Провадження № 2/202/1451/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2025 року Індустріальний районний суд міста Дніпра

у складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.

за участю секретаря - Пеки Д.В.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ярівське», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договорів купівлі-продажу транспортних засобів недійсними,-

ВСТАНОВИВ:

28 листопада 2024 року на адресу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» в особі представника до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ярівське», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договорів купівлі-продажу транспортних засобів недійсними.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилаючись на те, що 02.03.2015 Товариство з обмеженою відповідальністю «Ярівське» (надалі відповідач-1/позичальник) звернулось до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» (далі за текстом - позивач/Банк) з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим керівником ТОВ «Ярівське» - ОСОБА_2 (надалі-відповідач-2) була підписана заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. Крім того, керівником ТОВ «Ярівське» та бухгалтером - Мікуліною Юлією Петрівною (надалі-Відповідач-3) було підписано заяву про відкриття поточного рахунку. Згідно цих Заяв відповідач -1 приєднався до «Умов та правил надання банківських послуг» (надалі-Умови), Тарифів Банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті: http://privatbank.ua, які разом із Заявою складають Договір банківського обслуговування № б/н від 02.03.2015 (далі - Договір) та взяв на себе зобов`язання виконувати умови Договору.

Відповідно до Договору відповідачу-1 було встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок № НОМЕР_1 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв`язку Банку і Клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms - повідомлення або інших), що визначено і врегульовано «Умовами та правилами надання банківських послуг». Свої зобов`язання за договором Позивач виконав в повному обсязі, надавши відповідачу-1 кредитний ліміт в розмірі 1390000,00 грн.

13.03.2015 з метою забезпечення зобов`язань за кредитним договором між Банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 31046270_1, предметом якого є надання поруки відповідачем - 2 за виконання зобов`язань відповідача-1, які випливають з Кредитного договору № б/н від 02.03.2015.

20.06.2022 відповідачем - 1 було подано Заяву-анкету про зміну умов договору, яка підписана шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису відповідно до приписів Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг та Закону України «Про електронні довірчі послуги». За вказаною Заявою Банком були погоджені зміни умови договору Пропозицією про зміну істотних умов кредитування за договором, яким є Заява про приєднання б/н від 02.03.2015 разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», що розміщені в мережі Інтернет на офіційному сайті АТ КБ «ПриватБанк» за адресою: https://privatbank.ua/terms.

Відповідно до Пропозиції про зміну істотних умов кредитування за договором, було встановлено, що сума заборгованості Позичальника за неповернутими кредитними коштами по Кредитному договору становить 1318635,62 грн., при цьому подальше надання Банком Позичальнику кредитних коштів за Кредитним договором не здійснюється (п.1 Пропозиції про зміну істотних умов кредитування за договором). Згідно з пунктом 2 Пропозиції про зміну істотних умов кредитування за договором кінцевий термін повернення Кредиту встановлюється до 19.06.2023 (включно).

Погашення заборгованості за Кредитом (повернення кредиту) здійснюється Позичальником відповідно до графіку наведеного в п. 4 цієї пропозиції про зміну істотних умов кредитування за Кредитним договором.

В порушення умов зазначеного вище кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, позичальник не виконав зобов`язання за кредитним договором не повернув кредитні кошти, не сплатив відсотки та винагороду. Станом на 01.10.2024 заборгованість ТОВ «Ярівське» за кредитним договором № б/н від 02.03.2015 становить 1 714 884, 85 грн. та складається з наступного: 1318635,62 грн. - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 396249,23 грн. - заборгованість за відсотками з користування кредитом.

25.01.2022 Товариством з обмеженою відповідальністю «Ярівське» через систему інтернет-клієнт-банкінгу було підписано із використанням електронного цифрового підпису Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання послуг «КУБ» від 24.01.2022.

