Справа № 932/4676/22
Провадження № 2/932/1583/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2025 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Кудрявцевої Т.О., розглянувши у приміщенні суду у м. Дніпрі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КАР СЕРВІС ДЕЛІВЕРІ» про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

22 серпня 2022 року до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КАР СЕРВІС ДЕЛІВЕРІ» про стягнення коштів.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ним 28.01.2022 з його картки НОМЕР_1 через товариство «Універсал Банк» на рахунок НОМЕР_2 , який належить ТОВ «КАР СЕРВІС ДЕЛІВЕРІ», , здійснено платіж у сумі 87 049,00 грн., з призначенням платежу: «оплата за автомобіль 2014 Hyundai Azera KMHFH41NBEA301627», що підтверджується квитанцією № К9РС-9МСС-КВ32-7НН4 від 28.01.2022. В телефонному режимі він звернувся до ТОВ «КАР СЕРВІС ДЕЛІВЕРІ» з вимогою повернути безпідставно отримані кошти, на що йому повідомили, що кошти будуть повернуті після військового стану в країні. Не погоджуючись з їх позицією, він повідомив працівників відповідача, що має намір звертатись до суду та вказав, що 29.07.2022 спрямував до них офіційну вимогу про повернення безпідставно набутих коштів. У відповідності до відомостей з офіційного сайту Укрпошта, 05.08.2022 лист надійшов до поштового відділення за місцем знаходження відповідача та до цього часу перебуває у точці видачі, однак відповідач вказаний лист за 10 днів не отримав, що свідчить про небажання повертати кошти. Позивач зазначає, що у даному випадку між ним та ТОВ «КАР СЕРВІС ДЕЛІВЕРІ» відсутні договірні взаємовідносини, жодного товару товариство, в тому числі автомобіля 2014 Hyundai Azera KMHFH41NBEA301627 йому не постачало, тому кошти з його рахунку на рахунок відповідача надійшли безпідставно.

Посилаючись на зазначене, позивач ОСОБА_1 просить стягнути з ТОВ «КАР СЕРВІС ДЕЛІВЕРІ» на його користь кошти в сумі 87 049,00 грн., які ним 28.01.2022 перераховано на рахунок НОМЕР_2 , та понесені ним судові витрати.

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справ між суддями від 22.08.2022 для розгляду даної справи визначено суддю Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Кудрявцеву Т.О.

Ухвалою суду від 22.08.2022 року відкрито провадження у цивільній справі, розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

27.10.2022 до суду від відповідача ТОВ «КАС СЕРВІС ДЕЛІВЕРІ» надійшов Відзив на позовну заяву, доводи викладені в якому зводяться до не згоди з заявленими позовними вимогами. В обгрунтування своїх заперечень проти позову представник відповідача зазначає у Відзиві про те, що ТОВ «КАР СЕРВІС ДЕЛІВЕРІ» здійснює господарську діяльність у сфері торгівлі автомобілями. Зазначений у позовній заяві автомобіль - Hyundai, 2014 року випуску, номер кузова - НОМЕР_3 , був переданий з боку відповідача замовнику громадянину України ОСОБА_2 , через його представника у м.Одеса, таким чином виконавши свої зобов`язання перед ним у повному обсязі. ОСОБА_3 замовляє у ТОВ «КАР СЕРВІС ДЕЛІВЕРІ» великий перелік авто та можливо здійснює їх реалізацію третім особам під час своєї комерційної діяльності, тому у діловій переписці та створеному чаті іменується як «Royal Cars».

