Номер провадження: 22-ц/813/1585/25
Справа № 504/996/15-ц
Головуючий у першій інстанції Барвенко В.К.
Доповідач Карташов О. Ю.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Карташова О.Ю.

суддів: Коновалової В.А., Лозко Ю.П.

за участю секретаря судового засідання - Рудуман А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 01 квітня 2024 року

за скаргою ОСОБА_1 на постанови про арешт, які постановлені 18.01.2024 року, 29.01.2024 року - ОСОБА_2 державним виконавцем Доброславського відділу ДВС Південного МУЮ Міністерства юстиції (м. Одеса), в межах виконавчого провадження ВП № 53280684 з примусового виконання виконавчого листа, виданого на виконання рішення Комінтернівського районного суду Одеської області № 504/996/15-ц, а також на бездіяльність державного виконавця щодо неприйняття процесуального рішення за зверненням від 20.01.2024 року

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Історія справи

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на постанови про арешт, які постановлені 18.01.2024 року, 29.01.2024 року, ОСОБА_2 державним виконавцем Доброславського відділу ДВС Південного МУЮ Міністерства юстиції (м. Одеса), в межах виконавчого провадження ВП № 53280684 з примусового виконання виконавчого листа, виданого на виконання рішення Комінтернівського районного суду Одеської області № 504/996/15-ц, а також на бездіяльність державного виконавця щодо неприйняття процесуального рішення за зверненням від 20.01.2024 року.

В обґрунтування своїх доводів скаржник зазначає, що постановами державного виконавця Доброславського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Іскра С.І. від 18.01.2024 року та від 29.01.2024 року у межах виконавчого провадження № 53280684, накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 .

Також просить визнати неправомірною бездіяльність виконавця, щодо не прийняття процесуального рішення за зверненням від 20.01.2024 року про визначення поточного рахунку № НОМЕР_1 у АТ «ПриватБанк» для здійснення поточних видаткових операцій.

Заявник вказує, що він є боржником у виконавчому провадженні №53280684 відкритому 25.01.2017 року по виконанню виконавчого листа Комінтернівського районного суду Одеської області, виданого 23.01.2017 року на виконання рішення у справі №504/996/15-ц.

Заявник вважає, що оскаржувані постанова є неправомірними, оскільки 02.09.2022 року державним виконавцем Доброславського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Івановим І.В. вже приймалась аналогічна постанова про арешт коштів боржника.

Також стверджує, що виконавець мав розглянути його заяву від 20.01.2024 року та винести процесуальний документ, але станом на момент подання скарги рішення виконавцем не прийнято.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 01.04.2024 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанови про арешт, які постановлені 18.01.2024 року, 29.01.2024 року ОСОБА_2 - державним виконавцем Доброславського відділу ДВС Південного МУЮ Міністерства юстиції (м. Одеса) в межах виконавчого провадження ВП № 53280684 з примусового виконання виконавчого листа, виданого на виконання рішення Комінтернівського районного суду Одеської області № 504/996/15-ц.

Скарга ОСОБА_1 в частині не розгляду та не прийняття процесуального рішення за зверненням від 20.01.2024 року задоволена частково.

Визнано протиправною бездіяльність державного виконавця Доброславського відділу ДВС Південного МУЮ Міністерства юстиції (м. Одеса) Іскра С.І., яка пов`язана із несвоєчасним, протягом двох робочих днів, розглядом клопотання (звернення) ОСОБА_1 від 20.01.2024 року, про визначення поточного рахунку № НОМЕР_1 у АТ «ПриватБанк» для здійснення поточних видаткових операцій, і прийняти вмотивоване процесуальне рішення.

В решті скарги відмовлено.

