Справа № 161/3147/24
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/4410/2025
Головуючий у суді першої інстанції: Зуєвич Л.Л.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.

розглянувши в письмовому провадженні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката Лехкар Оксани Василівни, подану в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2024 року, постановлену у складі судді Зуєвич Л.Л., у справі № 161/3147/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частку квартири, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя. Просив: визнати спільним майном подружжя квартиру АДРЕСА_1 , припинити право спільної сумісної власності подружжя на вказану квартиру, виділити йому у власність зазначену квартиру та стягнути з нього на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 251 100,00 грн. як компенсацію вартості 16,74 кв.м. вказаної квартири, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 13 травня 2024 року позовну заяву ОСОБА_2 прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 27 червня 2024 року.

22 липня 2024 року до суду надійшов зустрічний позов ОСОБА_1 , в якому вона просила визнати за нею право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_2 , та стягнути з ОСОБА_2 на її користь 122 100,00 грн. компенсації вартості 1/2 частки автомобіля Renault Megane легковий загальний універсал - В, 2012 р.в., номер кузова НОМЕР_1 .

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2024 року у задоволенні клопотання представника ОСОБА_2 від 31 жовтня 2024 року про витребування доказів відмовлено.

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 по витребування доказів від 12 липня 2024 року про витребування доказів відмовлено.

Прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в частині вимог про визнання права власності на 1/2 частку квартири.

Відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в частині вимог про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 122 100,00 грн. компенсації вартості 1/2 частки автомобіля.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду в частині відмови у прийнятті зустрічної позовної заяви в частині вимог про стягнення компенсації вартості 1/2 частки автомобіля, адвокат Лехкар О.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу. Просила скасувати вказану ухвалу суду першої інстанції в частині відмови у прийнятті зустрічної позовної заяви в частині вимог про стягнення компенсації вартості 1/2 частки автомобіля, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Посилається на те, що судом було порушено норми процесуального права. На думку представника ОСОБА_1 , суд першої інстанції безпідставно відмовив у прийнятті зустрічної позовної заяви в частині вимог про стягнення компенсації вартості 1/2 частки автомобіля, пославшись на те, що ОСОБА_1 пропустила строк на звернення до суду із зустрічним позовом у вказаній частині та на те, що позовні вимоги не є взаємопов`язаними з вимогами первісного позову. Постановляючи вказану ухвалу, суд першої інстанції не звернув увагу на поведінку ОСОБА_2 , адже щоб приховати автомобіль від поділу, він перед поданням до суду позову про поділ спільного майна подружжя не просто самовільно перереєстрував вказаний автомобіль на сторонніх осіб, але й змінив його реєстраційний номер, через що відповідачка не змогла отримати інформацію про належне їй майно від уповноважених осіб у розумний строк. На дату подання відзиву відповідачка не знала про те, що автомобіль перереєстровано. І лише після отримання відповіді позивача на відзив відповідачка дізналась про порушення її прав, та, зібравши докази на підтвердження ринкової вартості автомобіля, склала та подала зустрічний позов. Окрім того, подання зустрічного позову відбулося до першого підготовчого засідання по справі, а відтак, не потягнуло ні затягування розгляду справи, ні порушення прав позивача щодо подання відзиву на зустрічний позов. Також, зазначає, що позивач звернувся до суду з позовною заявою про поділ спільного майна подружжя. Тому, вказані вимоги пов`язані між собою однією підставою виникнення - фактом перебування у шлюбі і набуття у спільну сумісну власність майна. Їх розгляд у одному провадженні дозволить визначити ідеальну вартість часток кожного з подружжя, щоб здійснити справедливий поділ спільного майна.

Адвокат Свіжий О.В., який діє в інтересах ОСОБА_2 , подав заперечення на апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 . Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржувану ухвалу в частині відмови у прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в частині вимог про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації вартості 1/2 частки автомобіля, до спільного розгляду з позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, суд першої інстанції виходив з того, що зустрічна позовна заява не містить посилання на обставини, які стали істотними перешкодами чи труднощами, для вчинення відповідної процесуальної дії у встановлений судом строк, вказані позовні вимоги не є взаємопов`язаними з вимогами первісного позову.

Колегія суддів вважає, що така ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню. Судом першої інстанції порушено норми процесуального права.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Статтею 126 ЦПК України передбачено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом, а документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до ч. 1 та п. 3 ч. 2 ст. 49 ЦПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Згідно з ч. 3 ст. 194 ЦПК України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

При цьому за змістом ч.ч. 1, 2 ст. 193 ЦПК України, законодавець визначив процесуальні строки для звернення відповідача із зустрічною позовною заявою в цілому, а не з окремими позовними вимогами, які відповідач включив до зустрічної позовної заяви. Відповідно, суд може поновити відповідачу процесуальний строк для звернення із зустрічним позовом взагалі, а не на звернення з окремими вимогами, включеними до зустрічного позову.

Так само, ч. 3 ст. 194 ЦПК України передбачено можливість повернення судом зустрічної позовної заяви через невідповідність вимогам ч.ч. 1, 2 даної статті в цілому, а не в окремій її частині.

Відтак, поновивши ОСОБА_1 строк на звернення до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_2 в частині вимог про визнання права власності на 1/2 частку квартири, та прийнявши зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 у вказаній частині, суд першої інстанції безпідставно відмовив у прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в частині вимог про стягнення компенсації вартості 1/2 частки автомобіля.

Крім того, як зазначила ОСОБА_1 , вона дізналася про те, що позивач переоформив їх спільний автомобіль на іншу особу лише після отримання відповіді на її відзив, в якій позивач вказав про дані факти, у зв`язку з чим, вона не могла подати зустрічний позов разом із відзивом на позовну заяву.

Також, суд першої інстанції безпідставно вважав, що вимоги зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації вартості 1/2 частки автомобіля не є пов`язаними із позовними вимогами ОСОБА_2 .

Предметом судового розгляду за позовом ОСОБА_2 є поділ спільного майна подружжя.

Відповідно, вимоги ОСОБА_1 про стягнення із ОСОБА_2 грошової компенсації вартості її частки у спільним майні, а саме, відчуженому ним на користь третіх осіб автомобілі, відносяться до предмета спору. Розгляд таких вимог ОСОБА_1 в одному провадженні з позовом ОСОБА_2 є доцільним.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374, ст. 379 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, ухвала Солом`янського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2024 року підлягає скасуванню в частині відмови у прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в частині вимог про стягнення компенсації вартості 1/2 частки автомобіля, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 268, 367, 374, 379, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Лехкар Оксани Василівни, подану в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.

Скасувати ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2024 року в частині відмови у прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в частині вимог про стягнення компенсації вартості 1/2 частки автомобіля, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач

Судді