування наслідків нікчемності правочину, відновлення становища, яке існувало до порушення права.

Саме наявність тривалого судового спору щодо приналежності права вимоги кредитору, в деяких випадках за частиною кредитних договорів призвело до спливу встановленого законодавством загального строку позовної давності, в межах якого суд має право задовольнити позовні вимоги кредитора (за умови, що боржник клопотатиме перед судом про застосування такої позовної давності), що в свою чергу також є підставою для його поновлення/не застосування судом позовної давності, оскільки кредитор з об`єктивних причин був позбавлений можливості звернутись до суду в межах такого строку (ч.5 ст.267 ЦКУ).

При цьому просив звернути увагу на позицію Верховного Суду, яка була викладена в постанові по справі № 679/1136/21 від 07 вересня 2022 року, про те, що підлягає застосуванню пункт 12 Перехідних і прикінцевих положень ЦК України щодо продовження під час карантину строків загальної і спеціальної позовної давності, передбачених статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу.

Крім того, вказав, що згідно розділу "Прикінцеві положення" ЦК України доповнено пунктом 19, за змістом якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

На підставі викладеного позивач просить задовольнити позов.

Ухвалою Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 05.12.2024 року було відкрито провадження у справі й постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.41).

Позивач просив суд розглядати справу без участі їх представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, у разі неявки відповідача в судове засідання не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не з`явився, відзив не надав.

Суд першої інстанції розглянув справу за відсутності учасників і, зважаючи на відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, ухвалив заочне рішення.

Заочним рішенням Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 17 березня 2025 року було відмовлено у задоволенні позову про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором № 200493960 від 02.04.2016 року у загальному розмірі 34 676,22 грн, яка складається з: суми заборгованості 23 212,24 грн, суми інфляційних втрат 9 375,85 грн, суми 3% річних 2 088,13 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що кредитний договір між відповідачем та ПАТ "Банк Михайлівський" було укладено 02.04.2016 року, а договір №7_БМ про відступлення прав вимоги між ПАТ "Банк Михайлівський" та позивачем 20.07.2020 року, при цьому п.1 Договору відступлення передбачає набуття права вимоги Новим кредитором позивачем на підставі Додатку 1 до даного договору.

Також суд виходив з того, що до матеріалів позовної заяви на підтвердження переходу права вимоги до відповідача від Банку до позивача надано Витяг Реєстру боржників ПАТ "Банк Михайлівський" до Договору №7_БМ про відступленням прав вимоги від 20.07.2020 року, при цьому, як вказав суд, сам Додаток 1 до Договору відступлення до суду не надано, що унеможливлює встановлення наявності заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ "Банк Михайлівський" станом на липень 2020 року.

Також суд виходив з того, що не можна прийняти в якості належного доказу витяг з реєстру боржників ПАТ "Банк Михайлівський" до договору №7_БМ про відступлення прав вимоги від 20.07.2020 року, оскільки належним документом, що підтверджує перехід права вимоги до нового кредитора є саме Додаток №1 до Договору відступлення, який повинен бути підписаний обома учасниками угоди, як ПАТ "Банк Михайлівський" так і ТОВ "Діджи Фінанс". А всупереч вищевикладеному витяг з реєстру засвідчений в односторонньому порядку з боку лише ТОВ "Діджи Фінанс", а тому не може замінити Додатку 1 до Договору відступлення.

Зважаючи на викладене, на думку суду, наявність заборгованості ОСОБА_1 перед новим кредитором ТОВ "Діджи Фінанс" не підтверджена належними та допустимими доказами у справі, тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

На вказане заочне рішення позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати й ухвалити нове рішення про задоволення позову. При цьому скаржник послався на неповне з`ясування обставин справи та порушення норм процесуального права й неправильне застосування норм матеріального права.

Зокрема, вказав, що суд не прийняв до уваги того, що даний документ, а саме Додаток 1 до Договору (реєстру відступлених прав вимоги за Договором про відступлення прав вимоги від 20.07.2020 року № 7_БМ) має великі обсяги інформації, несе в собі відомості щодо 109538 кредитних договорів, укладених із ПАТ "Банк Михайлівський", та складений на 344 аркушах, тому до суду було надано витяг з Додатку 1 до Договору відступлення № 7_БМ від 20.07.2020, що стосується лише особи, яка мала пряме відношення до цивільної справи, адже Додаток № 1 до Договору № 7_БМ від 20.07.2020 містить персональні дані фізичних осіб, надання інформації щодо яких суперечить закону України "Про інформацію".

