КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення апеляційної скарги

15 травня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Голуб С.А., суддів Слюсар Т.А., Таргоній Д.О., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 березня 2025 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), заінтересована особа - ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и в:

05 травня 2024 року безпосереднього до Київського апеляційного суду через підсистему «Електронний суд» надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 березня 2025 року про залишення вказаної вище скарги без руху з підстав пропуску заявником строку на оскарження дій органу державної виконавчої служби.

Проте зазначена апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду апеляційним судом з таких підстав.

Основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України).

Згідно з частиною другою статті 352 ЦПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

У частині першій статті 353 ЦПК України визначено вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

В цьому переліку відсутня така ухвала, як ухвала про залишення скарги (заяви) без руху.

Отже, ухвала суду першої інстанції щодо залишення скарги на дії органу державної виконавчої служби без руху не може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від ухваленого судового рішення по суті спірного питання, а саме поновлення чи відмову у поновленні строку на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду (частина друга статті 353 ЦПК України).

Тобто, оскарження ухвали про залишення скарги без руху в апеляційному порядку можливе шляхом включення заперечень на неї при апеляційному оскарженні ухвали суду першої інстанції, постановленої за результатом розгляду питання щодо поновлення строку на звернення до суду зі скаргою на дії органу державної виконавчої служби.

Зазначені процесуально-процедурні обмеження права на апеляційне оскарження деяких ухвал місцевого суду окремо від остаточного рішення суду встановлено з метою ефективного здійснення правосуддя і не зменшують для сторін можливості доступу до суду апеляційної інстанції та не ускладнюють їм цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, оскільки сторони не позбавляються права на апеляційне оскарження таких ухвал місцевого суду взагалі, їх право лише відтерміновується до винесення остаточного судового рішення у справі.

Обмеження права на апеляційне оскарження окремо від рішення суду щодо суті спору ухвал, не вказаних у частині першій статті 353 ЦПК України, є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом. Звертаючись з апеляційною скаргою на ухвалу суду, що за законом не може бути окремо оскаржена в апеляційному порядку, учасник справи може спрогнозувати юридичні наслідки такого оскарження, визначені у пункті 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України.

Таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 травня 2019 року у справі № 219/10010/17, а також Верховний Суд у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 2-5151/09.

Апеляційний суд враховує, що ОСОБА_1 реалізував своє право на апеляційне оскарження, подавши також апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції від 17 квітня 2025 року про визнання неподаною та повернення скарги заявнику.

Згідно із пунктом 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод також визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про повернення ОСОБА_1 апеляційної скарги на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 березня 2025 року з підстав, передбачених пунктом 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України, оскільки ухвала про залишення скарги без руху не підлягає апеляційному оскарженню.

На підставі викладеного та керуючисьстаттею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статтями 353, 357 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 березня 2025 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повернути скаржнику.

Копію ухвали про повернення апеляційної скарги надіслати скаржнику разом з апеляційною скаргою та доданими до неї матеріалами. Копію апеляційної скарги залишити в суді апеляційної інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду виключно у випадках, передбачених в частині другій статті 389 ЦПК України.

Судді: С.А. Голуб

Т.А. Слюсар

Д.О. Таргоній