Справа № 466/4003/25
Провадження № 4-с/466/19/25
У Х В А Л А

13 травня 2025 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Невойта П.С.,

секретаря с/з Пукшина А.В.,

розглянувши цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, -

В С Т А Н О В И В :

29.04.2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду із скаргою в якій просить визнати незаконною бездіяльність Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо не зняття арештів, накладених на грошові кошти і майно належне їй в межах виконавчих проваджень №43766811, 45077164, 20331880.

В обгрунтування скарги ОСОБА_1 , покликається на те, що 11 грудня 2009 Шевченківським районним судом м. Львова у справі №2-2415/2009 р. було постановлено заочне рішення яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ВАТ КБ «НАДРА» заборгованість за кредитним договором №170/07-Ф від 12.06.2007 року в розмірі 24477 грн. 01 коп. та суму заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом та 496,77 грн. 19.04.2009 р. Шевченківським районним судом м.Львова було видано виконавчі листи №2-2415/2009р., які перебували на примусовому виконанні у Шевченківському ВДВС Львівського міського управління юстиції на підставі яких було відкрито виконавчі провадження № 43766811, 45077164, 20331880. В межах вказаних виконавчих проваджень державними виконавцями Шевченківського ВДВС було накладено арешти на нерухоме майно та заборону на його відчуження, що належало зявниці. З відповіді №101700 від 15.07.2024р. за підписом начальника Шевченківського ВДВС на адвокатський запит стало відомо, про завершення виконавчих проваджень 30.12.2015 р. та про знищення матеріалів виконавчого провадження в зв`язку із закінчення трирічного терміну його зберігання. З метою скасування арештів, накладених у межах завершених виконавчих проваджень скаржниця звернулася до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові з вимогою про зняття накладених арештів на майно та кошти шляхом винесення відповідних постанов. 21.04.2025 року нею було отримано відповідь за № 31113 від 09.04.2025 року за підписом начальника Шевченківського ВДВС у м. Львові, якою було відмовлено у знятті накладених арештів. Вважає відмову в скасуванні накладених арештів неправомірною, просить визнати бездіяльність незаконною та зобов`язати Шевченківський ВДВС скасувати накладені арешти.

Сторони в судове засідання не з`явились.

Згідно ч. 2 статті 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Відповідно до ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши матеріали скарги та встановивши її дійсні обставини, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що 11 грудня 2009 Шевченківським районним судом м.Львова у справі №2-2415/2009 р. постановлено заочне рішення яким було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ВАТ КБ «НАДРА» заборгованість за кредитним договором №170/07-Ф від 12.06.2007 року в розмірі 24477 грн. 01 коп. та 496,77 грн. витрат по оплаті судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

19.04.2009 р. Шевченківським районним судом м.Львова на виконання заочного рішення було видано виконавчі листи № 2-2415/2009р.

З відповідей Шевченківського ВДВС у місті Львові Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції №101700 від 15.07.2024р. та № 31113 від 09.04.2025 року вбачається, що на примусовому виконанні у Шевченківському ВДВС Львівського міського управління юстиції перебували виконавчі провадження № 43766811, 45077164, 20331880, які були завершено підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження».

Зокрема, на виконанні перебували наступні виконавчі провадження:

- ВП № 20331880 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2415 виданого 11.12.2009 Шевченківським районним судом м.Львова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ КБ «Надра» 24477,01 грн заборгованості за кредитним договором, 496,77грн судових витрат. На підставі вказаного виконавчого документу внесено відомості про обтяження майна №20145624.

- ВП№ 45077164 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2415 виданого 11.12.2009 Шевченківським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ КБ «Надра» 24477,01 грн заборгованості за кредитним договором, 496,77грн судових витрат. На підставі вказаного виконавчого документу внесено відомості про обтяження майна №20145453 та 8976500.

- ВП№ 43766811 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2415/2009 виданого 19.04.2010 Шевченківським районним судом м.Львова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ КБ «Надра» 24477,01 грн заборгованості за кредитним договором, 496,77грн судових витрат.

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта номер інформаційної довідки: 423967873 дата, час формування: 24.04.2025 вбачається, що наявна наступна актуальна інформація про державну реєстрацію обтяжень:

- Номер запису про обтяження: 20145453, дата, час державної реєстрації: 06.03.2015, державний реєстратор: Хміляр Христина Андріївна, Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, Львівська обл., документи, подані для державної реєстрації: постанова, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП № 45077164, виданий 20.10.2014, видавник: Козловська Оксана Ігорівна, державний виконавець Шевченківського відділу ДВС Львівського МУЮ. Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 34941184 від 26.04.2017 10:16:09, Хміляр Христина Андріївна, Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, Львівська обл. Вид обтяження: арешт нерухомого майна.