Відповідно до цієї заяви позичальник приєднався до розділу 1.1. Загальні положення та підрозділу 3.2.2. Умов та правил надання банківських послуг (далі - Умови), які розміщені на офіційному веб-сайті АТ КБ «ПриватБанк» http://privatbank.ua. Таким чином, між Відповідачем-1 та АТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір № б/н від 25.01.2022, який за своєю правовою природою є договором приєднання, та складається із вищевказаних Анкети-заяви та Умов.

Відповідно до пункту 1.3. Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання послуг «КУБ» строк кредиту становить 12 місяців з дати видачі кредитних коштів.

25.01.2022 на підставі укладеного договору, позивачем було перераховано на поточний рахунок Відповідача -1 кредитні кошти у розмірі 660000,00 грн., що підтверджується копією виписки по рахунку № НОМЕР_2 .

25.01.2022 з метою забезпечення зобов`язань за кредитним договором між Банком та ОСОБА_2 було укладено (із використанням електронного цифрового підпису) договір поруки № POR634, предметом якого є надання поруки Відповідачем-2 за виконання зобов`язань Відповідача -1, які випливають з Договору.

В порушення умов зазначеного вище кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, позичальник не виконав зобов`язання за кредитним договором, не повернув кредитні кошти та не сплатив відсотки. У зв`язку з чим, Банк був вимушений звернутись до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ярівське», ОСОБА_2 про стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором, у розмірі 804760,00 грн., а саме: 660000,00 грн. заборгованості за кредитом, 144760,00 грн. заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії. Крім того, представником Банку було подано заяву про забезпечення позову: шляхом накладення арешту та заборони вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження об`єктів рухомого майна, які належать ТОВ «ЯРІВСЬКЕ», а саме: автотранспортних засобів: ГАЗ 2752 2006 р.в. д.н. НОМЕР_3 ; ГАЗ-САЗ 1992 р.в. д.н. НОМЕР_4 ; ГАЗ 33021 2000 р.в. д.н. НОМЕР_5 ; ВАЗ р.в. д.н. НОМЕР_6 ; ЗАЗ р.в.; FORD TRANSIT COURIER 2015 р.в. д.н. НОМЕР_7 ; шляхом накладення арешту та заборони вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження об`єктів рухомого майна, які належать ОСОБА_2 , а саме: автотранспортних засобів: CHEVROLET NIVA 2007 р.в. д.н. НОМЕР_8 ; TOYOTA LAND CRUISER 150 2012 р.в. НОМЕР_9 ; ЗИЛ 130 1984 р.в. НОМЕР_10 .

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 16.05.2024 у справі № 905/729/24 було відмовлено у задоволенні заяви АТ КБ «Приватбанк» про забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 03.06.2024 відкрито провадження у справі № 905/729/24 за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ТОВ «ЯРІВСЬКЕ» про стягнення заборгованості. Станом на 08.11.2024 заборгованість ТОВ «ЯРІВСЬКЕ» за кредитним договором № б/ н від 25.01.2022 становить 804 760,00 грн. та складається з наступного: 660000,00 грн. - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 144760,00 грн. - заборгованість з комісії.

З вищенаведеного вбачається, що на сьогоднішній день загальна заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю «Ярівське» за укладеними з АТ КБ «ПриватБанк» кредитними договорами складає 2 519 644, 85 грн.

Вказали, що Позичальником та Поручителем відчужено майно, що належало їм на праві власності, на шкоду кредитору. Так, відповідачу-1 належав на праві власності транспортний засіб марки FORD, модель TRANSIT COURIER, VIN/номер кузова (рами, шасі) НОМЕР_11 . У власності Відповідача - 2 знаходився транспортний засіб марки TOYOTA, модель LAND CRUISER 150, VIN/номер кузова (рами, шасі) НОМЕР_12 . Станом на 16.10.2024: транспортний засіб марки FORD, модель TRANSIT COURIER, VIN/номер кузова (рами, шасі) НОМЕР_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перереєстровано на нового власника гр. ОСОБА_3 , по договору від 09.07.2024 укладеному в ТСЦ № 6347 РСЦ ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях; транспортний засіб марки TOYOTA, модель LAND CRUISER 150, VIN/ номер кузова (рами, шасі) НОМЕР_12 , перереєстровано на нового власника гр. ОСОБА_4 , по договору від 13.07.2024 укладеному в ТСЦ № 6347 РСЦ ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях.

