РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 року м. Харків

Слобідський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Зелінської І.В.,

за участі секретаря Харченко Ю.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку загального провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа КП «Харківське МБТІ» Харківської міської ради про визнання права власності та виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, уточнивши який, просив визнати позивача власником житлового будинку АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 0,0825 га в порядку виділу у натурі його частки у розмірі 38/100 із майна, що є у спільній частковій власності та припинити спільну часткову власність позивача з відповідачами співвласниками спірного домоволодіння ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що житловий будинок АДРЕСА_2 є домоволодінням та належить на праві спільної часткової власності декільком особам і складається з житлових будинків літ. А-1, літ. В-1, літ. М-1. ОСОБА_4 належало 38/100 часток у даному домоволодінні на підставі нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу від 22.07.1993 року та від 09.10.2002 року. На ці 38/100 часток приходиться окремий житловий будинок літ. А-1. Відповідачу ОСОБА_2 належить 36/100 часток у даному домоволодінні на підставі договору купівлі-продажу від 26.07.1999 року, що становить окремий житловий будинок літ. М-1 з надвірними будівлями літ. ж, х, Б, з, и, т. ОСОБА_5 (після укладення шлюбу ОСОБА_6 ) належало 26/100 часток у даному домоволодінні на підставі договору купівлі-продажу від 28.08.1948 року та рішення народного суду Комінтернівського району м. Харкова від 25.07.1958 року. На вказану частку приходиться окремий житловий будинок літ. В-1 з відповідними надвірними будівлями літ. Г, о, л. Після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщина прийнята, але не оформлена, спадкоємцем вказаного майна є онук померлої ОСОБА_3 . Після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадщину прийняв та оформив рідний брат померлого позивач ОСОБА_1 . Усі три будинки відокремлені один від одного парканами, мають окремі входи і ворота, кожен окремо опалюється, має окрему каналізацію, водопостачання, газифікацію і електрику. Земельна ділянка, на якій розташоване домоволодіння, надавалась в безоплатне користування під забудову 20.04.1931 року ОСОБА_7 . Між співвласниками протягом тривалого часу склався сталий порядок землекористування, кожна земельна ділянка має відповідну огорожу, а тому спорів з цього приводу немає.

У справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Матеріли справи містять заяву ОСОБА_2 , згідно якої останній проти виділу частки позивача із спільної часткової власності і припинення з ним спільної власності відповідач не заперечує та заяву ОСОБА_3 , згідно якої останній просить розглядати справу у його відсутність та не заперечує проти позову.

Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, приходить наступного висновку.

Відповідно до копії договору купівлі-продажу від 22.07.1993 року, укладеного між ОСОБА_8 (продавець) і ОСОБА_4 (покупець) та посвідченого 7ХДНК 22.07.1993 року, р.№4-3180, зареєстрованого в ХБТІ 19.08.1993 року за р. № 927, ОСОБА_4 купив у ОСОБА_8 18/100 частин домоволодіння АДРЕСА_2 , яке складається з жилого будинку літ. А-1 житловою площею 34,9 кв.м., жилого будинку літ. В-1, жилою площею 26,2 кв.м., жилого будинку літ. М-1, жилою площею 29,5 кв.м., розташованих на земельній ділянці розміром 1322 кв.м. При цьому домоволодінні є такі надвірні будівлі: 9 сараїв літ. Г, Д, Е, Ж, З, И, Н, Т, Ф, 5 вбиралень літ. К, Л, Р, П, Ч, 2 льохи літ. О, П, гараж літ. Х, огорожа №1-3.