При цьому вказав, що договір № 7_БМ про відступлення прав вимоги від 20.07.2020 було укладено за результатами відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом електронного аукціону № UA-EA-2020-06-09-000032-b від 15.06.2020. Реєстр кредитних договорів є Додатком 1 до договору № 7_БМ від 20.07.2020 (в загальному доступі даний реєстр є знеособленим, тобто має всі реквізити кредитних договорів, окрім персональних даних Позичальників, наприклад ПІБ боржника). Оскільки кредитний портфель придбано з електронного аукціону Національної електронної біржі, протокол №UA-EA-2020-06-09-000032-b від 15.06.2020 року то інформація про відступлення права вимоги міститься в публічному доступі на сайтах https://zakupivli.pro/auctions/ua-ea-2020-06-09-000032-b (посилання на електронний аукціон) та https://torgi.fg.gov.ua/216108 (посилання на паспорт активу на сайті ФГВФО). Отже, дана інформація є загальнодоступною.

Також зазначив, що помилковість висновку суду першої інстанції про відсутність доказів переуступки прав вимоги підтверджується ще й тим, що факт набуття позивачем на підставі договору № 7_БМ від 20 липня 2020 року (що був укладений за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071, проведеного 15 червня 2020 року) права вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ "Банк Михайлівський", підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 у справі № 910/11298/16, відповідно до якої ТОВ "Діджи Фінанс" визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами відступленими згідно Договору № 7_БМ від 20.07.2020.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Фактичні обставини, встановлені судом

Із матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається наступне.

02.04.2016 року між Публічним акціонерним товариством "Банк Михайлівський" та відповідачем укладено угоду № 200493960 щодо кредитування кредитний договір, відповідно до умов якого (повернення, платності, строковості) банк надав відповідачу у користування кредитні кошти в розмірі 8 871,07 грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту, а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами.

На підтвердження факту укладення кредитного договору між ПАТ "Банк Михайлівський" та відповідачем представником позивача надано підписані відповідачем копії письмових доказів, зокрема: заяву № 200493960 від 02.04.2016 року від імені відповідача про отримання від ПАТ "Банк Михайлівський" суми кредиту 8 871,07 грн, підписану ОСОБА_1 (а.с.25); анкету № 2613447 від 02.04.2016 року, підписану ОСОБА_1 (а.с.26); довідку про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту від 02.04.2016 року (а.с.28 звор.); графік платежів до кредитного договору № 200493960 від 02.04.2016 року (а.с.28); договір добровільного страхування життя від 02.04.2016 року (а.с.29).

За умовами кредитного договору: кредит споживчий; строк кредитування 36 місяців (1095 днів); дата платежу 02 числа кожного місяця з 05.2016 по 04.2019; щомісячний платіж 615,00 грн, останній платіж 628,63 грн; розмір процентної ставки 0,0001% річних; щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості 3,99% з 1-го місяця строку дії кредитного договору й до закінчення його дії; разова комісія за видачу кредиту 1,5%; сукупна вартість кредиту 216,48% річних.

20.07.2020 року між ПАТ "Банк Михайлівський" та ТОВ "Діджи Фінанс" було укладено договір №7_БМ про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого банк ПАТ "Банк Михайлівський" відступає новому кредитору ТОВ "Діджи Фінанс" належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб, зазначених у Додатку №1 до цього договору, надалі за текстом боржники, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами, що підтверджується копією вказаного договору.

Вказана обставина, а також факт набуття позивачем на підставі договору № 7_БМ від 20 липня 2020 року (що був укладений за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071, проведеного 15 червня 2020 року) права вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ "Банк Михайлівський", вбачається з постанови Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 у справі № 910/11298/16 за позовом ПАТ "Банк Михайлівський" (ухвалою Господарського суду від 03.09.2020 замінено на правонаступника ТОВ "Діджи Фінанс") до ТОВ "Фінансова компанія "Плеяда", ТОВ "Фінансова компанія "Фагор" про застосування наслідків нікчемності правочину, відновлення становища, яке існувало до порушення права. Вказаним судовим рішенням ТОВ "Діджи Фінанс" визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами відступленими згідно Договору № 7_БМ від 20.07.2020.

Згідно Витягу з Додатку № 1 до Договору факторингу №7_БМ із відступленням прав вимоги за кредитними договорами від 20.07.2020 року до нового кредитора ТОВ "Діджи Фінанс" перейшло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 200493960, укладеним 02.04.2016 року. Вказаний загальний розмір заборгованості в сумі 23 212,24 грн, з яких 8 111,83 грн заборгованість по тілу кредиту; 15 100,41 грн заборгованість за доходами.

Згідно з наданим позивачем розрахунком, виходячи з основної суми заборгованості в 23 212,24 грн, за період з 07.07.2021 по 05.07.2024 інфляційні втрати становлять 9 375,85 грн (23 212,24 грн х 1,40391832 індекс інфляції 23 212,24 грн), а розмір 3% річних становить 2 088,13 грн (23 212,24 грн х 3% х 1095 днів прострочення : 365). Відтак, загальна заборгованості за договором становить 34 676,22 грн, з яких: 23 212,24 грн сума боргу, 2 088,13 грн 3% річних, 9 375,85 грн інфляційне збільшення (а.с.24).

