справа № 362/2306/25
провадження № 2/362/2160/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2025 року

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі головуючого судді Поповича О.В., за участю секретаря судового засідання Кострубіцької Т.М., розглянув у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Василькові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Калинівської селищної ради про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем і визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Суд установив:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Васильківського міськрайонного суду Київської області з позовом до Калинівської селищної ради (далі відповідач), в якому просив встановити факт проживання однією сім?єю з ОСОБА_2 в будинку АДРЕСА_1 з січня 2023 року по липень 2023 року на день смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_2 померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування позову зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати - ОСОБА_2 у віці 85 років. Оскільки мати була похилого віку, стала часто хворіти, позивач, як єдиний син, здійснював догляд за матір?ю. Крім того, позивач зазначає, що проживає в АДРЕСА_1 (зареєстроване місце проживання). Як такий, що постійно проживав з матір`ю, позивач вважав, що є таким, що прийняв спадщину. 28 лютого 2025 року позивач звернувся з заявою до приватного нотаріуса Фастівського районного нотаріального округу Київської області із заявою, в якій просив видати свідоцтво про право на спадщину за законом. Разом із тим, постановою від 28 лютого 2025 року Приватний нотаріус Фастівського районного нотаріального округу Київської області Левчук А.І. відмовила позивачу у вчинені нотаріальної дії мотивуючи таке рішення пропуском позивачем строку для прийняття спадщини. Вважаючи, що акт обстеження від 04 березня 2025 року підтверджує той факт, що позивач дійсно проживав з матір?ю, останній звернувся із даним позовом до суду з метою встановити факт проживання однією сім?єю в судовому порядку та визнати право власності в порядку спадкування за законом на спірний житловий будинок.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01 квітня 2025 року відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання у справі на 06 травня 2025 року.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15 квітня 2025 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів, витребувано у приватного нотаріуса Фастівського районного нотаріального округу Левчук Анастасії Ігорівни належним чином завіреної копії спадкової справи до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , яка на момент смерті зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 .

У підготовче судове засідання ніхто не прибув.

Представник позивача подала заяву про розгляд справи без її участі, вимоги підтримала.

Від представника відповідача надійшла заява про визнання позову та клопотання про розгляд справи без його участі.

У силу статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Згідно з частиною третьою статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно й повно з`ясувавши обставини, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Суд установив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 28.06.2023 р. серії НОМЕР_1 .

З наявних матеріалів справи судом також встановлено, що померла була власником житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 30 листопада 1989 року.

Відповідно до звіту про оцінку на житловий будинок з надвірними спорудами, загальною площею 84,9 к.м. за адресою АДРЕСА_1 вартість об`єкта становить 458 460,00 грн.

Судом витребувана спадкова справа до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , з якої вбачається, що спадкоємцями останньої є дочка, померла на час розгляду справи судом (свідоцтво про смерть від 28.11.2024 р. серії НОМЕР_2 ) та позивач, як спадкоємець першої черги, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 .

Окрім того, позивачем надано суду Акт обстеження, складений Калинівською селищною радою, від 04 березня 2025 року №219, яким встановлено, що позивач дійсно проживав за адресою АДРЕСА_1 .

Суд вивчив наявні в справі докази та проаналізував вищезазначені факти, приймає до уваги, що позивач позбавлений можливості у здійсненні права на спадкування в інший спосіб, крім встановлення у судовому порядку факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Вирішуючи питання про наявність чи відсутність підстав для задоволення позовних вимог, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 124 Конституції України, статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Згідно зі статтею 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

За змістом статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статей 1220, 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини, яким є день смерті спадкодавця (час відкриття спадщини).

Своєю чергою, відповідно до норм статей 1258, 1261, 1262 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Згідно зі статтею 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до статей 1269, 1270, 1272 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Нормою статті 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

За змістом норм статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.2 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин смерті спадкодавця) місце проживання житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), у яких особа отримує соціальні послуги. Декларування місця проживання особи повідомлення особою органу реєстрації адреси свого місця проживання шляхом надання декларації про місце проживання в електронній формі з використанням Єдиного державного веб-порталу електронних послуг з подальшим внесенням такої інформації до реєстру територіальної громади. Реєстрація місця проживання (перебування) особи внесення за заявою про реєстрацію місця проживання (перебування), поданою особою в паперовій формі, до реєстру територіальної громади інформації про місце проживання (перебування) особи.

Відповідно до стетті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Положеннями статті 41 Конституції України, статті 321 ЦК України, статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, крім випадків та у порядку, встановленому законом. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі статтею 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Нормою статті 16 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права.

Відповідно до статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі, зокрема, судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

За змістом статей 12, 13, 76, 81, 89 ЦПК України суд розглядає справи в межах вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не можу ґрунтуватись на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, враховуючи, що позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок після смерті ОСОБА_2 шляхом звернення до нотаріальної контори, суд вважає, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження під час розгляду справи і тому підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 200, 206, 223, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

ухвалив:

задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 .

Встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в будинку АДРЕСА_1 з січня 2023 року по липень 2023 року та на день смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Повне рішення складено 09 травня 2025 року.

Суддя О.В. Попович