Житомирський апеляційний суд
Справа №276/2737/24 Головуючий у 1-й інст. СЕМЕНЮК А. С.
Категорія 39 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Шевчук А.М., Григорусь Н.Й.

розглянув у спрощеному письмовому провадженні без виклику сторін в м. Житомирі цивільну справу №276/2737/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 Цокало Тетяни Михайлівни на рішення Володарсько Волинського районного суду Житомирської області від 27 лютого 2025 року, ухвалене під головуванням судді Семенюка А.С. в селищі Хорошів Житомирської області,

в с т а н о в и в :

У грудні 2024 року ТОВ «Іннова Фінанс» звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором про надання грошових коштів у позику № від 22.07.2024, що становить 52 710,00 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 14 000 грн., заборгованості за процентами 31 710 грн., неустойки за кожен день прострочення повернення позики 7000 грн.

В обґрунтування позову зазначало, що 22.07.2024 між ТОВ «Іннова Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання грошових коштів у позику № в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ст. ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Вказує, що за умовами договору позикодавець зобов`язався надати позичальнику позику у розмірі 14 000 гривень шляхом перерахунку на поточний рахунок позичальника НОМЕР_1 на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник - повернути позику у погоджений умовами договору строк або достроково, сплатити проценти за користування позикою. Зазначає, що за умовами договору строк позики складає 360 днів, стандартна процентна ставка - 1,5% в день.

Вказує, що ТОВ «Іннова Фінанс» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 14 000 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника НОМЕР_1 . Вказує, що ОСОБА_1 належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором та станом на день підготовки позовної заяви має заборгованість за договором № від 22.07.2024, що становить 52 710,00 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 14 000 грн., заборгованості за процентами 31 710 грн., неустойки за кожен день прострочення повернення позики 7000 грн. Враховуючи вищевикладене просило задовольнити позов в повному обсязі.

Рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 27 лютого 2025 року позовні вимоги ТОВ «Іннова Фінанс» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Іннова Фінанс» заборгованість за договором про надання грошових коштів у позику № від 22.07.2024 в розмірі 45 710,00 грн., з яких: 14 000 грн - сума заборгованості за тілом кредиту та 31 710 грн - сума заборгованості за відсотками. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Іннова Фінанс» витрати зі сплати судового збору в сумі 2100,46 грн. Стягнуто з ТОВ «Іннова Фінанс» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції в частині розміру заборгованості за відсотками та в частині судового збору представник ОСОБА_1 Цокало Т.М. подала апеляційну скаргу, у якій просить його змінити, зменшивши розмір заборгованості за відсотками з 31 710,00 грн до 21 140,00 грн та зменшивши розмір судового збору з 2100,46 грн до 1544,04 грн., а в іншій частині рішення залишити без змін.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Вказує, що законом №3498-IX від 22.11.2023, який набрав чинності 24.12.2023, із 25.12.2023 по 23.04.2024 (протягом перших 120 днів) максимальний розмір денної процентної ставки за користування кредитними коштами не може перевищувати - 2,5 %; із 24.04.2024 по 22.08.2024 (протягом наступних 120 днів) розмір денної процентної ставки за користування кредитними коштами не може перевищувати 1,5%. Зазначає, що договір про надання грошових коштів у позику № був укладений 22.07.2024, тобто, після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому строк дії пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» не поширюється на вказаний кредитний договір. Вважає, що має місце наступний розрахунок заборгованості за укладеним між сторонами договором, виходячи з встановленої ч. 5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальної денної процентної ставки 1%. Нарахований розмір процентної ставки на період 151 днів в розмірі 1,5% не відповідає умовам чинного законодавства на момент укладення кредитного договору. Таким чином, вважає, що заборгованість відповідача по несплачених відсотках за договором про надання грошових коштів у позику № від 22.07.2024 становить 21 140,00 грн (140,00 грн х 151 день (строк нарахування). Враховуючи вищевикладене просить змінити рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 27 лютого 2025 року в частині розміру заборгованості за відсотками та в частині судового збору, зменшивши розмір заборгованості за відсотками з 31 710,00 грн до 21 140,00 грн та судового збору з 2100,46 грн до 1544,04 грн., а в іншій частині рішення залишити без змін. Також просить стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн.