Нормативно-правове обґрунтування та позиція суду апеляційної інстанції

Згідно зі ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч.3, 4 ст.77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.80 ЦПК України).

За ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно зі ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно із ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з пунктами 1 і 2 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), правонаступництва.

За змістом ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За положеннями ст.516 ЦК України:

--- заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (частина 1);

--- якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням (частина 2).

Відповідно до ст.517 ЦК України ("Докази прав нового кредитора у зобов`язанні"):

--- первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення (частина 1);

--- боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (частина 2).

Згідно зі ст.518 ЦК України боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора: або на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора; або на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором; або, якщо боржник виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором, на момент його виконання.

Висновок суду першої інстанції про відмову в позові є правильним по суті, однак суд допустився помилки в частині свого правового обґрунтування, а тому є необхідність доповнити його мотивувальну частину правовим обґрунтуванням цієї постанови.

На думку суду апеляційної інстанції висновок суду першої інстанції про відсутність доказів переуступки прав вимоги до відповідача від ПАТ "Банк Михайлівський" до позивача ТОВ "Діджи Фінанс" є помилковим. При цьому слід враховувати те, і про це зазначено в апеляційній скарзі, що факт набуття позивачем на підставі договору № 7_БМ від 20 липня 2020 року (що був укладений за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071, проведеного 15 червня 2020 року) права вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ "Банк Михайлівський", підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 у справі № 910/11298/16, відповідно до якої ТОВ "Діджи Фінанс" визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами відступленими згідно Договору № 7_БМ від 20.07.2020.

Також слід звернути увагу й на те, що, як правильно зазначено у скарзі, ненадання позивачем Додатку 1 до Договору відступлення права вимоги не має вирішального значення для встановлення факту переуступки прав вимоги, оскільки Додаток 1 до Договору (реєстру відступлених прав вимоги за Договором про відступлення прав вимоги від 20.07.2020 року № 7_БМ) має великі обсяги інформації, несе в собі відомості щодо 109538 кредитних договорів, укладених із ПАТ "Банк Михайлівський", та складений на 344 аркушах, тому до суду було надано витяг з Додатку 1 до Договору відступлення № 7_БМ від 20.07.2020, що стосується лише особи, яка мала пряме відношення до цивільної справи, адже Додаток № 1 до Договору № 7_БМ від 20.07.2020 містить персональні дані фізичних осіб, надання інформації щодо яких суперечить закону України "Про інформацію".

Апеляційний суд враховує, що договір № 7_БМ про відступлення прав вимоги від 20.07.2020 було укладено за результатами відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом електронного аукціону № UA-EA-2020-06-09-000032-b від 15.06.2020. Реєстр кредитних договорів є Додатком 1 до договору № 7_БМ від 20.07.2020 (в загальному доступі даний реєстр є знеособленим, тобто має всі реквізити кредитних договорів, окрім персональних даних Позичальників, наприклад ПІБ боржника). Оскільки кредитний портфель придбано з електронного аукціону Національної електронної біржі, протокол №UA-EA-2020-06-09-000032-b від 15.06.2020 року то інформація про відступлення права вимоги міститься в публічному доступі на сайтах https://zakupivli.pro/auctions/ua-ea-2020-06-09-000032-b (посилання на електронний аукціон) та https://torgi.fg.gov.ua/216108 (посилання на паспорт активу на сайті ФГВФО). Отже, дана інформація є загальнодоступною.

Отже, у справі доведено факт переуступки прав вимоги до відповідача від ПАТ "Банк Михайлівський" до позивача ТОВ "Діджи Фінанс". Тобто, доводи скарги в цій частині є обґрунтованими.

Натомість, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено належними доказами наявність та розмір заборгованості ОСОБА_1 як перед ПАТ "Банк Михайлівський" станом на липень 2020 року, так і перед новим кредитором ТОВ "Діджи Фінанс" за вказаним кредитним договором.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що надання лише Витягу з Реєстру боржників без надання повного пакету документів унеможливлює встановлення наявності заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ "Банк Михайлівський" станом на липень 2020 року.

Такими доказами, на думку апеляційного суду, могли б бути банківська виписка з рахунку позичальника та Розрахунок заборгованості. Однак, жодного з вказаних доказів позивач не надав.

Апеляційний суд враховує, що Виписка з рахунку має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012р №578/5, згідно якого до таких первинних документів віднесені, зокрема виписки банків, корінці квитанцій і касових чекових книжок, повідомлення банків, касові й банківські документи.