Представник відповідача зазначає, що замовник автомобілю, з купівлі-продажу якого виникли спірні правовідносини, уклав з ТОВ «КАС СЕРВІС ДЕЛІВЕРІ» договір щодо його придбання, відповідно до умов якого був створений робочий кабінет на сайті та чат у месенджері «Viber», у якому проводилися спілкування щодо придбання автомобілю, його доставки до України та митного оформлення, виставлялися відповідні рахунки з боку відповідача. На суму, що зазначена у позові позивача, був виставлений рахунок від 26 січня 2022 року, сума, зазначена у рахунку, сплачена позивачем вже 28.01.2022, що дозволяє встановити прямий зв`язок між цими двома подіями, та стверджувати, що виставлений рахунок був сплачений замість первісного боржника, іншим, за його дорученням. Таким чином, з боку відповідача виконані всі свої зобов`язання перед замовником зазначеного авто, та воно передано особі замовника, таким чином, вимоги позивача є такими, що грунтуються на свідомому перекручуванні об`єктивних фактів та викривленні реальності з метою ввести сторони спору в оману та отримати грошові кошти, що були перераховані на користь відповідача за поставлений товар та послуги, на законних підставах. Позивач у позові не зазначає яким чином у нього опинилися банківські реквізити відповідача, реквізити рахунку, виставленого відповідачем та зазначені у ньому дані зокрема унікальний номер кузову автомобіля; сума грошових коштів, перерахована позивачем на користь відповідача, точно, до однієї гривні співпадає з сумою, виставленою в рахунку, що також унеможливлює перерахування грошових коштів помилково або випадково. Вважає, що таким чином, позивачем не доведено помилковість перерахування грошових коштів та не доведено право повернення грошових коштів з боку ТОВ «КАС СЕРВІС ДЕЛІВЕРІ», а лише приведено факти, які не оспорюються сторонами спірних правовідносин, але викривлено їх на свою користь, з метою отримання неправомірної вигоди через введення суду в оману.

Також, представник відповідача зазначає, що строк на подання відзиву на позовну заяву, встановлений ухвалою суду, було пропущено відповідачем з поважних причин, оскільки м.Дніпро, де розташований офіс відповідача, та м.Київ, де розташовані його контрагенти, піддавалися масованим ракетним ударам та ударам дронів, у подальшому Указом Президента України від 12.08.2022 року № 573/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено 23.08.2022 строком на 90 діб, таким чином, встановлені законом процесуальні строки для подання до суду відзиву на позовну заяву сплинули під час дії в Україні правового режиму воєнного стану. Посилаючись на зазначене, представник відповідача просить поновити строки на подання відзиву на позовну заяву та просить відмовити у задоволенні позову.

11.11.2022 року від позивача до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшли Заперечення на відзив, в яких зазначено, що доводи відповідача про те, що він позивач оплату за вказаний автомобіль здійснив в інтересах ОСОБА_4 і що замовник автомобіля, з купівлі-продажу якого виникли спірні правовідносини, уклав з ТОВ «КАР СЕРВІС ДЕЛІВЕРІ» договір щодо його придбання не відповідають дійсності та не підтверджені жодними доказами. Вказує, що перерахувавши кошти на рахунок відповідача, він не діяв в інтересах ОСОБА_4 , відсутні докази на підтвердження наявності договірних відносин з ОСОБА_5 та немає доказів, що ОСОБА_6 придбав вказаний автомобіль, сплативши за нього кошти і відповідно того, що відповідач передав даний автомобіль вказаній особі; відсутні докази того, що відповідач був власником автомобіля чи мав право його відчужувати. Надана відповідачем копія рахунку від 22.12.2022, виписана на покупця Royal Cars, у відповідності до якого потрібно здійснити оплату за автомобіль в сумі 72 540 грн.83 коп., не носить жодного доказового значення, так як виписаний на неіснуючу ні фізичну ні юридичну особу; доказів того, що покупець Royal Cars сплатив кошти згідно рахунку не надано, також не надано доказів того, що автомобіль був наданий покупцю Royal Cars, у наданих скріншотах переписки відображена незрозуміла переписка між невідомими людьми, тому вони не можуть бути належними доказами. Позивач зазначає, що оскільки між ним та ТОВ «КАР СЕРВІС ДЕЛІВЕРІ» відсутні договірні взаємовідносини, жодного товару товариство, в тому числі автомобіля Hyundai, 2014 року випуску, номер кузова - НОМЕР_3 , йому не постачали, відповідач ніколи не являвся власником автомобіля та не мав права на його відчуження, тому кошти з його рахунку на рахунок відповідача надійшли безпідставно, а відтак позовні вимоги являються законними та обгрунтованими, а доводи відповідача з даного приводу безпідставними.