- Номер запису про обтяження: 20145624, дата, час державної реєстрації: 17.08.2010 16:30:24, державний реєстратор: Хміляр Христина Андріївна, Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, Львівська обл., документи, подані для державної реєстрації: постанова державного виконавця, серія та номер: б/н, виданий 17.08.2010,видавник: Шевченківський ВДВС ЛМУЮ, підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 34941184 від 26.04.2017 10:16:09, Хміляр Христина Андріївна, управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, Львівська обл., вид обтяження: арешт нерухомого майна.

Номер запису про обтяження: 20145551 дата перенесення: 26.04.2017 10:29:20, тип обтяження: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 10151280, зареєстровано: 17.08.2010 16:30:24 за № 10151280 реєстратором: Львівська філія державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України, 79035, Львівська обл., м. Львів, вул. Зелена 149-Ю, Підстава обтяження: постанова державного виконавця, б/н, 17.08.2010, Шевченківський ВДВС ЛМУЮ Об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно.

З відповіді № 60-9526/24 від 18.09.2024 наданої Фондом гарантування вкладів фізичних осіб на адвокатський запит вбачається, що за даними ЄОІС у ПАТ «КБ «НАДРА» право вимоги за кредитним договором № 170/07-Ф від 12.06.2007, укладеним із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), було відступлене на користь ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» (код за ) шляхом продажу у складі лоту № GL48N718070 на відкритих торгах (аукціоні), результати якого оформлено протоколом електронного аукціону від 22.05.2020 № UA-EA-2020-05-12-000017-b.

З відомостей з Автоматизованої системи виконавчих проваджень вбачається, що будь-які виконавчі провадження де б боржником була ОСОБА_1 а стягувачем ПАТ «КБ «НАДРА» чи ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП», в тому числі і виконавчі провадження ВП №43766811, ВП№45077164, ВП№20331880 на виконанні не перебувають.

З інформації з Єдиного реєстру боржників вбачається, що ОСОБА_1 не значиться боржником.

Також, судом не встановлено обставин які б свідчили про звернення стягувача до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання чи заміни стягувача.

Положеннями статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-ХІV в редакції, що діяла на дати накладання арештів на майно ОСОБА_2 встановлено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Стягнення за виконавчими документами звертається насамперед на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Згідно зі ст. 57 Закону України № 606-ХІV арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом, зокрема, винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Згідно зі ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 р. №606-ХІV в редакції, що діяла на дату завершення виконавчих проваджень, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Правове регулювання вказаних положень на цей час здійснюється статтями 48, 50, 56 та 74 Закону України «Про виконавче провадження» від 2.06.2016 року № 1404-VІІІ.

Положеннями п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені протягом року виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Частиною 3 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що арешт з майна боржника знімається у разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 ч. 1 цієї статті.

Положеннями ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини.

Проте, Законом № 1404-VIII не врегульовано правовідносини щодо припинення заходів примусового виконання виконавчого документа у зв`язку з його поверненням стягувачу з підстав відсутності майна у боржника, на яке може бути звернено стягнення.

Згідно з ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п.9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Згідно ч.1 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх в добровільному порядку, на час видачі виконавчого листа та пред`явлення його до виконання були врегульовані Законом № 606-XIV, який втратив чинність 05.10.2016 р.

За змістом ст. 11 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Відповідно до ч. 1 статті 30 Закону № 606-XIV державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

Згідно з п. 5 ч. 1 статті 47 Закону № 606-XIV виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані за безпосередньої участі боржника).

Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених ст. 22 цього Закону (ч. 5 ст. 47 Закону № 606-XIV).

Пунктом 8 ч. 1 ст. 49 Закону № 606-XIV передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно з ч. 2 статті 50 Закону № 606-XIV у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Отже, з огляду на наведені норми Закону № 606-XIV, у разі повернення виконавчого документа стягувачу, виконавче провадження не є закінченим.

Оскільки повернення виконавчого листа з підстав, передбачених п. 5 ч. 1 статті 47 Закону № 606-XIV, не позбавляє стягувача права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених ст. 12 цього Закону, тому на час повернення виконавчого листа стягувачу у державного виконавця були відсутні передбачені Законом підстави для зняття арешту з майна боржника.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27 березня 2020 року у справі № 817/928/17 (адміністративне провадження №К/9901/20268/18) зазначено про те, що як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться.

Згідно з положеннями статті 41 Конституції України та статті 321 Цивільного кодексу України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 липня 2021 року у справі № 2-356/12 (провадження № 61-5972св19), від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15-ц (провадження № 61-18160св19), від 26 січня 2022 року у справі № 127/1541/14-ц (провадження № 61-2829св21), в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 січня 2023 року у справі № 127/1547/14-ц (провадження № 61-12997св21), в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 січня 2023 року у справі № 2-3600/09 (провадження № 61-12406св21) викладено правовий висновок про те, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Відповідно до ч. 1 статті 22 Закону № 606-XIV виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII).

Згідно з пунктом 5 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Тлумачення п. 5 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII свідчить, що положення цього Закону застосовуються лише до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплив на час набрання чинності цим Законом. Вказаним пунктом Закону не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм цього Закону до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання яких сплив на час набрання ним чинності.