Згідно копії договору купівлі-продажу від 09.10.2002 року, укладеного між ОСОБА_9 (продавець) і ОСОБА_4 (покупець) та посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Драгу Ю.Г., р. №5673, зареєстрованого КП «ХМБТІ» 11.10.2002 року, р.№927, ОСОБА_4 купив у ОСОБА_9 20/100 частин домоволодіння у АДРЕСА_2 на земельній ділянці 1322 кв.м., що складається з жилого будинку літ. А-1, житловою площею 34,9 кв.м., жилого будинку літ. В-1, житловою площею 26,2 кв.м., жилого будинку літ. М-1, житловою площею 29,5 кв.м.. При яких знаходяться такі надвірні будівлі: сараї літ. Г, Д, Е, Ж, З, И, Н, Т, Ф, вбиральні літ К, Л, Р, Ц, И, льохи літ. О, П, гаражі літ. Х, Ю, Ш, огорожі 1-8.

Відповідно до копії договору купівлі-продажу від 26.07.1999 року, укладеного між ОСОБА_10 (продавець) і ОСОБА_2 (покупець) та посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Свирид Н.О., р.№2542, ОСОБА_2 купив у ОСОБА_10 36/100 частин домоволодіння АДРЕСА_2 , яке складається з жилого будинку літ. А-1, житловою площею 34,9 кв.м., жилого будинку літ. В-1, житловою площею 26,2 кв.м., жилого будинку літ. М-1, житловою площею 29,5 кв.м., жилого будинку літ. С-1, житловою площею 24,5 кв.м. та надвірні будівлі: 10 сараїв літ. Г, Д, Е, Ж, З, И, Н, Т, Ф, Я, 5 вбиралень літ. К, Л, Р, Ц, Ч, 2 льохи літ. О, П, 3 гаража Х, Ю, Ш, огорожа №1-8. Домоволодіння з надвірними будівлями знаходиться на земельній ділянці розміром 1322 кв.м.

В матеріалах справи міститься копія довідки характеристики ХМБТІ від 09.10.2002 року №2335384 за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на 36/100 частин домоволодіння АДРЕСА_2 ; за ОСОБА_5 зареєстровано право власності на 26/100 частин домоволодіння АДРЕСА_2 .

Матеріали справи містять копію свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 , виданого Орджонікідзевським РАЦС м. Харкова 26.02.1966 року, згідно якого 26.02.1966 року укладено шлюб між « ОСОБА_11 » (рос. мовою) та « ОСОБА_12 » ( рос. мовою), а.з.82.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого МВРАЦС ХОУЮ 22.03.2002 року, а.з. 2441, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 .

Відповідно до рішення Комінтернівського районного народного суду м. Харкова від 10.12.1990 року визнано за ОСОБА_13 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_7 право власності на 20/100 частин домоволодіння АДРЕСА_2 . Судом встановлено, що згідно копії договору про забудову земельної ділянки від 20.04.1931 року ОСОБА_7 в безоплатне користування виділено земельну ділянку по АДРЕСА_3 площею 1322, 44 кв.м. Частину домоволодіння ОСОБА_7 відчужував та залишилось незареєстрованим 20/100 частин домоволодіння по АДРЕСА_2 .

Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24.05.1995 року, виданого 7ХДНК на ім`я ОСОБА_9 , р. №1-3034, остання є спадкоємицею після ОСОБА_13 , спадкове майно, на яке видано свідоцтво- 20/100 частин домоволодіння в АДРЕСА_2 , яке складається з жилого будинку літ. А-1, житловою площею 34,9 кв.м., жилого будинку літ. В-1, житловою площею 26,2 кв.м., жилого будинку літ. М-1, житловою площею 29,5 кв.м., на земельній ділянці площею 1322 кв.м., при яких є такі надвірні будівлі: 9 сараїв літ. Г, Д, Е, Ж, З, И, Н, Т, Ф, 5 вбиралень літ К, Л, Р, Ч1, Ч, 2 льохи літ. О, П, гараж літ. Х, огорожі 1-5, 7, 8.

Згідно заочного рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 08.12.2008 року визнано за ОСОБА_14 право власності на житловий будинок, що складає 22/100 частину від домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_2 . Перерозподілено ідеальні частки співвласності та визначено, що ОСОБА_4 належить 30/100 замість 38/100 частин від домоволодіння, ОСОБА_2 належить 28/100 замість 36/100 частини від домоволодіння, ОСОБА_5 належить 20/100 замість 26/100 частини від домоволодіння, ОСОБА_14 належить 22/100 частини від домоволодіння АДРЕСА_2 (справа №2-п-52/2009).