30.11.2023 представником позивача було надано до суду Відповідь на відзив, в якій зазначено, що відповідач, посилаючись у відзиві на позов на наявність укладеного між замовником автомобіля та ТОВ «КАС СЕРВІС ДЕЛІВЕРІ» договору купівлі-продажу щодо його придбання, не надає суду копію такого договору, не наводить суть його змісту, предмету і навіть не деталізує суб`єктний склад такої угоди, що вказує на відсутність такого договору з урахуванням положень ч.6 ст. 82 ЦПК України. Вважає, що з долучених до відзиву скриншотів переписки неможливо встановити особу, що вела діалог, неможливо встановити справжність такого доказу, тобто докази відповідача не підтверджуються будь-якими належними і достовірними доказами.

Крім того, у відповіді на відзив представник позивача зазначає, що у січні 2022 року до позивача звернувся його товариш - ОСОБА_7 та просив здійснити зі своєї банківської карти оплату вартості платежів з митного оформлення транспортного засобу Hyundai, 2014 року випуску, номер кузова - НОМЕР_3 , оскільки ОСОБА_7 , будучи покупцем такого транспортного засобу, не мав змоги самостійно і негайно здійснити переказ відповідної суми на рахунок відповідача, котрий зобов`язаний був здійснити оплату всіх митних платежів за митне оформлення належного ОСОБА_7 транспортного засобу. 18 листопада 2021 року вказаний автомобіль був придбаний ОСОБА_7 на території ОСОБА_8 (торгового майданчика) за особисті грошові кошти шляхом перерахування вартості автомобіля 3249,00 доларів США безготівковим грошовим переказом, що підтверджується відповідним платіжним інвойсом від 18.11.2021, в якому зазначено дані автомобіля, покупка якого здійснюється, дані покупця ОСОБА_7 , а також інша інформація про трансзакцію. Таким чином, діючи за проханням ОСОБА_7 , 28.01.2022 позивач здійснив попередню оплату розміру митних платежів, що мали бути оплачені відповідачем шляхом здійснення грошового переказу на користь відповідача у розмірі 87049,00 грн. Однак, 24.02.2022 розпочалося повномасштабне вторгнення військ рф на територію України, що спричинило неможливість проведення будь-яких дій з митного оформлення належного ОСОБА_7 автомобіля. За спливом значного відрізку часу, а саме в квітні 2022 року ОСОБА_7 звернувся до позивача та повідомив про те, що у зв`язку із законодавчими змінами, прийнятими Урядом України, було скасовано усі митні платежі при митному оформленні транспортного засобу, а сам транспортний засіб буде проходити митне оформлення уже в нових умовах, тобто без сплати митних платежів, у зв`язку з чим сума грошових коштів, сплачена на користь відповідача, має бути повернута, як така, що сплачена надмірно, і станом на квітень 2022 року помилково. Таким чином, сплачена позивачем сума грошових коштів у розмірі 87 049,00 грн. являється передплатою (авансом) для здійснення сплати митних платежів при митному оформленні належного ОСОБА_7 транспортного засобу Hyundai, 2014 року випуску, номер кузова - НОМЕР_3 . В свою чергу, вищевказаний автомобіль пройшов митне оформлення лише 5 травня 2022 року, тобто після запровадження нижченаведених законодавчих змін. З огляду на діючі в спірний період норми закону, автомобіль пройшов митне оформлення без сплати ввізного мита, податку на додану вартість, акцизного податку, оскільки сплата таких платежів не була передбачена законом, а відтак відповідач не надав та апріорі не міг надати послугу з оплати митних платежів, за яку було здійснено передоплату у розмірі 87 049,00 грн., що і являє собою чіткий розмір усіх митних платежів з огляду на вартість автомобіля за кордоном 3249,00 доларів США. Таким чином, на теперішній час відповідач не виконав обов`язку щодо сплати митних платежів за митне оформлення транспортного засобу Hyundai, 2014 року випуску, номер кузова - НОМЕР_3 , тобто не надав і апріорі не міг надати послугу, за яку отримав передоплату (аванс) у розмірі 87 049,00 грн., адже сплата митних платежів була скасована на момент митного оформлення відповідного автомобіля. Однак, попри звернення позивача відповідач відмовився повернути розмір відповідної передплати, тобто протиправно присвоїв відповідні грошові кошти, що і стало підставою для його звернення до суду.