Відповідно до пункту 7 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1404-VIII виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом 05 жовтня 2016 року виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

За ч. 1,2 п. 1 ч.4 ст. 12 Закону № 1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Враховуючи викладене, виконавчий лист від 19.04.2010 р. № 2-2415/2009, на підставі якого відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_2 грошових коштів на користь ПАТ КБ «НАДРА», було повернуто стягувачу 30.12.2015 року, а тому повторно пред`явити його до виконання стягувач мав право у строк до 30.12.2018 року.

Як встановлено судом, виконавчий лист від 19.04.2010 р. № 2-2415/2009 повторно не пред`являвся до примусового виконання і строки його пред`явлення до виконання закінчилися збереження арештів, накладених державними виконавцями з метою виконання судового рішення, за відсутності відкритих виконавчих проваджень та можливості продовження примусового виконання судового рішення, є невиправданим втручанням у право на мирне володіння боржником майном.

Відповідні правові висновки викладено Верховним судом в постанові від 28.08.2024 р. у справі № 947/36027/21 (провадження № 61-12849св23).

Розглядаючи питання ефективності захисту порушеного права особи, на майно якої у рамках виконавчого провадження накладено арешт, Верховний суд у постанові від 28.10.2020 року у справі № 204/2494/20 зазначив наступне: «Позивач який є боржником перед банком, є стороною виконавчого провадження. У п.24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 №6 судам роз`яснено, що вимоги сторони виконавчого провадження про зняття арешту з майна розглядаються не у позовному провадженні, а як оскарження рішення державного виконавця в процесуальному порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 року у справі №813/1341/15 міститься наступний правовий висновок:

«У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту».

Як встановлено судом, ОСОБА_2 була боржником та стороною виконавчих проваджень, в тому числі і виконавчого проваджень № 43766811, 45077164, 20331880 які були відкриті на підставі виконавчого листа від 19.04.2010 р. № 2-2415/2009 виданого Шевченківським районним судом м. Львова, а тому має право на звернення до суду зі скаргою на дії, бездіяльність або рішення державного виконавця в даних виконавчих проваджень, в межах яких були накладені арешти на майно та грошові кошти ОСОБА_2 , які не скасовані до даного часу.

Факт обтяження майна ОСОБА_2 без наявності відкритих виконавчих проваджень є втручанням у вільне володіння, користування та розпорядження майном, які захищені Конституцією України та Протоколом №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, і може бути здійснено лише на підставі Закону.

Відсутність на час звернення із скаргою відкритих виконавчих проваджень де б боржником була б ОСОБА_1 та сплив трьох років після їх закінчення свідчить про відсутність правових підстав для продовження дії арештів майна та коштів ОСОБА_1 , а отже, є підставою для визнання бездіяльності Шевченківського ВДВС м.Львів щодо не зняття арештів, накладених на грошові кошти і майно, незаконною та зобов`язання щодо вчинення дій щодо зняття (скасування ) арештів з нерухомого майна та з грошових коштів, накладених у виконавчому провадженні №43766811.

ЦПК України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Згідно ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У відповідності до вимог п. 4 ст. 264 ЦПК при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

Зокрема, на можливість оскарження бездіяльності державного виконавця щодо не зняття арештів з майна боржника зазначав Верховний суд в постанові від 05.11.2024 року по справі № 359/4519/23-ц (провадження № 61-17407св23).

Відповідно до ч.2 ст.451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Керуючись ст. 2, 264, 451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

постановив:

Скаргу задовольнити.

Визнати незаконною бездіяльність Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо не зняття арештів, накладених на грошові кошти і майно ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 в межах виконавчих проваджень № 43766811, 45077164, 20331880.

Зобов`язати Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вчинити дії щодо зняття (скасування) арештів з майна ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , в тому числі, що були накладені у виконавчих провадженнях ВП № 43766811, ВП № 45077164, ВП №20331880:

- Арешт нерухомого майна (номер запису про обтяження № 20145624, дата державної реєстрації обтяження:17.08.2010 16:30:24) накладений постановою про арешт майна боржника серія та номер: б/н, виданий 17.08.2010, видавник Шевченківський ВДВС ЛМУЮ, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 34941184 від 26.04.2017р. ОСОБА_3 , Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, інформація про обтяження, з якого здійснено перенесення реєстраційний номер: 10151280 від 17.08.2010р.

- Арешт нерухомого майна реєстраційний номер обтяження № 10151280 номер запису про обтяження 20145551, зареєстровано: 17.08.2010 16:30:24 за № 10151280 реєстратором Львівська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, 79035, Львівська обл., м. Львів, вул. Зелена, 149-Ю, підстава обтяження: постанова державного виконавця б/н, виданий 17.08.2010, видавник Шевченківський ВДВС ЛМУЮ, об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Львова протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: П. С. Невойт