Справа № 946/5498/23
Провадження № 2/946/32/25
У Х В А Л А

про відмову у закритті провадження у справі

19 травня 2025 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді: Бальжик О.І.

за участю секретаря: Аубекерової Г.В.

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в місті Ізмаїлі клопотання представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Воронкова В.О. про закриття провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , про витребування майна, припинення та визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

26 липня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області та ОСОБА_3 (а.с.1, 2 т.1), який 05 грудня 2023 року уточнив (а.с.148-150 т.1), та остаточно просив:

(1) визнати незаконним та скасувати пункт 1.28 рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради №1595 від 07 грудня 2012 року;

(2) визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності № НОМЕР_1 від 14 грудня 2012 року, видане виконавчим комітетом Ізмаїльської міської ради на нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа 601,3 кв.м;

(3) скасувати реєстрацію права власності в реєстрі речових прав на нерухоме майно р/н 36886960 від 15 грудня 2012 року згідно зі свідоцтвом про право власності № НОМЕР_1 від 14 грудня 2012 року;

(4) витребувати у ОСОБА_21 3/100 частини нежитлових приміщень, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , що складаються із приміщення № XIII, загальною площею 18,0 кв.м;

(5) припинити за ОСОБА_21 право власності на 3/100 частини нежитлових приміщень, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , що складаються із приміщення № XIII, загальною площею 18,0 кв.м;

(6) визнати право власності на 3/100 частини нежитлових приміщень, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , що складаються із приміщення № XIII, загальною площею 18,0 кв.м;

(7) стягнути з виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради судові витрати.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Воронков В.О. заявив клопотання про закриття провадження у справі, посилаючись на те, що у справі №500/504/17 набрало законної сили рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02 грудня 2021 року, залишене в силі постановою Одеського апеляційного суду від 13 червня 2023 року та постановою Верховного Суду від 04 вересня 2024 року, у частині позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «Горлан», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, - Ізмаїльська міська рада, ОСОБА_22 , про витребування майна, визнання та припинення права власності на 3/100 частини нежитлових приміщень, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , що складаються із приміщення № XIII, загальною площею 18,0 кв.м. За таких обставин, провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, ОСОБА_3 та ОСОБА_21 про витребування майна, припинення та визнання права власності підлягає закриттю на підставі пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 просив відмовити у задоволенні заявленого клопотання, посилаючись на те, що судами трьох інстанцій у справі №500/504/17 йому відмовлено у задоволенні позовних вимог про витребування майна, припинення та визнання права власності на спірне нежитлове приміщення у зв`язку із не оскарженням первинного права власності. Звертаючись із даним позовом, він додатково пред`явив до відповідачів вимоги про визнання незаконним та скасування пункту 1.28 рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради №1595 від 07 грудня 2012 року, визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 14 грудня 2012 року та скасування реєстрації права власності в реєстрі речових прав на нерухоме майно р/н 36886960 від 15 грудня 2012 року. А відтак, на його думку, він зазначив додаткові підстави позову.

Вислухавши думки учасників, дослідивши матеріали справи, суд приходить такого висновку.

Положеннями пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, у лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ТОВ «Горлан», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, - Ізмаїльська міська рада, ОСОБА_22 , яким просив:

(1) визнати право власності на майнове право на квартиру АДРЕСА_2 ;

(2) витребувати у ОСОБА_21 3/100 частини нежитлових приміщень, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , що складаються із приміщення № XIII, загальною площею 18,0 кв.м;

(3) припинити за ОСОБА_21 право власності на 3/100 частини нежитлових приміщень, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , що складаються із приміщення № XIII, загальною площею 18,0 кв.м;

(4) визнати право власності на 3/100 частини нежитлових приміщень, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , що складаються із приміщення № XIII, загальною площею 18,0 кв.м.

02 грудня 2021 року рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області у справі №500/504/17 визнано право власності ОСОБА_1 на майнове право на квартиру АДРЕСА_2 ; відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про: витребування від ОСОБА_21 3/100 частин нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1 , яке складається з приміщення №ХІІІ загальною площею 18 кв.м; припинення права власності ОСОБА_21 на 3/100 частин нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1 , яке складається з приміщення №ХІІІ загальною площею 18 кв.м; визнання за ОСОБА_1 права власності на 3/100 частин нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1 , яке складається з приміщення №ХІІІ загальною площею 18 кв.м (а.с.4-6 т.1).