Представник позивача вказує на те, що між позивачем та відповідачем ніколи не існувало та не існує жодних договірних зобов`язань, а відтак сплачена позивачем на користь відповідача сума грошових коштів являється авансом (передоплатою), оскільки договору між сторонами укладено не було як на момент грошового переказу, так і після цього. Таким чином, сплачений позивачем розмір передоплати (аванс) у будь-якому випадку підлягає поверненню у зв`язку з ненаданням послуги, за яку така передоплата була сплачена і з урахуванням того, що такий аванс неможливо вважати завдатком через відсутність між сторонами договірних правовідносин.

Позивачем 30.11.2022 було надано до суду письмові пояснення, доводи викладені в яких є аналогічними до змісту доводів, наведених у відповіді на відзив від 30.11.2023.

У клопотанні, яке надійшло до суду 30.11.2023, представник позивача просить визнати документи, долучені відповідачем до відзиву на позовну заяву, недопустимими та такими, що не спростовують аргументи та доводи позивача, посилаючись, зокрема, на обставини, викладені у відповіді на відзив на позов.

Розглянувши справу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частинами 1-2 статті 1212 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Отже, під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Як роз`яснено у постанові КГС/ВС від 06.02.2020 прийнятій за результатами розгляду справи №910/13271/18, якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст.1212 ЦК може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору.

Відповідно до п.1 ст. 8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). У разі неможливості використати аналогію закону для регулювання цивільних відносин вони регулюються відповідно до загальних засад цивільного законодавства (аналогія права).

Зважаючи на те, що положеннями ЦК України не врегульоване питання повернення попередньої оплати в частині надання послуг, виникає необхідним застосування аналогії закону, зокрема ст. 693 ЦК України, відповідно до ч.2 якої - якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до ч.2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Аванс (попередня оплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №918/631/19, постанова Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №910/12382/17).

Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до положень статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За положеннями частини 1 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Відповідно до ст.655 ЦК України, договір купівлі-продажу це договір, за яким одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до копії квитанції №К9РС-9МСС-КВ32-7НН4 від 28.01.2022, платником ОСОБА_1 28.01.2022 було здійснено платіж у сумі 87 049,00 грн. на рахунок одержувача ТОВ «КАР СЕРВІС ДЕЛІВЕРІ» (), призначення платежу: «оплата за автомобіль 2014 Hyundai Azera KMHFH41NBEA301627».

У позовній заяві позивач ОСОБА_1 , посилаючись на те, що між ним та ТОВ «КАР СЕРВІС ДЕЛІВЕРІ» відсутні договірні взаємовідносини, жодного товару товариство, в тому числі автомобіля 2014 Hyundai Azera KMHFH41NBEA301627, йому не постачало, тому кошти з його рахунку на рахунок відповідача надійшли безпідставно, на його вимогу повернути грошові кошти відповідач не реагує, тому позивач просить стягнути з ТОВ «КАР СЕРВІС ДЕЛІВЕРІ» на його користь грошові кошти в сумі 87 049,00 грн., які ним 28.01.2022 перераховано відповідачу на рахунок НОМЕР_2 .

