Справа № 643/7603/25
Провадження № 2/643/3869/25
УХВАЛА

про залишення позову без руху

19.05.2025 м. Харків

Суддя Салтівського районного суду міста Харкова Новіченко Н.В., розглянувши

позовну заяву ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Файна готівка»

про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) в особі свого представника адвоката Лисенка Андрія Олександровича звернувся до Салтівського районного суду міста Харкова з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Файна готівка» (далі відповідач) про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису, який вчинив 15.07.2021 року Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, що зареєстрований в реєстрі за № 107754, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Файна готівка» заборгованості за кредитним договором № 069106 від 29.07.2019 року в розмірі 27 025, 44 грн.

Розглянувши позовну заяву з доданими до неї документами на предмет наявності правових підстав для відкриття провадження у справі, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно з частиною 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Реалізація особою права на звернення до суду здійснюється шляхом дотримання визначеної процесуальним законом процедури (порядку) захисту порушених прав, яка передбачає виконання чітких та передбачуваних вимог Цивільного процесуального кодексу України щодо форми, змісту позовної заяви, документів, які додаються до неї.

Вимоги щодо змісту та форми позовних заяв визначені статтями 175, 177 Цивільного процесуального кодексу України.

При цьому, якщо подана позовна заява не відповідає таким вимогам, приписами частини 1 статті 185 Цивільного процесуального кодексу України законодавець передбачив механізм залишення позовної заяви без руху задля забезпечення позивачу можливості у встановлений судом строк усунути недоліки позовної заяви, що забезпечить можливість вважати її такою, що подана у день її первинного подання та прийняття її судом до розгляду.

Залишення позовної заяви без руху - це тимчасовий захід, який застосовується судом з метою усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання, визначеного Цивільним процесуальним кодексом України.

Відповідно до частини 2 статті 27 Цивільного процесуального кодексу України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань місцезнаходженням відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Файна готівка» є місто Київ, вулиця Софіївська, будинок, 10-А, що не відноситься до юрисдикції Салтівського районного суду міста Харкова.

Водночас, відповідно до частини 12 статті 28 Цивільного процесуального кодексу України позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

Частиною 5 статті 28 Цивільного процесуального кодексу України, на яку міститься посилання у позові, передбачено, що позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Тлумачення статей 27, 28 Цивільного процесуального кодексу України свідчить, що підсудність за вибором позивача (альтернативна підсудність) - це такий вид підсудності, за умовами якої позивачеві надається право за своїм вибором пред`явити позов в один з декількох визначених у законі судів.

Право вибору між судами, яким згідно з правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві.

Визначення змісту місця виконання рішення наведене у статті 24 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частин 1-2 указаної статті виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи, за місцезнаходженням боржника-юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Виходячи зі змісту статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», місцем виконання судового рішення є місце провадження виконавчих дій з його примусового виконання. Такі виконавчі дії провадяться за місцем проживання боржника, місцем його перебування, роботи або за місцем знаходженням його майна.

Таким чином, у розумінні статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» місцем виконання виконавчого документу є місце проживання (перебування) боржника або місцезнаходження його майна.

На обґрунтування підсудності позову саме Салтівському районному суду міста Харкова, у позовній заяві з посиланням на приписи частин 5, 12 статті 28 Цивільного процесуального кодексу України зазначається, що позивач зареєстрований та фактично проживає за адресою АДРЕСА_1 .

Водночас, як вбачається з відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 1383621 від 16.05.2025, позивач з 21.09.2023 року знятий з реєстрації за адресою АДРЕСА_1 .

Матеріали справи також не містять жодних доказів на підтвердження того, що позивач зареєстрований на території Салтівського району міста Харкова. При цьому, у матеріалах справи відсутні докази як місцезнаходження будь-якого майна позивача на території Салтівського району міста Харкова щодо якого проводяться виконавчі дії, так і проведення будь-яких виконавчих дій щодо позивача на території Салтівського району міста Харкова.

Довідка про реєстрацію місця проживання позивача за адресою АДРЕСА_1 , судом до уваги не приймається, оскільки вона датована 17.01.2022 року, тобто ще до того, як позивач був знятий з реєстрації за вказаною адресою з 21.09.2023 року.

Посилання у позові на положення частини 5 статті 28 Цивільного кодексу України також є безпідставними, оскільки нормами Цивільного процесуального кодексу України передбачено використання лише зареєстрованого місця проживання, фактичне місце проживання фізичної особи не має правового значення. З огляду на викладене, використання для встановлення конкретного суду за визначеною територіальною підсудністю фактичної адреси проживання матиме наслідком невизначеність при вчиненні окремих процесуальних дій, адже фактичне місце проживання може змінюватись чи не щодня. Крім того, особа може мати більше ніж одне фактичне місце проживання, але зареєстроване може бути лише одне місце проживання.

Схожі висновки викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 24.06.2024 у справі № 554/7669/21.

За таких обставин, позивачу слід усунути вказаний недолік та надати суду відповідні докази на підтвердження підсудності даного позову Салтівському районному суду міста Харкова в силу приписів частин 5, 12 статті 28 Цивільного процесуального кодексу України.

Крім того, відповідно до частини 7 статті 177 Цивільного процесуального кодексу України до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина 1 статті 60 Цивільного процесуального кодексу України).

У даному випадку, позовна заява подана до суду та підписана адвокатом Лисенко Андрієм Олександровичем.

Згідно з частиною 4 статті 62 Цивільного процесуального кодексу України повноваження адвоката як представника підтверджуються одним з таких документів:

1) довіреністю;

2) ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність";

3) дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до Закону України "Про безоплатну правничу допомогу".

Відповідно до частини 2 статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Єдині для всіх адвокатів України, адвокатських об`єднань/адвокатських бюро правила виготовлення, оформлення, зберігання, обліку ордерів визначені Положенням про ордер на надання правничої (правової) допомоги, затвердженим рішенням Ради адвокатів України від 12 квітня 2019 року № 41 (далі - Положення).

Пунктами 12.2, 12.4 Положення передбачено, що ордер має містити прізвище, ім`я, по батькові або найменування особи, якій надається правнича допомога; назву органу, у якому надається правнича допомога адвокатом із зазначенням, у випадку необхідності, виду адвокатської діяльності відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Під назвою органу розуміється як безпосередньо назва конкретного органу так і назва групи органів визначених пунктом 2 частини 1 статті 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (наприклад, судові органи, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, органи досудового слідства, правоохоронні органи тощо).

На підтвердження повноважень адвоката Лисенка А.О. надано ордер на надання правничої допомоги серії АХ № 1260396 від 15.05.2025, в якому у графі «прізвище, ім`я, по батькові або найменування особи, якій надається правнича допомога» зазначено: Салтівський районний суд м. Харкова.

При цьому, у графі «Назва органу, у якому надається правнича допомога» в ордері зазначено Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо Вадим Вікторович.

Таким чином, зі змісту даного ордеру вбачається, що він виданий адвокату Лисенко А.О. на представництво інтересів Салтівського районного суду міста Харкова у приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо Вадима Вікторовича.

При цьому, Верховний Суд у своїх постановах неодноразово зазначав, що звернення до суду з використанням правничої допомоги інших осіб, зокрема адвоката, при реалізації права на справедливий суд передбачає надання до суду належних доказів дійсної волі особи, що є учасником справи, на уповноваження іншої особи на право надання правничої допомоги. Такі докази повинні виключати будь-які сумніви стосовно справжності та чинності такого уповноваження на момент вчинення певної процесуальної дії (докази подаються в оригіналі або у формі копії, якісно оформленої особою, що є учасником справи, із зазначенням назви судового органу, у якому надається правова допомога позивачу), а також стосовно охоплення такої дії дійсним колом повноважень представника, делегованих йому особою, що реалізує право на справедливий суд. Представник повинен демонструвати повагу до суду, підтверджуючи наявність повноважень на представництво, а також не позбавляти довірителя права знати про дії представника.

Відтак, ордер на надання правничої допомоги серії АХ № 1260396 від 15.05.2025 не може бути прийнятий судом як належний доказ, що підтверджує повноваження адвоката Лисенка А.О. на звернення до Салтівського районного суду міста Харкова з позовом від імені ОСОБА_1 .

Таким чином, всупереч вимог частини 7 статті 177 Цивільного процесуального кодексу України позивачем до позовної заяви не додано довіреності чи іншого документу, що підтверджує повноваження представника позивача.

Відповідно до частини 1 статті 185 Цивільного процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (частина 2 статті 185 Цивільного процесуального кодексу України).

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 177, 185, 260, 261 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху.

2. Встановити позивачу строк для усунення недоліків - 10 днів з дня вручення даної ухвали про залишення позовної заяви без руху.

3. Встановити позивачу спосіб усунення недоліків, шляхом подання до суду:

- доказів на підтвердження підсудності позовної заяви Салтівському районному суду міста Харкова в силу приписів частин 5, 12 статті 28 Цивільного процесуального кодексу України;

- визначених частиною 4 статті 62 Цивільного процесуального кодексу України документів, що підтверджують повноваження адвоката Лисенка Андрія Олександровича на звернення до суду з даним позовом в інтересах ОСОБА_1 .

4. Роз`яснити позивачу, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві (частина 3 статті 185 Цивільного процесуального кодексу України).

5. Відповідно до статті 261 Цивільного процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя Н.В. Новіченко