На момент вчинення спірних правочинів (13.07.2024) за кредитним договором № б/н від 02.03.2015 настав термін повернення кредиту (19.06.2023), при цьому загальна заборгованість за кредитним договором на момент вчинення спірного правочину становила 1714884, 85 грн.

За кредитним договором № б/н від 25.01.2022 настав термін повернення кредиту (25.01.2023), загальна заборгованість за кредитним договором на момент вчинення спірного правочину становила 660000,00 грн. та було відкрито (03.06.2024) провадження у справі №905/729/24 про стягнення з Позичальника та Поручителя вказаної заборгованості.

Отже, вже через 2 місяці після прийняття Господарським судом Донецької області ухвали про відмову у задоволені заяви АТ КБ «ПриватБанк» про забезпечення позову, Позичальником було відчужено транспортний засіб FORD TRANSIT COURIER, а поручителем та керівником підприємства відчужено транспортний засіб TOYOTA LAND CRUISER 150. Виписками по рахункам підтверджується, що після укладання спірних правочинів жодних оплат заборгованості за кредитними договорами ТОВ «Ярівське» не вчинено. При цьому, ОСОБА_3 (відповідач-3) на користь якої Відповідачем-1 відчужено транспортний засіб марки FORD TRANSIT COURIER є бухгалтером ТОВ «Ярівське», що підтверджується її підписом у Заяві про відкриття рахунку від 02.03.2015. ОСОБА_4 (відповідач-4) на користь якої Відповідачем-2 відчужено транспортний засіб TOYOTA LAND CRUISER 150 є близькою родичкою (онука) ОСОБА_2 .

Вищевикладене свідчить, що після перереєстрації транспортних засобів на пов`язаних осіб, вказані транспортні засоби вибули з власності ТОВ «Ярівське» та ОСОБА_2 , однак фактично вказані особи по теперішній час не позбавлені права користування відчуженим транспортними засобами.

Зазначили, що 15.07.2024 (тобто через 2 дні після перереєстрації транспортних засобів) ТОВ «Ярівське» у межах справи № 905/729/24 було направлено до Господарського суду Донецької області повідомлення про виникнення форс мажорних обставин. У вказаному повідомлені відповідач-1 вказує, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Ярівське» здійснювало господарську діяльність на території Донецької області та зазнало тяжких втрат під час бойових дій. Матеріально-технічна база підприємства була зруйнована або пошкоджена, а майно частково втрачено. До цього часу ТОВ «Ярівське» виконувало свої обов`язки за всіма передплатними договорами, включаючи договори з банком. Однак під час обстрілів була втрачена можливість здійснювати розрахунки та переведення коштів. Та підсумовує, що в силу форс-мажорних обставин ТОВ «Ярівське» позбавлено можливості виконання належним чином своїх зобов`язань.

Враховуючи вищевикладене, вчинивши оспорювані правочини відповідач-1 та відповідач - 2 суттєво зменшили обсяг майна на яке могло бути звернуто стягнення у межах потенційних виконавчих проваджень. Відповідач-1 самостійно підтверджує, що на сьогоднішній день у ТОВ «Ярівське» відсутні кошти та майно за рахунок якого може бути погашена заборгованість за кредитними договорами. При цьому, майно позичальника та Поручителя, на яке потенційно могло бути звернуто стягнення при примусовому виконанні рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором було відчужено 09.07.2024 ТОВ «Ярівське» на користь ОСОБА_3 , та 13.07.2024 ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 .

Сукупність обставин, за яких були укладені спірні договори, доводить той факт, що відповідач-1 та відповіда - 2 діяли недобросовісно, зловживаючи своїми цивільними правами на шкоду правам кредитора, яким є АТ КБ «Приватбанк». Відтак, позивач констатує, що справжня мета оспорюваних правочинів - вивести відповідачем -1 майно з-під можливого звернення стягнення, ухиляючись при цьому від виконання взятих на себе зобов`язань.

У зв`язку з вищевикладеним, вважають, що звернення з позовом про визнання недійсним правочинів на підставі загальних засад цивільного законодавства є належним способом захисту, який гарантує практичну й ефективну можливість захисту порушених прав.

Просили суд: визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу марки FORD, модель TRANSIT COURIER, VIN/номер кузова (рами, шасі) НОМЕР_11 укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ярівське» () та ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_13 ) 09.07.2024, оформлений у ТСЦ № 6347 РСЦ ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях; визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу марки TOYOTA, модель LAND CRUISER 150, VIN/номер кузова (рами, шасі) НОМЕР_12 укладений між ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_14 ) та ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_14 ) 13.07.2024, оформлений у ТСЦ № 6347 РСЦ ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 листопада 2024 року, головуючим суддею у розгляді вказаної позовної заяви визначено суддю Слюсар Л.П.

В порядку ч.ч. 6, 8 ст. 187 ЦПК України, 29 листопада 2024 року суддею сформовано запити до Єдиного державного демографічного реєстру щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , на які надано відповіді №№ 934962, 934971, 934979 від 29.11.2024.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX зі змінами, з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан.

Розпорядженням голови Верховного Суду від 14.03.2022 року № 7/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Донецької, Запорізької та Харківської областей» територіальна підсудність справ Краснолиманського міського суду Донецької області визначена Індустріальному районному суду м.Дніпропетровська.

Ухвалою судді від 02 грудня 2024 року прийнято позовну заяву розгляду, відкрито провадження по справі та призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження, також витребувані докази по справі.

Ухвалами судді від 04 грудня 2024 року витребувано у Міністерства соціальної політики України інформацію з Єдиної Інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 .

13 січня 2025 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від представника відповідача директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Ярівське» та як відповідача ОСОБА_5 надійшов відзив на позовну заяву. В якому він вказав, що автомобілі, які були продані, належали йому і він вправі був розпоряджатись своєю власністю. Зазначив, що їх продаж був необхідний, оскільки в 2024 році потрібні були кошти на ремонт техніки ТОВ «Ярівське», яку вдалось вивезти з місця постійного базування в с. Зарічне Краматорського району, яка була пошкоджена при обстрілах, які вчинялись ворожою армією. Відремонтований комбайн у 2024 році почав використовувати для надання послуг іншим фермерам, планує у 2025 році повністю задіяти техніку господарства за призначенням. Вказав, що взяті на себе зобов`язання при отриманні коштів у банку він добросовісно виконував, починаючи з укладеного договору у 2015 році, на вказаній кредитній лінії станом на січень 2022 року на рахунку підприємства було 14163,28 грн. З 04 січня 2022 року підприємство почало користуватися кредитним лімітом, кошти були витрачені для придбання мінеральних добрив.

Відсотки за користування кредитним лімітом сплачувались кожного першого числа, тобто 01 лютого 2022 року, 01 березня 2022 року, заборгованості по кредиту, починаючи з 2015 року, за підприємством не рахувалось. Після повномасштабного вторгнення продаж власної продукції припинився, підприємство не мало змоги сплачувати відсотки за користування кредитним лімітом кожен місяць як і погасити кредитний ліміт в повному обсязі.

Прибутків господарство в подальшому не отримало з причини повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України і розкрадання майна товариства невідомими злочинцями. По даному факту 02.08.2022 було відкрито кримінальне провадження зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань № 0002880 про вчинення кримінального правопорушення. В такій обстановці виконувати грошові зобов`язання було нічим, так як на рахунку ТОВ «Ярівське» кошти були відсутні, а свою діяльність господарство фактично припинило 17.04.2022 року у зв`язку з веденням активних бойових дій на їх території, а саме на території смт. Зарічне Краматорського району Донецької області.