Ухвала суду вмотивована тим, що доводи скарги в частині оскаржуваних постанов про арешт коштів не є значними, і зводяться до власного розуміння заявником діючого законодавства, а тому у задоволенні скарги в частині постанов про арешт коштів від 18.01.2024 року та від 29.01.2024 року відмовлено. Суд погодився з твердженнями скаржника про те, що виконавець не розглянувши звернення боржника у строк до 23.01.2024 року включно діяв не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначений Конституцією та законами України, виконавець будь-яких доказів на спростування тверджень скаржника не надав, а тому вимоги в скарзі в цій частині були задоволені. Вимогу скарги про повернення стягнутих виконавцем коштів з рахунку боржника у період з 20.01.2024 року по 01.02.2024 року, судом визнана такою, що не може бути задоволена у порядку судового контролю, оскільки в цьому випадку діє інший порядок та спосіб захисту.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та формальний підхід до розгляду, просить скасувати оскаржувану ухвалу в частині відмови у визнанні неправомірною та скасування постанови від 18.01.2024 року державного виконавця у виконавчому провадженні № 53280684, якою накладено арешт на грошові кошти ОСОБА_1 і зобов`язання державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби усунути порушення. Визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Доброславського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Іскра Станіслава Ігоровича від 18.01.2024 року у виконавчому провадженні №53280684, якою накладено арешт на грошові кошти які належать боржнику - ОСОБА_1 ; і зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби усунути порушення. Зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби Доброславського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повернути стягнуті грошові кошти з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , з поточного рахунку НОМЕР_1 , відкритого у АТБ «ПриватБанк», , після дати, коли державний виконавець мав винести постанову про визначення наведеного поточного рахунку у банку для здійснення видаткових операцій, - 22.01.2024 року.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що наведені висновки суду в ухвалі не відповідають обставинам справи, оскільки постановою державного виконавця Іванова І. В. від 02.09.2022 року було накладено арешт на всі грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/ електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику у межах 141 864,37 гривень. Апелянт звертає увагу на те, що за його заявою, постановою від 31.05.2023 року органом ДВС було знято арешт лише з поточного рахунку НОМЕР_3 , а в іншій частині щодо арешту постанова скасована не була, і він не міг користуватись іншими рахунками і грошовими коштами, а тому постанова про арешт грошових коштів від 02.09.2022 року була чинною і банківські установи її виконували і виконують дотепер. Наведеною постановою від 31.05.2023 року органом ДВС було знято арешт з одного банківського рахунку, а не повністю скасована попередня постанова від 02.09.2022 року. І тому, помилка суду першої інстанції, в даному випадку, є очевидною.

Крім того, апелянтом звертається увага на те, що відмовляючи йому у скарзі на постанову державного виконавця від 29.01.2024 року суд першої інстанції ніяк не обґрунтував таке своє рішення, чим порушив норми процесуального права, а саме - положення статті 263 ЦПК України, згідно яких наведеним збірником законів визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Щодо відмови судом у задоволенні скарг у іншій частині, апелянт зазначає, що оскільки саме зволікання державного виконавця із розглядом його заяви від 20.01.2024 року привели до утримання грошових коштів, які містились на рахунку НОМЕР_1 , то його бездіяльність суд має визнати протиправною, а судове зобов`язання державного виконавця по кінцевому рахунку має призвести до двосторонньої реституції - орган ДВС має повернути грошові кошти, які були утримані, що і буде обумовленим у статті 451 ЦПК України поновленням порушеного права заявника. На думку апелянта, державний виконавець вчинив утримання грошових коштів у шахрайський спосіб, оскільки прийняв постанову про визначення рахунку про здійснення видаткових операцій не протягом відведених йому двох робочих днів, а лише на дванадцятий день і тоді, коли до нього надійшли грошові кошти і на рахунку боржника нічого не залишилось. А оскаржуваною ухвалою суд підбурює інших державних виконавців органу ДВС і, зокрема, державного виконавця Іскра С.І. до свавілля щодо використання наданих повноважень і виконання покладених на них обов?язків. Судом мала бути надана належна оцінка поведінці органу ДВС під час розгляду його скарг. Наразі встановлення судом фактів ігнорування з боку органу ДВС заходів щодо судового контролю за виконанням судового рішення, суд мав ініціювати притягнення відповідних посадових осіб органу ДВС до дисциплінарної відповідальності.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

У судовому засіданні ОСОБА_1 надав усні пояснення по суті справи, доводи скарги підтримав, зазначивши при цьому, що судове рішення суду першої інстанції є помилковим, а також прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Інші учасники справи, в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, були повідомлені належно, тому, в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 22.06.2015 року задоволені позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей. Стягнуто на користь ОСОБА_3 з ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн щомісячно на кожну дитину, починаючи з 16.05.2015 року до досягнення дітьми повноліття. Виконавчі листи були видані 21.12.2016 року.

25.01.2017 року ОСОБА_3 звернулась до Державної виконавчої служби із заявою про прийняття виконавчих листів.

25.01.2017 року ОСОБА_1 отримав постанову про відкриття виконавчого провадження № 53280684 винесеного при примусовому виконанні виконавчого листа № 504/996/15-ц від 23.01.2017 року.

Отже ОСОБА_1 повідомлений належним чином про виконавче провадження відносно нього.

Згідно розрахунку заборгованості від 25.01.2017 року, який складений старшим державним виконавцем Комінтернівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеські області розмір заборгованості боржника ОСОБА_1 по аліментам станом на 25.01.2017 року становить 44580,64 грн.