13 червня 2023 року постановою Одеського апеляційного суду рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02 грудня 2021 року в частині визнання права власності на майнові права скасовано; прийнята нова постанова, якою залишені без задоволення позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на майнове право на квартиру АДРЕСА_2 ; в решті рішення залишено без змін. Як вбачається з мотивувальної частини постанови, правова мета віндикаційного позову полягає у поверненні певного майна законному власнику як фактично, тобто у його фактичне володіння, так і у власність цієї особи, тобто шляхом відновлення відповідних прав на це майно. З матеріалів справи вбачається, що первинне право власності ОСОБА_1 не оскаржує, а тому витребування майна в порядку статті 388 ЦК України не може бути ефективним способом захисту (а.с.7-11 т.1).

04 вересня 2024 року постановою Верховного Суду касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково: скасована постанова Одеського апеляційного суду від 13 червня 2023 року в частині вирішення позовних вимог про визнання права власності на майнові права на квартиру, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції; рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02 грудня 2021 року у нескасованій за результатом апеляційного перегляду частині та постанову Одеського апеляційного суду від 13 червня 2023 року в частині вирішенням позовних вимог про витребування нежитлових приміщень, припинення права власності та визнання права власності на нежилі приміщення залишені без змін. Як вбачається з мотивувальної частини постанови, відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині витребування у ОСОБА_21 , припинення та визнання права власності за ОСОБА_1 на 3/100 часток нежитлових приміщень за адресою: приміщення АДРЕСА_1 , яке складається з приміщення №ХІІІ загальною площею 18 кв.м, суд першої інстанції, з висновками якого у нескасованій частині судового рішення погодився й апеляційний суд, дослідивши наявні у справі докази та надавши їм належну оцінку, правильно виходив із того, що договори дарування від 06 грудня 2016 року та 19 січня 2017 року не визнані недійсними та не скасовані, що у свою чергу позбавляє позивача права витребувати майно у належного власника та позбавляє його права на вказане майно, тому позовні вимоги в частині спору про вказане майно є передчасними.

У постанові від 22 травня 2019 у справі №640/7778/18 Верховний Суд роз`яснив, що закриття провадження у справі згідно з пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України можливе за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів.

Позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. Вона опосередковується спірними правовідносинами суб`єктивним правом і обов`язком відповідача.

Підставу позову складають обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки.

При цьому, фактична підстава позову це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача.

Правова підстава позову це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога.

Верховний Суд зауважив, що, визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Аналогічні за змістом висновки містяться у постанові Верховного Суду від 20 жовтня 2021 року у справі №668/13646/15.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду розглянув справу №909/243/18, за результатами якої у постанові від 14.09.2021 року акцентував увагу на відмінностях між поняттями «предмет спору» та «предмет позову». Зокрема, Верховний Суд зазначив, що предметом позову є безпосередньо матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої особа звертається до суду за захистом своїх прав чи інтересів, а предметом спору є об`єкт спірних правовідносин, матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем.

Подібна права позиція щодо визначення предмету спору викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 12.06.2019 у справі №916/542/18, від 01.08.2019 у справі №916/1743/18.

Позивач ОСОБА_1 в обґрунтування позовних вимог зазначив, що у справі №500/504/17 рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02 грудня 2021 року, залишеним в силі постановою Одеського апеляційного суду від 13 червня 2023 року та постановою Верховного Суду від 04 вересня 2024 року, у задоволенні його позовних вимог про витребування спірного нежитлового приміщення, припинення та визнання права власності на нього відмовлено, оскільки не визнано недійсним та не скасовано первинне право власності, а тому вказані позовні вимоги є передчасними.

Звертаючись із даним позовом, ОСОБА_1 пред`явив нові позовні вимоги про визнання незаконним та скасування пункту 1.28 рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради, визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності та скасування реєстрації права власності, а також зазначив додаткові підстави позову.

За таких обставин, суд не знаходить підстав для позитивного вирішення питання щодо заявленого клопотання.

Керуючись ст.ст. 211, 255, 258, 260 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Воронкова В.О. про закриття провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , про витребування майна, припинення та визнання права власності, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Суддя: О.І.Бальжик