Донецька торгово-промислова палата офіційно визнала за ТОВ «Ярівське» факт форс-мажорних обставин, які призвели господарство до неплатоспроможності і він отримав сертифікати № 1400-24-2159, № 1400-24-1330 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), згідно яких період дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) настали 17 квітня 2022 року, коли відповідно до наказу по ТОВ «Ярівське» №561 від 17.04.2022 р. були призупинені трудові відносин з працівниками та призупинена діяльність підприємства внаслідок бойових дій, які тривають до цього часу. Вказав, що автомобілі продав на законних підставах в інтересах збереження діючого фермерського господарства, обирати кому продавати машини теж рахує своїм правом, тим більше, гр. ОСОБА_3 була звільнена з посади головного бухгалтера, згідно наказу № 575 від 14.03.2024 року за ст. 36 п.1 КЗпПУ, а до цього з 17.04.2022 року вона як інші знаходилась у статусі внутрішньо переміщених осіб і до діяльності господарства не мала ніякого відношення, та автомобіль купила як стороння людина і користується ним у своїх інтересах на законних підставах. Дописи представника позивача відносно зловживань з його і її сторони при купівлі-продажу автомобіля надумані і не відповідають реальним обставинам.

Автомобіль марки TOYOTA, модель LAND CRUISER 150 належав йому на праві приватної власності, кому його продати для отримання необхідних коштів вирішував керуючись своїм конституційним правом приймати такі рішення. Те що ОСОБА_4 - його онука для купівлі-продажу вказаного автомобіля не має ніякого значення для справи, Зазначив, що продаж автомобілів здійснювалась в державній установі.

ОСОБА_3 і ОСОБА_4 були сплачені обов`язкові платежі і розрахунки, отримані свідоцтва права власності на зазначені автотранспортні засоби. Просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

17 січня 2025 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від відповідача ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву в якій вказала, що раніше вона працювала бухгалтером в ТОВ «Ярівське», але з початком повномасштабного вторгнення в Україну діяльність товариства 17 квітня 2022 року була припинена і вона не була обізнана про наслідки і проблеми, з якими стикалось ТОВ «Ярівське», так як не є учасником товариства, а працювала найманим робітником. З моменту припинення діяльності товариством грошей не отримувала і в подальшому звільнилась з роботи, що підтверджується копією наказу про її звільнення та записом в трудовій книжці. В червні 2024 року ОСОБА_2 повідомив їй, що продає автомобіль FORD TRANSIT COURIER 2015 р.в., державний № НОМЕР_7 і запропонував купити його, так як вона раніше в розмові з ним висловлювала бажання купити вживаний автомобіль, бо мешкаю в селі Ярова Краматорського району, а на роботу треба їздити в м. Слов`янськ. При укладенні договору купівлі-продажу ОСОБА_2 надав їй копію протоколу засідання членів товариства від 03.07.2024 року, згідно якого було прийнято рішення про продаж їй автомобіля. 09.07.2024 року вона з ОСОБА_2 уклала угоду купівлі-продажу вказаного автомобіля в Регіональному сервісному центрі № 6347 ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях (філія ГСЦ МВС). Вона розрахувалась з ним особисто та внесла кошти за реєстраційний збір в сумі 760 грн., після чого отримала свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_15 від 13.07.2024 р. з державним номерним знаком НОМЕР_16 з її особистим правом власності на цей автомобіль. При проведенні реєстраційних дій в сервісному центрі ніяких питань відносно заборони на продаж автомобіля не виникало, вона рахувала, що є добросовісним покупцем, користується автомобілем на даний час на свій власний розсуд, рахує, що і ОСОБА_2 діяв в межах законодавства України, маючи законне бажання продати автомобіль їй. Його особисті розрахунки з банківською установою до неї особисто і до факту купівлі автомобіля не мають ніякого відношення. Просила суд відмовити в позові.