21 квітня 2025 року через підсистему «Електронний суд» від ТОВ «Іннова Фінанс» надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилається на презумпція правомірності правочину. Зазначає, що ОСОБА_1 , якщо вважав умови кредитування за договором про надання грошових коштів у позику № від 22.07.2024 неправомірними міг відмовитись від підписання договору та подальшого отримання від ТОВ «Іннова Фінанс» кредитних коштів. Вказує, що відповідач розрахунок, виконаний позивачем, не спростував, свій контррозрахунок суду не надав.

Рішення суду першої інстанції переглядається лише в частині заборгованості за відсотками та судового збору, а тому в іншій частині не переглядається судом апеляційної інстанції на предмет законності та обґрунтованості.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 22 липня 2024 року між ТОВ «Іннова Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання грошових коштів у позику № у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Одноразовий ідентифікатор: 7429.

Відповідно до умов кредитного договору кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 14 000,00 грн строком на 360 днів зі сплатою стандартної процентної ставки 1,5% на день, з кінцевим терміном повернення позики - 17.07.2025; періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 16 днів, останній платіж з періодом внесення 8 днів.

Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для позичальника та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (Графік платежів), що є додатком №1 до договору.

Відповідно до підписаного 22.07.2024 паспорту споживчого кредиту сторони погодили основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача серед основних: тип кредиту: кредит; сума/ліміт кредиту: 14 000 грн.; строк кредитування: 360 дні; мета отримання кредиту: на споживчі (особисті) потреби; спосіб та строк надання кредиту: безготівково; стандартна процентна ставка складає 1,5% (річних); загальні витрати за кредитом 75 600,00 грн., орієнтовна загальна вартість кредиту: 89 600,00 грн.

Кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. Виконання кредитором обов`язку щодо надання грошових коштів у розмірі 14 000,00 грн підтверджується відповідною квитанцією до платіжної інструкції №19926-1354-125265727 від 22.07.2024 та повідомленням ТОВ «ФК «Контрактовий дім» №7/7282 від 31.01.2025.

Відповідно до розрахунку в позовній заяві заборгованість ОСОБА_1 становить 52 710 грн., з яких 14 000,00 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 31 710,00 грн - сума заборгованості за відсотками, 7000,00 грн неустойка за кожен день прострочення повернення позики та/або прострочення сплати процентів у строки.

Частково задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не виконано грошове зобов`язання на умовах договору позики, а тому вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь заборгованості за договором позики № від 22.07.2024 за основною сумою боргу в розмірі 14 000,00 грн є обґрунтованими. Крім того, суд першої інстанції вважав обґрунтованими позовні вимоги в частині стягнення відсотків за договором позики № від 22.07.2024 в розмірі 31 710,00 грн. Розмір нарахованих позивачем відсотків за користування кредитом відповідає умовам кредитного договору та є обґрунтованим, а їх нарахування здійснене в межах погодженого сторонами договору строку кредитування, що відповідає умовам договору та актам цивільного законодавства. Відмовляючи у стягненні неустойки суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не враховано положень Закону України «Про споживче кредитування» і перехідних положень ЦК України та протиправно нараховано неустойку за кожен день невиконання зобов`язання.

Перевіряючи законність рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).

Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Особливості застосування змінюваної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За положеннями ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Матеріалами справи встановлено, що 22 липня 2024 року між ТОВ «Іннова Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання грошових коштів у позику № у формі електронного документу з використанням електронного підпису.

Відповідно до умов кредитного договору кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 14 000,00 грн строком на 360 днів зі сплатою стандартної процентної ставки 1,5% на день, з кінцевим терміном повернення позики - 17.07.2025; періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 16 днів, останній платіж з періодом внесення 8 днів.

Відповідно до розрахунку в позовній заяві заборгованість ОСОБА_1 становить 52 710 грн., з яких 14 000,00 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 31 710,00 грн - сума заборгованості за відсотками, 7000,00 грн неустойка за кожен день прострочення повернення позики та/або прострочення сплати процентів у строки.

Згідно з частиною п`ятою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1,00%.

Зміни до вказаної статті набули чинності з 22 грудня 2023 року відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг».

При цьому статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Натомість відповідачу, всупереч вищенаведених норм права, нараховувалися проценти за користування кредитом понад 1,00% в день (1,50%). Процентна ставка позивачем не змінювалася відповідно до змін у Законі і нарахування здійснювалося всупереч законодавству.

Враховуючи, що самим Законом України від 22 листопада 2023 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» було передбачено те, що він набирає чинності 24 грудня 2023 року, а кредитний договір було укладено 22 липня 2024 року, тобто після набрання чинності цим Законом, до спірних правовідносин підлягає застосуванню частина п`ята статті 8 Закону України «Про споживче кредитування».

Також колегія суддів враховує, що пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5%.

Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту.

Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Договір про надання грошових коштів у позику укладено 22 липня 2024 року, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому умови договору щодо встановлення денної процентної ставки на рівні 1,50% є нікчемною в силу положень частини п`ятої статті 8 та частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Тому суд першої інстанції не вірно визначив заборгованість за відсотками.

З огляду на вищевказане та керуючись частиною четвертою статті 367 ЦПК України, колегія суддів здійснює перерахунок заборгованості відповідача за процентами за користування кредитом.

Позивач заявив до стягнення заборгованість за договором про надання грошових коштів у позику від 22 липня 2024 року, яка утворилася станом на 25.12.2024 (всього 151 день).

Відтак, розмір заборгованості за процентами складає 21 140,00 грн., із розрахунку 14 000 грн (тіло кредиту) х 1% х 151 день.

Отже, з ОСОБА_1 в користь ТОВ «Іннова Фінанс» підлягає стягненню заборгованість за договором про надання грошових коштів у позику від 22 липня 2024 року в розмірі 35 140,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 14 000 грн, заборгованість за процентами за користування кредитом 21 140 грн. Тому резолютивна частина рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині зазначеної суми заборгованості за кредитним договором, що підлягає стягненню. В решті рішення ухвалене з правильним застосуванням норм матеріального права, дотриманням норм процесуального права, тому підлягає залишенню без змін. Підстав для його скасування немає.

Крім того, представник ОСОБА_1 Цокало Т.М. в апеляційній скарзі просила суд стягнути з позивача на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 3000 грн.

Відповідно до ч. 1. п. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаний з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження надання правової допомоги, представником ОСОБА_1 Цокало Т.М. надано копію ордеру серії ВІ №1290838 від 28.03.2025, копію договору №1175 про надання правничої допомоги від 19.01.2025, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, детальний опис робіт (наданих послуг) відповідно до якого загальний розмір витрат складає 3000 грн (підготовка та написання апеляційної скарги).

Колегія суддів, розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, приходить до висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази є підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з позивача, вказаний розмір є доведеним, документально обґрунтованим та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.

Враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, колегія суддів доходить висновку про стягнення з ТОВ «Іннова Фінанс» на користь ОСОБА_1 3000 грн витрат на професійну правничу допомогу надану в суді апеляційної інстанції.

У зв`язку зі зміною рішення суду першої інстанції в частині розміру стягнутої заборгованості за кредитом, суд апеляційної інстанції на підставі підпункту «б» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України здійснює новий розподіл судових витрат, понесених позивачем у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Згідно із статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Розмір задоволених позовних вимог за результатами перегляду справи судом апеляційної інстанції становить 66,66%. За подання до суду позовної заяви позивач сплатив 2422,40 грн судового збору. З урахуванням розміру задоволених позовних вимог, з відповідача на користь ТОВ «Іннова Фінанс» необхідно стягнути 1614,77 грн судового збору.

Враховуючи, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, за подання апеляційної скарги сплачено судовий збір в розмір 3666,60 грн., тому з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 3666,60 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними, зокрема, є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в сили вимог закону.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 Цокало Тетяни Михайлівни задовольнити.

Рішення Володарсько Волинського районного суду Житомирської області від 27 лютого 2025 року змінити, зменшивши розмір заборгованості стягнутої з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Іннова Фінанс» за договором про надання грошових коштів у позику № від 22.07.2024 з 45 710,00 грн до 35 140,00 грн., з яких: 14 000 грн - сума заборгованості за тілом кредиту та 21 140 грн - сума заборгованості за відсотками.

Врешті рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Іннова Фінанс» судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в розмірі 1614,77 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства «Іннова Фінанс» на користь ОСОБА_1 судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 3666,60 грн та витрати на професійну правничу допомогу надану в суді апеляційної інстанції в розмірі 3000 грн., а всього 6 666,60 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді