Справа № 555/184/25
Номер провадження 2/555/49/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2025 року м.Березне

Березнівський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Мельничук Н. В.

при секретарі Кравчук С. Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Березне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

І. Стислий виклад позиції позивача.

ОСОБА_1 в обгрунування позову вказує, що 09.05.2024 приблизно о 22 год. 30 хв. ОСОБА_2 , перебуваючи на узбіччі АДРЕСА_1 , на ґрунті довготривалих особистих неприязних стосунків, вступила у словесну суперечку із громадянкою ОСОБА_1 , у ході якої в неї виник умисел на заподіяння останній тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій протиправний намір, ОСОБА_2 , усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх злочинних дій, маючи на меті заподіяти тілесні ушкодження ОСОБА_1 , підійшла до останньої та лівою рукою умисно взяла за волосся потерпілу, вчинивши з нею шарпанину. В подальшому, продовжуючи свої протиправні злочині дії, під час шарпанини ОСОБА_2 умисно нанесла не менше трьох ударів кулаками своїх рук по правому стегну на лівій сідниці потерпілої ОСОБА_1 . Внаслідок вищезазначених протиправних умисних дій ОСОБА_2 спричинила потерпілій ОСОБА_1 тілесні ушкодження у вигляді садна лівого ліктя, двох синців - правого стегна та лівої сідниці, які утворилися від щонайменше трьох разової дії тупих предметів. Отримані ОСОБА_1 синці та садно, кожне зокрема, за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень. Вказані неправомірні дії ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 є для останньої психотравмуючими факторами, що спричинили хвилювання та психологічні страждання. Згідно вироку Березнівського районного суду Рівненської області від 15 жовтня 2024 року у справі №555/2452/24 ОСОБА_2 визнано винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, і призначено їй покарання за ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. Зазначає, що ОСОБА_1 , внаслідок вчиненого правопорушення ОСОБА_2 , зазнала душевних страждань, пережила фізичний біль та відчула приниження своєї гідності внаслідок дій обвинуваченої, тривалий час перебуває в пригніченому настрої та має порушення сну, що порушило її нормальний спосіб життя. Виходячи із методики обрахування моральної шкоди заподіяної кримінальним правопорушенням та із глибини, характеру та тривалості душевних страждань та нервових переживань, істотності недоотриманих благ, керуючись принципом розумності на справедливості розмір спричиненої моральної шкоди потерпілій, ОСОБА_1 оцінює в 72 672 гривень. Просить стягнути з ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої кримінальним правопорушенням на користь ОСОБА_1 в розмірі 72 672 гривні.

ІІІ. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

13 лютого 2025 року позовна заява була прийнята до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі.

Позивач та його представник - адвокат Штундер Л.В. у судове засідання не з`явилися, на адресу суду надійшла заява представника позивачки про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі.

Відповідач та його представник - адвокат Захарчук М.І. у судове засідання не з`явилися, на адресу суду надійшла заява представника відповідача про розгляд справи без участі відповідача та її представника, зазначив, що позовні вимоги визнають частково у сумі 5 000 гривень, вважають, що заявлений позивачкою розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 72 672 гривні, не відповідає засадам розумності та справедливості.

Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона покликається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Положеннями ч. 2 ст. 23 ЦК України визначено, що моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до п.п. 3, 5 та 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чи підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, судом встановлено наступне.

Судом встановлено , що згідно вироку Березнівського районного суду Рівненської області від 15.10.2024 року у справі №555/2452/24 ОСОБА_2 визнано винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, і призначено їй покарання за ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. У кримінальному провадженні письмовою заявою ОСОБА_2 беззаперечно визнала свою винуватість, і погодилася із встановленими досудовим розслідуванням обставинами.

Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Загальні підстави відповідальності за завдану шкоду передбачені статтею 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Частиною першою статті 1177 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно ч.1 ст.1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Стаття 1167 ЦК України передбачає загальні підстави відповідальності за спричинену моральну шкоду в позадовоговірних відносинах, зокрема, встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частиною другою цієї статті передбачено,що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки,а також в інших випадках, встановлених законом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року в справі № 147/66/17 дійшла висновку ,що виходячи з положень ст.ст.16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому, як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися в будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства (п. 92 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц).

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 08 квітня 2020 року у справі № 638/14009/17, від 16 вересня 2020 року у справі № 638/6363/19, від 23 вересня 2020 року у справі № 638/14007/17,від 02 грудня 2020 року у справі № 638/14008/17 та інших.

По своїй суті зобов`язання з компенсації моральної шкоди є досить специфічним, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, яка завдала моральної шкоди, може бути: (1) договір цієї особи з потерпілим, у якому сторони домовилися, зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, - рішення суду, у якому визначені спосіб і розмір такої компенсації (див. висновок Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, сформульований у постанові від 1 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц).

За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд вважає частково доведеними вимоги про відшкодування моральної шкоди з відповідачки, зважаючи на те, що внаслідок дій відповідачки позивачці завдано моральну шкоду, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з отриманням тілесних ушкоджень, а також душевних страждань, пов`язаних з протиправними діями відносно неї, з огляду на засади розумності та справедливості, приходить до висновку про часткове задоволення позову в цій частині та необхідність стягнення з відповідачки на користь позивачки в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000 гривень.

На підставі наведеного, керуючись ст.с.15,16 ЦК України, керуючись ст.ст. 89, 263-265, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої кримінальним правопорушенням 10 000 (десять тисяч) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , жителька АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителька АДРЕСА_1 .

Суддя: Мельничук Н. В.