17 січня 2025 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від відповідача ОСОБА_4 надійшов відзив на позовну заяву. Вказала, що про фінансові проблеми, які виникли у ТОВ «Ярівське» їй достеменно не відомо, так як вона ніколи не цікавилася господарською діяльністю ОСОБА_2 , який їй доводиться дідом та ОСОБА_6 , який є її батьком. В літній період 2024 року її батько ОСОБА_6 і дід ОСОБА_2 займалися ремонтом комбайна, який змогли вивести з раніше окупованої території с. Зарічне Краматорського району Донецької області, але він був пошкоджений при обстрілах і на його ремонт потрібні були кошти. В липні 2024 року ОСОБА_2 , маючи потребу в грошах для вказаного ремонту техніки, вирішив продати свою машину марки TOYOTA, модель LAND CRUISER 150, 2012 року випуску і запропонував їй купити. Вказала, що їй була потрібна машина для особистих цілей і вона погодилась, тим більше що купівля була гарантована родинними стосунками від небезпечної угоди з невідомими наслідками з чужими продавцями. 13 липня 2024 року вона з ОСОБА_7 уклала угоду купівлі-продажу вказаного автомобіля в Регіональному сервісному центрі № 6347 ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях (філія ГСЦ МВС), розрахувалась з ним особисто та внесла кошти за реєстраційний збір в сумі 1033,22 грн., після чого отримала свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_17 від 13.07. 2024 р. з державним номерним знаком НОМЕР_18 . На даний час автомобіль знаходиться в її користуванні за місцем проживання в м. Харків.

Вказала, що при проведенні реєстраційних дій в сервісному центрі ніяких питань відносно заборони на продаж автомобіля не виникало, вона рахувала, що є добросовісним покупцем, користується автомобілем на даний час на свій власний розсуд, рахує, що і ОСОБА_2 діяв в межах законодавства України, маючи законне бажання продати автомобіль їй. Його особисті розрахунки з банківською установою до неї особисто і до факту купівлі нею у нього автомобіля не мають ніякого відношення, вона нічого про описане не знала і знати не могла до самого отримання відомостей про позов. Зазначила, що вона є добросовісним набувачем та просила суд в позові відмовити.

31.01.2025 року від представника позивача АТ КБ «ПриватБанк», засобами поштового зв`язку, надійшла відповідь на відзив в якій вказали, що майно позичальника та поручителя, на яке потенційно могло бути звернуто стягнення при примусовому виконанні рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором було відчужено 09.07.2024 року ТОВ «Ярівське» на користь ОСОБА_3 та 13.07.2024 року ОСОБА_2 на користь ОСОБА_8 . Вважають зазначені правочини недійсними не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними.

Звернули увагу, що договір, який укладений з метою уникнення виконання наявного зобов`язання зі сплати боргу, є зловживанням правом на укладання договору та розпорядження власністю, оскільки унеможливлює виконання зобов`язання і завдає шкоду кредитору. Такий договір може вважатися фраудаторним та може бути визнаний судом недійсним за позовом особи, права якого порушено, тобто кредитора (Постанова Верховного Суду від 05.10.2023 року у справі №908/802/20 (908/2766/22).

10.02.2025 року та 18.02.2025 року від представників позивача АТ КБ «ПриватБанк», документи сформовані в системі «Електронний суд», надійшли відповіді на відзиви, в яких вказали, що відповідач-2 вказує, що отримані від продажу транспортних засобів кошти були спрямовані ним на ремонт сільськогосподарської техніки, яка з 2024 року була використана ним для надання послуг, вочевидь з метою отримання прибутку. Однак, доказів отримання прибутку за надання послуг з використанням відремонтованого комбайну до відзиву на позовну заяву не надано, крім того не надано доказів того, що відповідачу-2 дійсно належить на праві власності комбайн, а кошти отримані від продажу транспортних засобів були спрямовані на ремонт цього комбайну. Також відповідач-2 у відзиві на позовну заяву не надав пояснень, чому у випадку надання послуг за допомогою відремонтованого комбайну і отримання прибутку починаючи з 2024 року ним або ТОВ «Ярівське» з 2022 року не сплачується заборгованість за укладеними з Банком кредитними договорами. Згідно з випискою по рахунку № НОМЕР_19 кошти на погашення заборгованості за кредитним договором № б/н від 02.03.2015 востаннє надходили 22.11.2022. Відповідно до виписки по рахунку № НОМЕР_20 кошти на погашення заборгованості за кредитним договором № б/н від 25.01.2022 востаннє надходили 26.07.2022. Відповідачем-2 до відзиву на позовну заяву платіжні доручення про сплату заборгованості за кредитними договорами, останні з яких датовані 04.04.2022, що підтверджується копіями виписок по рахункам № НОМЕР_19 , № НОМЕР_20 .