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 11.08.2009 року рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17.12.2007 року, яким визнано за ОСОБА_14 право власності на житловий будинок літ С-1, площа якого по внутрішньому обміру складає 49,1 кв.м. (загальна площа 37,8 кв.м., з якої житлова 24, 5 кв.м., допоміжна 13,3 кв.м.) за адресою, АДРЕСА_2 , та додаткове рішення цього ж суду від 03.11.2008 року, яким визнано за ОСОБА_14 право власності на житловий будинок літ. С-1 по АДРЕСА_2 , загальною площею 49,7 кв.м., скасовані, а справу повернуто до того ж суду на новий розгляд в іншому складі суду (справа №22-ц-3645/2009).

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11.04.2013 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 29.07.2013 року, у позові ОСОБА_14 ( правонаступник ОСОБА_15 ) про визнання права власності на житловий будинок літ. «С-1», що складає 22/100 частин домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 49,1 кв.м., житловою площею 24,5кв.м. відмовлено.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13.01.2010 року заочне рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 08.12.2008 року про перерозподіл часток співвласності скасовано (справа №2-п-52/2009). Ухвалою цього суду від 15.01.2010 року провадження у вказаній справі закрито на підставі п.6 ст. 205 ЦПК України, у зв`язку зі смертю позивача ОСОБА_14 .

Згідно копії рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04.07.2014 року визнано недійсним з моменту вчинення договір дарування 22/100 частин домоволодіння АДРЕСА_2 , які складаються з житлового будинку літ. С-1, що посвідчений 30.12.2008 року приватним нотаріусом ХМНО Шевченко В.Ю. між ОСОБА_14 та ОСОБА_15 та визнано недійсною державну реєстрацію договору дарування в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно від 31.12.2008 року, р. №25981815, номер запису 927 в книзі 1.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 08.04.2015 року рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04.07.2014 року скасовано в частині визнання недійсною державної реєстрації договору дарування в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно від 31.12.2008 року, р. №25981815, номер запису 927 в книзі 1 та у задоволенні цих вимог відмовлено. Виключено з мотивувальної частини вказаного рішення висновки про те, що ОСОБА_14 не бажала бути та фактично не була власником житлового будинку літ. С-1, про порушення принципу безоплатності договору дарування, про хворобливий стан дарувальника та про порушення приватним нотаріусом правил ст. 44, 49, 51, 54, 59 Закону України «Про нотаріат» і посилання на норми ст. 744 ЦК України. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Згідно копії ухвали Верховного Суду України від 30.09.2010 року касаційну скаргу ОСОБА_16 у справі за позовом ОСОБА_14 до Харківської міської ради про визнання права власності відхилено, ухвалу судді апеляційного суду Харківської області від 01.02.2010 року, якою апеляційну скаргу ОСОБА_16 залишено без розгляду, залишено без змін.

Згідно відповіді 4ХМДНК від 20.08.2021 року після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , заяву про прийняття спадщини подав син померлої ОСОБА_17 , інші заяви про прийняття або відмову від спадщини не надходили, свідоцтво про право на спадщину на домоволодіння АДРЕСА_2 не видавалось.

Згідно відповіді 4ХМДНК від 15.11.2021 року після смерті ОСОБА_17 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадщину прийняв син померлого ОСОБА_3 , свідоцтво про право на спадщину на домоволодіння АДРЕСА_2 спадкоємцю не видавалось.

В матеріалах справи міститься копія технічного паспорту на житловий будинок в АДРЕСА_2 від 05.05.1990 року, виготовлений БТІ. На плані земельної ділянки зазначено місце розташування житлових будинків літ. А-1, В-1, М-1, С-1 (самовільна споруда) з сараями літ. Г, Д, Е, Ж, З, И, Н, Т, У, Ф, вбиральнями літ. К,Л, Р, Ц, Ч, гаражами літ. Х,Ю,Ш, льохами літ. О,П, огорожами №1-5, 7, 8 на земельній ділянці площею 1322 кв.м. Земельна ділянка площею 1322 кв.м. зареєстрована на підставі рішення Комінтернівського РВК №34 від 12.11.1953 року.

