21.04.2025 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:
головуючого судді Майдан С.І.,
за участю секретаря Кирпиченко І.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Смарт драйвер до ОСОБА_1 , третя особа: фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , про стягнення матеріальної шкоди,
встановив:
ТОВ Смарт драйвер звернулося до суду із вказаним позовом, посилаючись на ту обставину, що 01.03.2024 року між ФОП ОСОБА_3 та ТОВ Смарт драйвер було укладено договір суборенди №01/03, згідно якого ФОП ОСОБА_3 передав ТОВ Смарт драйвер у строкове оплатне користування транспортний засіб Volkswagen Polo д.р.н. НОМЕР_1 , з цільовим призначенням робота в сервісі Uber, що оформлено актом приймання-передачі майна до договору суборенди № 01/03 від 01.03.2024 року. 05.03.2024 року між ТОВ Смарт драйвер та ОСОБА_1 укладено договір про співробітництво № 05/03/1, згідо якого та акті прийому-передач автомобіля до цього договору, ОСОБА_1 передано транспортний засіб Volkswagen Polo д.р.н. НОМЕР_1 . 06.04.2024 року ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Volkswagen Polo д.р.н. НОМЕР_1 , вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124 КУпАП та ч. 1 ст. 130 КУпАП, за які постановою Подільського районного суду м. Києва по справі №758/4706/24 останнього було притягнуто до адміністративної відповідальності. В результаті ДТП транспортний засіб Volkswagen Polo д.р.н. НОМЕР_1 отримав значні ушкодження. На момент настання вказаної події транспортний засіб Volkswagen Polo д.р.н. НОМЕР_1 був застрахований по договору КАСКО добровільного страхування наземних транспортних засобів від 05.03.2024 року. Вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Volkswagen Polo д.р.н. НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок ДТП, яке сталося 06.04.2024 року, складає 249702,03 грн. З метою досудового врегулювання спору позивач неодноразово звертався до відповідача щодо добровільного відшкодування шкоди, проте відповідач відмовився. На підставі викладено , позивач просить стягнути з ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 249 702,03 грн та понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання позову у розмірі 3 745,54 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 30 000,00 грн.
Ухвалою суду від 26.11.2024 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Ухвалою суду від 21.04.2025 року ухвалено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача, просив позов задовольнити в повному обсязі. Надав згоду на ухвалення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив.
Третя особа ФОП ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відстуність, позовні вимоги вважав такими, що підлягають задоволенню.
За таких обставин, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність сторін, враховуючи згоду представника позивача на заочний розгляд справи, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. ст.280, 281 ЦПК України.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
01.03.2024 року між ФОП ОСОБА_3 та ТОВ Смарт драйвер було укладено договір суборенди №01/03, згідно до умов якого ФОП ОСОБА_3 передав ТОВ Смарт драйвер у строкове оплатне користування транспортний засіб Volkswagen Polo д.р.н. НОМЕР_1 , з цільовим призначенням робота в сервісі Uber.
Актом приймання-передачі майна до договору суборенди № 01/03 від 01.03.2024 року оформлено передачу транспортного засобу від орендаря ФОП ОСОБА_3 до суборендаря ТОВ Смарт драйвер.
Відповідно до п. 7.2 договору суборенди №01/03 суборендар має права передавати обєкт оренди в користування третім особам.
05.03.2024 року між ТОВ Смарт драйвер та ОСОБА_1 укладено договір про співробітництво № 05/03/1, та оформлено акт прийому-передачі автомобіля до цього договору, згідно яких ОСОБА_1 передано транспортний засіб Volkswagen Polo д.р.н. НОМЕР_1 .
На виконання умов п. 4.1.3 договору про співробітництво № 05/03/1 від 05.03.2024 року автоомбільVolkswagen Polo д.р.н. НОМЕР_1 , що надається ОСОБА_4 , застрахований по договору добровільного страхування наземих транспортих засобів (крім залізничного)(КАСКО) № 28-0199-0157 від 20.07.2009 року та додатку від 24.04.2019 року, стороною ТОВ Смарт драйвер, строк дії договору до 23.04.2024 року.
Актом прийому-передачі від 05.03.2024 року, на виконання умов договору №05/03/1 від 05.03.2024 року, ТОВ Смарт драйвер передав, а ОСОБА_1 прийняв у користвання транспортний засіб Volkswagen Polo д.р.н. НОМЕР_1 .
Згідно п. 4.1.3 Договору добровільного страхування наземих транспортих засобів (крім залізничного) № 28-0199-0157 від 20.07.2009 року та додатку від 24.04.2019 року, стороною ТОВ Смарт драйвер, строк дії договору до 23.04.2024 року, не визнаються страховими подіями, які настали внаслідок або під час керування транспортним засобом водієм, який знаходиться в стані алкогольного спяніння.
Постановою Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністртивних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130, ст. 124, ст. 122-4 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000,00 грн з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 1 рік.
Відповідно до акту остаточного виконання зобовязань сторін за договором фінансового лізінгу/додаткова угода до договору про фінансовий лізинг від 14.05.2024 року, право власності на обєкт лізингу ( автомобіль VW Polo sedan, рік випуску 2018) перейшло лізингодержувачу ОСОБА_3 , у звязку з повною сплатою обєкту лізінгу.
Відповідно до висновку звіту від 23.04.2024 року вартість матеріального збитку, завданого вланиску транспотрного засобу Volkswagen Polo д.р.н. НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок ДТП, що мало місце 06.04.2024 року складає 358 356,40 грн, варітсть відновлювального ремонту з урахуванням значення коєфіцієнта фізичного зносу становить 249 702,03 грн.
Відповідно до ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
На підставі частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі та інші юридичні факти.
Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Із ст. 1166 ЦК України, вбачається, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно до ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповіно до ч. 1 ст. 395 ЦК України речовими правами на чуже майно є право володіння.
Відповідно до ст. 396 ЦК України, особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Відповідно до пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду і якості, налагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі, застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні потерпілому заподіяних збитків грішми, на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку з заподіянням шкоди майну.
Таким чином, в судовому засіданні встановлено причинно - наслідковий зв`язок між протиправними діями відповідача та настанням негативних наслідків для позивача у заподіянні матеріальної шкоди шляхом пошкодження транспортного засобу, відтак суд вважає позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди доведеними та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено у повному обсязі, з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений ним судовий збір в розмірі 3 745,54 грн.
Щодо вимог про стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на правову допомогу в розмірі 30 000,00 грн, суд зазначає наступне.
Частиною першою статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Водночас, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц.
Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано копію Договору про надання правничої допомоги № 02/2024 від 19.09.2024 року, укладеного з адвокатом Глядик Б.М.
Відповідно до п 4.2 Договору за правову допомогу клієнт сплачує адвокату винагороду. Розмір винагороди адвоката при наданні правової допомоги, а також умов та порядок розрахунків, визначаються сторонами в додатках до цього договору, згідно рахунку фактури, інших розрахункових документів.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Проте, позивачем не надано суду доказів на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу (акту виконаних робіт, витрачений адвокатом час у зв"язку з розглядом справи, підтвердження про сплату визначеного гонорару тощо), а тому суд ввжає, що стягнення з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 30 000,00 грн не підлягають задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.22,396,1166,.1187,1192 ЦК України,ст.ст. 5,12,13,76,82,141,223,259,263 - 265,268, 353,354 ЦПК України, суд, -
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю Смарт драйвер до ОСОБА_1 , третя особа: фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , про стягнення матеріальної шкоди задовльнити.
В решті вимог щодо стягнення витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 30 000,00 грн відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Херсонської області в порядку ст. 355 ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя С.І. Майдан