Провадження № 2-др/752/96/25
13.05.2025 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі
головуючого судді Данілової Т.М.
з участю секретаря Моркотун О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Григоренка Андрія Олександровича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Сенс Банк" про захист прав споживача та визнання договору застави припиненим, -
рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 11 березня 2025 року задоволено позов ОСОБА_1 . Постановлено визнати припиненим право застави на автомобіль КІА, модель Rio, колір сирій, рік випуску 2011, номер об"єкта НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 (реєстраційний номер обтяження 12127420) за договором застави №0.2 від 30.12.2012 року, укладеним між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством "Банк Професійного Фінансування", правонаступником якого є Акціонерне товариство "Сенс Банк", посвідченим приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Дедіщевою Ганною Володимирівною, зареєстрованого в реєстрі за №194. Вирішено питання про судові витрати.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Григоренко А.О. надіслав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення. (а.с. 104) Просить стягнути з відповідача 29 500 грн. витрат на професійну правничу допомогу, з яких 19 500 грн. витрати на правничу допомогу адвоката та 10 000 грн. гонорару успіху.

12 травня 2025 року АТ "Сенс банк" надіслав до суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги. Враховуючи характер спірних правовідносин, складність справи, а також оскільки справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження, просить стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 5 000 грн.

В судове засідання заявник надіслав клопотання про проведення судового засідання без його участі.

Вивчивши заяву про ухвалення додаткового рішення, дослідивши матеріали справи, суд надходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч. 1, п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Частиною 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Відповідно до частин першої - шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 5 статті 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч. 6 статті 137 ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, проте, вказаний розмір може бути зменшений за клопотанням іншої сторони у разі, якщо такі витрати є неспівмірними із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг та ціною позову та (або) значенням справи для сторони.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 04 листопада 2024 року у даній справі було відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (участі) сторін. (а.с. 57)

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 26 листопада 2024 року задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Григоренка А.О. Справа призначена до розгляду в судовому засіданні з повідомленням сторін. (а.с. 65)

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 11 березня 2025 року задоволено позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Сенс Банк" про захист прав споживача та визнання договору застави припиненим.

Правничу допомогу позивачу ОСОБА_1 надавав адвокат Григоренко А.О. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №10022/10 від 21.05.2021 року) (а.с. 33), на підставі ордеру серії АІ №1735865 від 29.10.2024 року (а.с. 54), договору №25-06/24 про надання правової допомоги від 25 червня 2024 року, додатку №1 до вказаного договору про надання правничої допомоги від 25.06.2024 року, акту №1 приймання-передачі від 12 березня 2025 року до договору про надання правничої допомоги та звіту про витрачений час на надання правничої допомоги та супутні витрати.

З матеріалів справи вбачається, що квитанцією № від 15.03.2025 року підтверджується сплата ОСОБА_1 на рахунок адвоката Григоренка А.О. грошових коштів у розмірі 29 500 грн.

Разом з тим, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

12 травня 2025 року відповідач АТ "Сенс Банк" надіслав до суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги. Враховуючи характер спірних правовідносин, складність справи, а також оскільки справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження, просить стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 5 000 грн.

Суд враховуючи, що справа є нескладною, обсяг реально виконаних адвокатом робіт, категорію справи, ціну позову, значення справи для сторін, відсутність публічного інтересу до справи, те що зазначені витрати не в повній мірі відповідають критерію розумності їхнього розміру, враховуючи ціну позову, суд вважає можливим стягнути витрати на правову допомогу позивачу за рахунок відповідача в розмірі 5 000 грн., що відповідатиме критерію реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру.

Стосовно гонорару успіху суд зазначає таке.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268).

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece, заява №31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з "гонораром успіху". ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

З урахуванням наведеного, Велика Палата Верховного Суду зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорар успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Таким чином, суд дійшов висновку, що "гонорар успіху" не був необхідним у зв`язку з розглядом даної справи.

З огляду на наведене, в справі підлягає ухваленню додаткове рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Григоренка Андрія Олександровича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Сенс Банк" про захист прав споживача та визнання договору застави припиненим, - задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства "Сенс Банк" (03150 м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 гривень.

Додаткове рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: