Справа №:755/7922/25
Провадження №: 2-з/755/101/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про повернення заяви

"16" травня 2025 р. Суддя Дніпровського районного суду міста Києва Хромова О.О., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Когут Марини Геннадіївни, про забезпечення позову, подану в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Довбах Наталія Петрівна, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 через свого представника - адвоката Когут М.Г., звернулася до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_3 , третя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Довбах Н.П., про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, визнання права власності на спадкове майно.

Одночасно з позовною заявою представником позивача подано заяву про забезпечення позову, у якій просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, заяву передано на розгляд судді Хромовій О.О.

Суд, вивчивши доводи поданої заяви, дослідивши додатки до неї, дійшов таких висновків.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом частини першої статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Заява про забезпечення позову має відповідає вимогам, які містяться у Главі 10 Розділу І ЦПК України.

Відповідно до вимог частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Вимоги до форми та змісту заяви про забезпечення позову встановлено статтею 151 ЦПК України.

Відповідно до частини першої, другої статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта (для фізичних осіб - громадян України), номери засобів зв`язку, адресу електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову .

Водночас, частиною шостою статті 151 ЦПК України передбачено, що до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору врегульовано Законом України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI (із змінами та доповненнями).

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» у

2025 році прожитковий мінімум працездатних осіб з 01 січня 2025 року становить 3 028,00 гривень.

Згідно із підпунктом 4 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» За подання до суду заяви про забезпечення доказів або позову, поданої фізичною особою, ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб

При цьому, частиною третьою статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Судом встановлено, що заяву про забезпечення позову представником позивача ОСОБА_2 - адвокатом Когут М.Г., подано засобами системи «Електронний суд», таким чином, сума судового збору, що підлягає сплаті за подання цієї заяви про забезпечення позову складає 484,48 грн.

При зверненні з позовом до Дніпровського районного суду міста Києва судовий збір сплачується за такими реквізитами: отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Дніпров.р-н/22030101, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783, Банк отримувача - Казначейство України (ел. адм. подат.), код банку отримувача (МФО) - 899998, рахунок - № UA0026005, Код класифікації доходів бюджету - 22030101.

До заяви про забезпечення позову представником Когут М.Г. додано квитанцію про сплату судового збору - платіжну інструкцію від 21 квітня 2025 року № 9376-3489-1937-3931 про сплату судового збору у сумі 3 000,00 грн з призначенням платежу: «925; судовий збір, за позовом ОСОБА_2 , Дніпровський районний суд міста Києва».

Відомостей про сплату судового збору саме за подання заяви про забезпечення позову вказана квитанція не містить.

При цьому інша інформація, яка б надавала можливість ідентифікувати, що позивачем сплачено судовий збір саме за подачу заяви про забезпечення позову, відсутня, а тому додана позивачем платіжна інструкція не є належним доказом сплати судового збору за заявою про забезпечення позову.

Так, колегією суддів у постанові від 06 жовтня 2020 року у справі № 755/3292/20 зазначено, зокрема: «Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що суд перед прийняттям заяви про видачу судового наказу самостійно перевіряє сплату заявником належної суми судового збору, оскільки в платіжному дорученні № 1061 від 11 лютого 2020 року відсутня будь-яка інформація, яка б надавала можливість ідентифікувати, що саме за подачу даної заяви сплачено судовий збір.

Також не заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що реквізит «призначення платежу» у платіжному дорученні № 1061 від 11 лютого 2020 року було оформлено заявником у повній відповідності до прикладу, наведеному на сторінці суду першої інстанції офіційного сайту Судова влада України, оскільки заповнення платіжного доручення повинно відбуватись відповідно до роз`яснень Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ, наведених вище та з розумінням того, що подаючи заяву про видачу судового наказу, необхідно зазначати інформацію, яка б ідентифікувала, за що саме сплачено судовий збір, зважаючи і на те, що на офіційному сайті суду, зазначено лише загальний приклад.»

Водночас, суд також враховує, що вказану квитанцію про сплату судового збору від 21 квітня 2025 року № 9376-3489-1937-3931 також додано до позовної заяви, однак сума сплаченого позивачем судового збору є меншою, ніж встановлено законом, що, серед іншого, також стало підставою для залишення позову без руху.

Таким чином, додана до заяви про забезпечення позову квитанція від 21 квітня 2025 року

№ 9376-3489-1937-3931 про сплату судового збору у сумі 3 000,00 грн не може слугувати належним доказом сплати судового збору за подачу заяви про забезпечення позову.

Таким чином, до заяви про забезпечення позову позивачем, всупереч вимогам частини шостої статті 151 ЦПК України, не додано документу, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до частини першої статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Водночас, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, а також у разі подання заяви особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу (частина десята статті 153 ЦПК України).

Таким чином, оскільки заявником не надано доказів сплати судового збору за подання даної заяви про забезпечення позову, суд приходить до висновку, що заява представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Когут М.Г., про забезпечення позову не відповідає вимогам статті 151 ЦПК України, у зв`язку з чим заяву слід повернути заявнику.

Керуючись статтями 149, 151, 153, 258-261, 352-354 Цивільного процесуального кодексу України, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Когут Марини Геннадіївни, про забезпечення позову, подану в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Довбах Наталія Петрівна, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, визнання права власності на спадкове майно, - повернути суб`єкту звернення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Цивільним процесуальним кодексом України. Ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 ЦПК України та в строки встановлені статтею 354 ЦПК України.

Суддя О.О. Хромова