Матеріали справи також містять копію технічного паспорту на будинок АДРЕСА_2 від 26.07.2021 року, виготовленого ТОВ «Експертно-геодезичне бюро». На схемі розташування будівель та споруд зазначено місце розташування будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_2 . На експлікації до схеми розташування будівель та споруд зазначено такі будівлі та споруди: житловий будинок літ. А-1 з господарськими будівлями та спорудами- мансарда літ. Ам, прибудова літ. А6, тераса літ. а7, гараж літ. Ж, літня кухня літ. С, прибудови літ. с, с1, сарай Ф; житловий будинок літ. В-1 з господарськими будівлями та спорудами житлова прибудова літ. В1-1, прибудова літ. в, сарай літ. Г, льох літ. О.; житловий будинок літ. М-1 з господарськими будівлями та прибудовами прибудова літ. м, ганок літ. м1, льох літ. П, сараї літ. И, Т, З, вбиральні літ. К, Ц, Л, огорожі №4,5,9,10, ворота №1,2,3, 7, загальна площа земельної ділянки 1322 кв.м. Натомість згідно характеристики будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що містить опис назви будівель та споруд, рік спорудження/реконструкції, опис конструктивних елементів тощо, вказано такі будівлі та споруди: житловий будинок літ. А-1 з господарськими будівлями та прибудовами - мансарда літ. Ам, прибудова літ. А6, тераса літ. а7, гараж літ. Ж; житловий будинок літ. В-1 з господарськими будівлями та прибудовами- прибудова літ. В1-1, прибудова літ. в, сарай літ. Г, льох літ. О, літня кухня літ. С, прибудови літ. с, с1, сарай Ф; житловий будинок літ. М-1 з господарськими будівлями та прибудовами прибудова літ. м, ганок літ. м1, льох літ. П, сараї літ. И, Т, З, вбиральні літ. К, Ц, Л, огорожі №4,5,9,10, ворота №1,2,3, 7.

Крім того, матеріали справи містять також інженерно-геодезичні вишукування земельної ділянки в АДРЕСА_2 , розроблених ФОП ОСОБА_18 , що містять позначення меж земельної ділянки площею 0,0825 га з позначенням житлового будинку літ А-1 з прибудовами та вже без позначення літньої кухні літ. С, прибудов літ. с, с1, сарая Ф.

Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.05.2024 року, видане 4ХМДНК, р.№4-318, спадкоємцем після ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , є рідний брат ОСОБА_1 , спадщина, на яку видано свідоцтво складається з 38/100 часток житлових будинків з відповідною часткою господарських будівель та споруд, за адресою: АДРЕСА_2 . Житловий будинок літ. А-1, загальною площею 81,2 кв.м., житловою площею 34,9 кв.м.; житловий будинок літ. В-1, загальною площею 44,8 кв.м., житловою площею 26,2 кв.м.; житловий будинок літ М-1, загальною площею 67, 0 кв.м., житловою площею 29,7 кв.м.; житловий будинок літ. С-1, загальною площею 49,7 кв.м., житловою площею 24,5 кв.м., розташовані на земельній ділянці. При цих будинках є господарські будівлі та споруди: сараї літ. Г, К, Н, Ф, Я, літній душ літ. Л, Ю, льохи літ. О, П, вбиральні літ. Ц, Х, Ш, огорожі №1-5,7.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За правилами ст. ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст. ст. 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації (частини перша, третя статті 364 ЦК України).

Згідно з частина першою, другою статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Таким чином, для виділу частки із спільного нерухомого майна повинна бути технічна можливість.

У постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року в справі № 6-12цс13 зроблено висновок, що «у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. На відміну від виділу, за якого право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється зі спільної власності, у разі поділу спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників (стаття 367 ЦК України). Виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку зі самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин, поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників».

У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1443цс16 зроблено висновок, що «виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно».

На підставі частини першої статті 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Частиною четвертою вищевказаної статті визначено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Таким чином, законодавцем визначено принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. Тобто особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду має право на відповідну частину земельної ділянки на тих самих умовах, на яких воно належало попередньому власникові або користувачу, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд наголошує, що саме засада змагальності опосередковано, через її контролюючу функцію, є гарантом законності, об`єктивності, неупередженості та повноти судового розгляду справи.

Згідно із ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до змісту статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно із ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини справи, відповідно до ч.2 статті 78 ЦПК України, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд зазначає, що матеріали справи містять суперечливі дані як щодо розміру земельної ділянки, осіб яким така виділялась у користування, за відсутності документів на останню, кількості житлових будинків, що складають домоволодіння у АДРЕСА_2 . Так, згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.05.2024 року, виданого 4ХМДНК, р.№4-318, вказане домоволодіння складається з чотирьох житлових будинків літ. А-1, В-1, М-1, С-1 з відповідними господарськими будівлями та спорудами. Копія технічного паспорту цього домоволодіння від 05.05.1990 року, виготовлена БТІ, містить інформацію про чотири житлові будинки, один з яких є самовільно збудованим, тут же містяться відомості про земельну ділянку площею 1322 кв.м., яка зареєстрована на підставі рішення Комінтернівського РВК №34 від 12.11.1953 року. Згідно копії технічного паспорту на будинок АДРЕСА_2 від 26.07.2021 року, виготовленого ТОВ «Експертно-геодезичне бюро», домоволодіння складається з трьох житлових будинків літ. А-1, В-1, М-1, разом з цим експлікація до схеми розташування будівель та споруд містить інформацію про літню кухню літ. С, прибудови літ. с, с1, сарай Ф, які віднесені до господарських будівель житлового будинку літ. А-1 (місце розташування останніх при цьому відповідає місцю розташування житлового будинку літ. С-1 згідно копії технічного паспорту цього домоволодіння від 05.05.1990 року, виготовленого БТІ). Натомість згідно характеристики будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що містить опис назви будівель та споруд, рік спорудження/реконструкції, опис конструктивних елементів тощо літня кухня літ. С, прибудови літ. с, с1, сарай Ф вже віднесені до господарських будівель житлового будинку літ. В-1 тощо.

З огляду на викладене, суд позбавлений можливості достеменно встановити хто та яким будинком з відповідачів користується без висновків судової будівельно-технічної експертизи.

Між тим, як протягом розгляду справи Комінтернівським районним судом м. Харкова, нині Слобідський районний суд міста Харкова, так і Ленінським районним судом м. Полтави, позивач не скористався своїм правом заявити клопотання про призначення такої експертизи.

При цьому суд зазначає, що жодних перешкод у реалізації своїх процесуальних прав позивач не мав.

Таким чином, жодним належним та допустимим доказом позовні вимоги, твердження щодо можливості виділення частки позивача не підтверджені.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача.

Таким чином, суд, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, прийшов до висновку, що оскільки позивач на виконання свого процесуального обов`язку не надав належні і неспростовні докази на підтвердження своєї позиції, та обставини, на які він посилається як на підставу для задоволення позову не знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, підстави для ухвалення рішення про задоволення позову відсутні.

Керуючись ст. 4, 10-13, 76-81, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа КП «Харківське МБТІ» Харківської міської ради про визнання права власності та виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП не відомий, місце проживання: АДРЕСА_5 .

Відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП не відомий, місце проживання: АДРЕСА_2 .

Третя особа: КП «Харківське МБТІ» Харківської міської ради, місце знаходження: м. Харків, пл. Павлівська, 4.

Рішення суду складено та проголошено 19.05.2025 року.

Суддя І.В.Зелінська