На підтвердження своїх доводів позивачем долучено до позовної заяви копію Вимоги про повернення безпідставно отриманих коштів від 29.07.2022, адресованої відповідачу, та докази її направлення поштовим зв`язком.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач у відповіді на позов вказує на те, що ТОВ «КАР СЕРВІС ДЕЛІВЕРІ» здійснює господарську діяльність у сфері торгівлі автомобілями. Зазначений у позовній заяві автомобіль - Hyundai, 2014 року випуску, номер кузова - НОМЕР_3 , був переданий з боку відповідача замовнику громадянину України ОСОБА_2 , через його представника у м.Одеса, таким чином виконавши свої зобов`язання перед ним у повному обсязі; ОСОБА_3 замовляє у ТОВ «КАР СЕРВІС ДЕЛІВЕРІ» великий перелік авто та можливо здійснює їх реалізацію третім особам під час своєї комерційної діяльності, тому у діловій переписці та створеному чаті іменується як «Royal Cars». Замовник автомобілю, з купівлі-продажу якого виникли спірні правовідносини, уклав з ТОВ «КАС СЕРВІС ДЕЛІВЕРІ» договір щодо його придбання, відповідно до умов якого був створений робочий кабінет на сайті та чат у месенджері «Viber», у якому проводилися спілкування щодо придбання автомобілю, його доставки до України та митного оформлення, виставлялися відповідні рахунки з боку відповідача. На суму, що зазначена у позові позивача, був виставлений рахунок від 26 січня 2022 року, сума, зазначена у рахунку, сплачена позивачем вже 28.01.2022, що дозволяє встановити прямий зв`язок між цими двома подіями, та стверджувати, що виставлений рахунок був сплачений замість первісного боржника, іншим, за його дорученням. Таким чином, з боку відповідача виконані всі свої зобов`язання перед замовником зазначеного авто, та воно передано особі замовника, таким чином, вимоги позивача є такими, що грунтуються на свідомому перекручуванні об`єктивних фактів та викривленні реальності з метою ввести сторони спору в оману та отримати грошові кошти, що були перераховані на користь відповідача за поставлений товар та послуги, на законних підставах. Вказується, що позивач у позові не зазначає яким чином у нього опинилися банківські реквізити відповідача, реквізити рахунку, виставленого відповідачем та зазначені у ньому дані зокрема унікальний номер кузову автомобіля; сума грошових коштів, перерахована позивачем на користь відповідача, точно, до однієї гривні співпадає з сумою, виставленою в рахунку, що також унеможливлює перерахування грошових коштів помилково або випадково. Вважає, що таким чином, позивачем не доведено помилковість перерахування грошових коштів та не доведено право повернення грошових коштів з боку ТОВ «КАС СЕРВІС ДЕЛІВЕРІ», а лише приведено факти, які не оспорюються сторонами спірних правовідносин, але викривлено їх на свою користь, з метою отримання неправомірної вигоди через введення суду в оману.

На підтвердження заперечень проти позову представником відповідача до відзиву долучено: Виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно ТОВ «КАС СЕРВІС ДЕЛІВЕРІ», , відповідно до якої видом економічної діяльності даного товариства є, зокрема, торгівля автомобілями та легковими транспортними засобами (основна); копія Статуту ТОВ «КАС СЕРВІС ДЕЛІВЕРІ», яке є юридичною особою і метою його створення та діяльності є отримання прибутку (доходу); копія наказу №1-к від 30.06.2021 про виконання обов`язків директора Товариства ОСОБА_9 ; скріншоти, названі відповідачем як «скріншоти переписки щодо спірного автомобіля»; копія Рахунку на оплату №SV-3 від 26.01.2022, сформованого ТОВ «КАР СЕРВІС ДЕЛІВЕРІ», код за , в якому покупцем зазначено: Royal Cars, призначення: оплата за автомобіль, кількість 1 шт., ціна без ПДВ 72 540,83 грн., сума з ПДВ 87 049,00 грн.

В наданих суду запереченнях на відзив на позов позивач зазначає, що перерахувавши кошти на рахунок відповідача, він не діяв в інтересах ОСОБА_4 , як вказує відповідач, а зробив це за проханням свого товариша ОСОБА_7 ; що оскільки між ним-позивачем та ТОВ «КАР СЕРВІС ДЕЛІВЕРІ» відсутні договірні взаємовідносини, жодного товару товариство, в тому числі автомобіля Hyundai, 2014 року випуску, номер кузова - НОМЕР_3 , йому не постачало, відповідач ніколи не являвся власником автомобіля та не мав права на його відчуження, тому кошти з його рахунку на рахунок відповідача надійшли безпідставно, а відтак позовні вимоги являються законними та обгрунтованими, а доводи відповідача з даного приводу безпідставними.