При цьому не має жодного правового значення те, що позивачем надано Витяг з Додатку № 1 до Договору факторингу №7_БМ із відступленням прав вимоги за кредитними договорами від 20.07.2020 року (в якому зазначено про перехід до нового кредитора ТОВ "Діджи Фінанс" права вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 200493960 від 02.04.2016 року в розмірі 23 212,24 грн, з яких 8 111,83 грн заборгованість по тілу кредиту; 15 100,41 грн заборгованість за доходами), а також Розрахунок заборгованості (в якому обраховані розмір інфляційних втрат та розмір 3% річних, виходячи з вже встановленої основної суми заборгованості в 23 212,24 грн, а також загальна заборгованість шляхом додавання до вказаної суми 23 212,24 грн інфляційних втрат та 3% річних).

Адже вказані документи (Витяг з Додатку № 1 до вказаного договору факторингу та Розрахунок заборгованості) носять похідний характер й не є належними доказами на підтвердження наявності та розміру заборгованості ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором.

Первісно має значення факт доведення наявності та розміру заборгованості відповідача за вказаним кредитним договором перед первісним кредитором ПАТ "Банк Михайлівський", на підтвердження чого, як зазначено, позивач не надав не лише банківську виписку з рахунку позичальника, але навіть звичайний Розрахунок заборгованості на кредитним договором, який містив би детальний розпис нарахованої заборгованості, як поточної так і простроченої, відповідно до графіку погашення кредиту, з вказівкою на щомісячні платежі, дати нарахування складових загальної заборгованості за кредитом та дати здійснення платежів позичальником.

Згідно правового висновку Верховного Суду, висловленого у постанові від 08.07.2020 року у справі № 464/4985/15-ц, "твердження заявника про те, що позивач не надав належних доказів на підтвердження розміру заборгованості за кредитним договором є неспроможними, оскільки в матеріалах справи, серед інших письмових доказів, наявний розширений розрахунок заборгованості станом на 07 квітня 2015 року, який містить детальний розпис нарахованої заборгованості, як поточної так і простроченої, відповідно до графіку погашення кредиту, з вказівкою на щомісячні платежі, дати нарахування складових загальної заборгованості за кредитом та дати здійснення платежів позичальником. Доказів, які б спростовували правильність наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором, ОСОБА_1 не надала".

У постанові від 09.08.2023 року у справі справа № 266/4900/21 Верховний Суд зазначив, що "по своїй суті розрахунок заборгованості не є доказом (зокрема письмовим) у розумінні статей 76, 95 ЦПК України, а є результатом вчинення арифметичних дій стороною, тоді як саме виписки за рахунками позичальника можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором, тобто слугувати підтвердженням правильності проведених стороною в такому розрахунку арифметичних дій".

Враховуючи недоведення наявності та розміру заборгованості ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором перед первісним кредитором ПАТ "Банк Михайлівський", апеляційний суд вважає, що, як наслідок, позивачем не доведено й наявність заборгованості ОСОБА_1 перед новим кредитором ТОВ "Діджи Фінанс".

А тому висновок про відмову в позові суду першої інстанції, який допустився помилки в частині свого правового обґрунтування, є правильним по суті, однак є необхідність доповнити його мотивувальну частину правовим обґрунтуванням цієї постанови.

Вимоги про стягнення суми інфляційних втрат в розмірі 9 375,85 грн та суми 3% річних в розмірі 2 088,13 грн є похідними від вимоги про стягнення заборгованості за договором № 200493960 від 02.04.2016 року в розмірі 23 212,24 грн, яка не доведена, а тому вони також не підлягають задоволенню.

Висновки суду апеляційної інстанції

Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції, на підставі п.2 ч.1 ст.374, п.п.1 і 4 ч.1 ст.376 ЦПК України,слід змінити, доповнивши його мотивувальну частину правовим обґрунтуванням, викладеним в цій постанові.

Відповідно, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Інші доводи апеляційної скарги не обґрунтовані вимогами закону, не підтверджені належними доказами та висновків суду не спростовують.

Зокрема, не можуть бути прийняті до уваги посилання скаржника на наявність підстав для ухвалення нового рішення про задоволення позову, оскільки позивачем не доведено належними доказами наявність та розмір заборгованості ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором перед первісним кредитором ПАТ "Банк Михайлівський", наслідком чого є недоведення наявності та розміру заборгованості ОСОБА_1 перед новим кредитором, а саме позивачем ТОВ "Діджи Фінанс".

Керуючись ст.ст.367, п.2 ч.1 ст.374, п.п.1 і 4 ч.1 ст.376 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" задовольнити частково.

Заочне рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 17 березня 2025 року змінити, доповнивши його мотивувальну частину правовим обґрунтуванням, викладеним в цій постанові.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повної постанови 13 травня 2025 року.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.В. Майданік

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ Л.П. Воронцова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ О.В. Кутурланова