Відповідно до розпорядження №53280684 від 14.03.2019 року грошові кошти у сумі 81303,51 грн, що надійшли 13.03.2019 року на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого документа № 504/996/15-ц виданого 23.01.2017 року перераховані: 45635,62 грн на користь ОСОБА_3 за одну другу частину автомобіля згідно рішення Комінтернівського районного суду Одеської області №2/504/665/17 від 25.04.2017 року; 34167,89грн - на користь ОСОБА_3 заборгованість по аліментам.

04.04.2019 року старшим державним виконавцем Лиманського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області при примусовому виконанні виконавчого листа № 504/996/15-ц від 23.01.2017 року було винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

02.09.2022 року державним виконавцем Доброславського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) прийнято постанову про арешт коштів боржника.

Станом на 18.10.2022 року державним виконавцем було розраховано розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, згідно якого борг по аліментам в період з 16.03.2015 року по 30.09.2022 року становить 96269,89 грн, тобто сукупний розмір заборгованості перевищує суму відповідних платежів за 48 місяців, відповідно до ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» для винесення тимчасових обмежень необхідна наявність заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за 4 місяці.

10.05.2023 року виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на доходи (заробітну плату) боржника.

31.05.2023 року постановою державного виконавця Іванова І.В. знято арешт з коштів боржника, оскільки виконавчий документ відправлено на виконання за місцем роботи боржника.

18.01.2024 року виконавцем винесені постанови про стягнення з боржника витрат та виконавчого збору.

18.01.2024 року виконавцем Іскра С.І. накладено арешт на кошти боржника.

18.01.2024 року виконавцем Іскра С.І. накладено арешт на майно боржника.

29.01.2024 року виконавцем Іскра С.І. накладено арешт на кошти боржника.

За матеріалами виконавчого провадження на час ухвалення виконавцем оскаржуваної постанови про арешт коштів заборгованість боржника по сплаті аліментів становить 169526,07 грн.

Кожного наступного разу накладення арешту на кошти боржника заборгованість за аліментами збільшувалась.

Станом на 01.02.2024 року у ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 01.02.2024 за період з 01.08.2018 по 31.01.2024 становить 155286,56 гривень, що сукупно перевищує суму відповідних платежів за три місяці та понад п`яти років.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить апеляційний суд

Апеляційний суд в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.

Статтею 1 Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 10 Закону № 1404-VIII одним із заходів примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

За змістом пункту 1частини другої, пункту 7 частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIII вбачається, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

В силу частин першої, другої статті 48 Закону № 1404-VIII звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання.

В силу статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Отже, колегія суддів вважає, що відмовляючи у задоволенні скарги в частині постанов про арешт коштів від 18.01.2024 року від 29.01.2024 року, суд першої інстанції правильно констатував, що виконавець Іскра С.І. врахував наявність великої суми заборгованості по сплаті аліментів, інтереси неповнолітньої дитини, і правомірно, у повній відповідності до Закону України «Про виконавче провадження» звернув стягнення на грошові кошти боржника, які містяться на його розрахунковому рахунку з метою забезпечення виконання судового рішення та стягнення заборгованості. За наведеного державний виконавець діяв правомірно, підстави для скасування арешту з грошових коштів на рахунках ОСОБА_1 відсутні.

Посилання апелянта на те, що виконавчий документ перебуває на виконанні за місцем його роботи, не мають істотного значення для вирішення питання щодо скасування арешту з грошових коштів на його банківських рахунках.

Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимога скарги про повернення стягнутих виконавцем коштів з рахунку боржника у період з 20.01.2024 року по 01.02.2024 року, не може бути задоволена у порядку судового контролю, оскільки в цьому випадку діє інший порядок та спосіб захисту.

Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції незаконно відмовив у задоволенні заяви в частині скасування постанов про накладення арешту, неповернення коштів, оскільки не в повній мірі встановив дійсні обставини справи, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки жодних додаткових обґрунтувань чи нових доказів, що не були подані позивачем до суду першої інстанції, апеляційна скарга не містить.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до викладення обставин справи із наданням коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для апелянта, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.

Водночас, колегія суддів вважає за потрібним роз`яснити, що боржник може скористатися своїм правом та погасити наявний борг за виконавчим документом у повному обсязі, що буде підставою для зняття арешту з його банківських рахунків.

Суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини в справі та правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює та застосував норми права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції ( 995_004) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону, а тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 01 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий О.Ю. Карташов

Судді В.А. Коновалова

Ю.П. Лозко