Виходячи із змісту Відзиву на позов, вбачається, що відповідач не заперечує того факту, що ОСОБА_1 відповідно до квитанції №К9РС-9МСС-КВ32-7НН4 від 28.01.2022, саме 28.01.2022 було здійснено платіж у сумі 87 049,00 грн. на рахунок одержувача ТОВ «КАР СЕРВІС ДЕЛІВЕРІ» (), із зазначенням призначення платежу: «оплата за автомобіль 2014 Hyundai Azera KMHFH41NBEA301627».

При цьому, представником відповідача зазначено, що цей платіж був здійснений ОСОБА_1 відповідно до виставленого відповідачем Рахунку на оплату №SV-3 від 26.01.2022, сформованого ТОВ «КАР СЕРВІС ДЕЛІВЕРІ», код за , в якому покупцем зазначено: Royal Cars, тобто за твердженням відповідача - вказаний рахунок був сплачений позивачем замість первісного боржника замовника вказаного автомобіля ОСОБА_4 , з яким Товариством було укладено договір про придбання автомобіля, та який у створеному чаті іменується як «Royal Cars», та сплачено платіж у сумі 87 049,00 грн. саме за дорученням ОСОБА_4 .

Разом з цим, в обгрунтування позовних вимог позивач та його представник зазначають, що у січні 2022 року до позивача звернувся його товариш - ОСОБА_7 та просив здійснити зі своєї банківської карти оплату вартості платежів з митного оформлення транспортного засобу Hyundai, 2014 року випуску, номер кузова - НОМЕР_3 , оскільки ОСОБА_7 , будучи покупцем такого транспортного засобу, не мав змоги самостійно і негайно здійснити переказ відповідної суми на рахунок відповідача, котрий зобов`язаний був здійснити оплату всіх митних платежів за митне оформлення належного ОСОБА_7 транспортного засобу. 18 листопада 2021 року вказаний автомобіль був придбаний ОСОБА_7 на території ОСОБА_8 (торгового майданчика) за особисті грошові кошти шляхом перерахування вартості автомобіля 3249,00 доларів США безготівковим грошовим переказом, що підтверджується відповідним платіжним інвойсом від 18.11.2021, в якому зазначено дані автомобіля, покупка якого здійснюється, дані покупця ОСОБА_7 , а також інша інформація про трансзакцію. Таким чином, діючи за проханням ОСОБА_7 , 28.01.2022 позивач здійснив попередню оплату розміру митних платежів, що мали бути оплачені відповідачем шляхом здійснення грошового переказу на користь відповідача у розмірі 87049,00 грн. Однак, 24.02.2022 розпочалося повномасштабне вторгнення військ рф на територію України, що спричинило неможливість проведення будь-яких дій з митного оформлення належного ОСОБА_7 автомобіля. За спливом значного відрізку часу, а саме в квітні 2022 року ОСОБА_7 звернувся до позивача та повідомив про те, що у зв`язку із законодавчими змінами, прийнятими Урядом України, було скасовано усі митні платежі при митному оформленні транспортного засобу, а сам транспортний засіб буде проходити митне оформлення уже в нових умовах, тобто без сплати митних платежів, у зв`язку з чим сума грошових коштів, сплачена на користь відповідача, має бути повернута, як така, що сплачена надмірно, і станом на квітень 2022 року помилково. Таким чином, сплачена позивачем сума грошових коштів у розмірі 87 049,00 грн. являється передплатою (авансом) для здійснення сплати митних платежів при митному оформленні належного ОСОБА_7 транспортного засобу Hyundai, 2014 року випуску, номер кузова - НОМЕР_3 . В свою чергу, вищевказаний автомобіль пройшов митне оформлення лише 5 травня 2022 року, тобто після запровадження нижченаведених законодавчих змін, без сплати ввізного мита, податку на додану вартість, акцизного податку, оскільки сплата таких платежів не була передбачена законом, а відтак відповідач не надав та апріорі не міг надати послугу з оплати митних платежів, за яку було здійснено передоплату у розмірі 87 049,00 грн., що і являє собою чіткий розмір усіх митних платежів з огляду на вартість автомобіля за кордоном 3249,00 доларів США. Таким чином, на теперішній час відповідач не виконав обов`язку щодо сплати митних платежів за митне оформлення транспортного засобу Hyundai, 2014 року випуску, номер кузова - НОМЕР_3 , тобто не надав і не міг надати послугу, за яку отримав передоплату (аванс) у розмірі 87 049,00 грн., адже сплата митних платежів була скасована на момент митного оформлення відповідного автомобіля. Однак, попри звернення позивача відповідач відмовився повернути розмір відповідної передплати, тобто протиправно присвоїв відповідні грошові кошти, що і стало підставою для його звернення до суду. Як зазначає позивач, між ним та відповідачем ніколи не існувало та не існує жодних договірних зобов`язань, а відтак сплачена позивачем на користь відповідача сума грошових коштів являється авансом (передоплатою), оскільки договору між сторонами укладено не було як на момент грошового переказу, так і після цього. Таким чином, сплачений позивачем розмір передоплати (аванс) у будь-якому випадку підлягає поверненню у зв`язку з ненаданням послуги, за яку така передоплата була сплачена і з урахуванням того, що такий аванс неможливо вважати завдатком через відсутність між сторонами договірних правовідносин.

Суд вважає, що вказані доводи позивача відповідачем не спростовано.

Відповідачем не надано суду ніяких доказів наявності укладеного між замовником автомобіля Hyundai, 2014 року випуску, номер кузова - НОМЕР_3 , ОСОБА_5 та ТОВ «КАС СЕРВІС ДЕЛІВЕРІ» договору купівлі-продажу щодо його придбання, не надано суду копію такого договору, не наведено відповідачем суть його змісту, предмету, умови. Також, не надано відповідачем ніяких доказів того, що позивачем було здійснено оплату за вказаний автомобіль в інтересах ОСОБА_4 ; відсутні докази наявності у ТОВ договірних відносин з ОСОБА_5 та того, що він взагалі придбав вказаний автомобіль, сплативши за нього кошти і відповідно того, що відповідач передав даний автомобіль вказаній особі; відсутні докази того, що відповідач був власником зазначеного автомобіля та мав право його відчужувати, та взагалі відчужив його на користь третіх осіб.

Надана відповідачем копія рахунку від 22.12.2022, виписана на покупця Royal Cars, у відповідності до якого зазначено про необхідність здійснити оплату за автомобіль в сумі 72 540 грн.83 коп., а з ПДВ в сумі 87 049,00 грн., не носить жодного доказового значення, так як у цьому рахунку не зазначено особу, на яку він виписаний; доказів того, що покупець Royal Cars сплатив кошти згідно рахунку не надано, також не надано доказів того, що автомобіль був наданий покупцю Royal Cars. У наданих відповідачем на підтвердження заперечень проти позову скріншотах переписки відображена незрозуміла переписка між невідомими особами, тому вони не можуть бути належними доказами заперечень відповідача проти позову. Не надано відповідачем ТОВ «КАР СЕРВІС ДЕЛІВЕРІ» доказів наявності між ним та позивачем будь-яких договірних відносин, постачання позивачу даним Товариством будь-якого товару, в тому числі автомобіля Hyundai, 2014 року випуску, номер кузова - НОМЕР_3 , тому суд дійшов висновку про те, що кошти, сплачені позивачем на рахунок відповідача надійшли безпідставно, ці кошти є авансом (передплатою), а тому підлягають поверненню позивачу у зв`язку з ненаданням послуги, за яку така переплата була сплачена, а тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

У позові позивач просить стягнути з відповідача понесені ним витрати по справі та зазначає, що поніс витрати на правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно п. 1, 4 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» у цьому Закон і нижче наведені терміни вживаються в такому значенні: адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом. Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно ч.1, 2, 3 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначені підстави для здійснення адвокатської діяльності, а саме адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із частиною третьою статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до п. 48 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014, витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (частини перша, друга статті 137 ЦПК України).

Відповідно до положень статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Витрати фізичних осіб, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги при розгляді судом справ про оголошення померлою фізичної особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку, або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, несуть юридичні особи, на території яких мав місце нещасний випадок внаслідок таких надзвичайних ситуацій.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно меншою, ніж сума, заявлена в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: «…На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат».

Відповідно до правового висновку, викладеного у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 листопада 2021 року у справі № 329/766/18, провадження № 61-17688св20, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). Подібні висновки викладені Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, Верховним Судом у постановах від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, від 02 вересня 2020 року у справі № 329/766/18.

Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Зазначене узгоджується з правовим висновком, наведеним в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 02 вересня 2020 року у справі № 329/766/18 (провадження № 61-6627св20).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15 (провадження № 14-382цс19) зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19), при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналіз зазначеної постанови свідчить про те, що вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

В матеріалах справи на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правову допомогу наявна копія Договору № КС-09-2023 про надання правової допомоги від 23 листопада 2023 року, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Бухун Ю.В. Предметом цього договору вказано: «В порядку та на умовах, визначених цим Договором, адвокат зобов`язується надавати клієнту правову допомогу, в тому числі здійснювати представництво інтересів клієнта в усіх без виключення органах, установах та організаціях, в тому числі правоохоронних органах та судах усіх інстанцій та юрисдикцій з усіх без виключення питань, пов`язаних з правами та інтересами клієнта, а також в суді, правоохоронних органах та інших державних і недержавних установах, підприємствах, організаціях у зв`язку із захистом інтересів клієнта у цивільній справі про стягнення грошових коштів.

П.4 Договору передбачено, що правова допомога, що надається відповідно до цього Договору, оплачується за домовленістю сторін, виходячи з конкретного випадку та обсягу необхідної допомоги.

Відповідно до Акту № 1/11 приймання-передачі наданих послуг від 24.11.2023, цей Акт укладено між адвокатом Бухун Ю.В. та ОСОБА_1 про наступне: на підставі Договору № КС-09-2023 про надання правової допомоги від 23 листопада 2023 року, адвокат надав клієнту наступні послуги: 1. Складання та подання до суду в інтересах клієнта відповіді на відзив по справі №

932/4676/22, письмових пояснень по справі № 932/4676/22, клопотання про визнання доказами недопустимими по справі № 932/4676/22, аналіз матеріалів справи, формування правової позиції, кількість витраченого часу склало 10 годин, вартість склала 10000,00 грн.

Відповідно до Квитанції до прибуткового касового ордера № 11/23/1 від 24.11.2023, адвокатом Бухун Ю.В. прийнято оплату юридичних послуг від ОСОБА_1 (РНОКОО НОМЕР_4 ) в сумі 10 000,00 грн., підстава: Договір № КС-09-2023 про надання правової допомоги від 23 листопада 2023 року, Акт приймання-передачі наданих послуг № 1/11 від 24.11.2023.

Таким чином, зважаючи на надані суду докази, з урахуванням приписів статті 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на професійну правову допомогу в сумі 10 000,00 грн.

Крім того, враховуючи положення статті 141 ЦПК України, з урахуванням розміру задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним витрати по сплаті судового збору у сумі 870 гривень 49 копійок.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 76-81, 83, 258, 259, 265, 268, 272-273, 352-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КАР СЕРВІС ДЕЛІВЕРІ» про стягнення коштів задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КАР СЕРВІС ДЕЛІВЕРІ», , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , грошові кошти в сумі 87049,00 гривень, понесені витрати за надання професійної правової допомоги в сумі 10000,00 гривень, витрати по сплаті судового збору в сумі 870 гривень 49 копійок, а всього 97 919 гривень 49 копійок (дев`яносто сім тисяч дев`ятсот дев`ятнадцять гривень сорок дев`ять копійок).

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня отримання учасником справи його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Т.О.Кудрявцева