Також, у відзиві на позовну заяву відповідач-2 стверджує, що він не зловживав своїми цивільними правами на шкоду правам кредитора, та якби реально зловживав то продав би комбайн і отримав би кошти в десятки разів більше ніж продавши машини, бо вони старі (випущені у 2012 і 2015 роках), часто виходять з ладу, а на ремонти потрібні немалі кошти, однак доказу належності відповідачу -1 комбайну та його ремонту не надано.

Так до відзиву на позовну заяву надано договір купівлі-продажу транспортного засобу марки FORD, модель TRANSIT COURIER, укладений 09.07.2024 між ТОВ «Ярівське» та ОСОБА_3 , у п. 3.1 цього договору вказано, що за домовленістю сторін ціна транспортного засобу становить 47 000,00 грн. Однак, дійсна вартість автомобіля в 13 разів вища. Та є незрозумілими мотиви відповідача - 2 продавати автівку колишньому бухгалтеру товариства за ціною в 13 разів меншою ніж середньоринкову, враховуючи наявну значну заборгованість по наданому Банком кредиту.

Також транспортний засіб марки TOYOTA, модель LAND CRUISER 150, 2012 р.в., який відповідачем-2 було відчужено на користь онуки - ОСОБА_4 також проданий за заниженою ціною.

Вказали, що за продаж двох транспортних засобів відповідач - 2 міг отримати дохід від 1 409 953,37 грн. до 2 450 203,50 грн. При цьому загальна заборгованість ТОВ «Ярівське» за кредитними договорами складає 2 519 644,85 грн.

Відповідач - 2 мав змогу, продавши транспортні засоби погасити більшу частину заборгованості за наданими кредитами. Натомість договори купівлі-продажу були укладені відповідачем - 2 з онукою та пов`язаною особою - колишнім бухгалтером товариства не були реально спрямовані на отримання коштів та подальшу сплату заборгованості за кредитними договорами.

Щодо посилання на форсмажорні обставини, на підтвердження яких Донецькою торгово-промисловою палатою надані сертифікати № 1400-24-2159, №1400-24-1330, то зазначили, що наявність форсмажорних обставин жодним чином не звільняє ТОВ «Ярівське» та ОСОБА_2 від належного виконання зобов`язань за укладеними з позивачем кредитними договорами.

Крім того, незважаючи на форсмажорні обставини відповідачу- 2 вдалось відчужити транспортні засоби на користь пов`язаних з ним осіб, однак за незрозумілих позивачу обставин, по-перше договори купівлі -продажу були укладені за ціною нижче ринкової, по-друге після укладання спірних договорів відповідачем - 2 навіть частково не було погашено заборгованість за укладеними кредитними договорами.

Вказали, що ОСОБА_3 була бухгалтером підприємства та кредитні договори були укладені задовго до її звільнення. Ситуація за якої бухгалтер веде облік зобов`язань, доходів та витрат підприємства і не знає про наявність невиконаних зобов`язань товариства за укладеними з Банком кредитними договорами об`єктивно не можлива.

Звернули увагу суду на те, що у поданих відзивах на позовну заяву ОСОБА_3 та ОСОБА_2 вказано одну адресу для листування: АДРЕСА_1 , що додатково доводить про обізнаність відповідачки - 3 про невиконані ТОВ «Ярівське» зобов`язання за укладеними кредитними договорами. Просили суд позов задовольнити.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 березня 2025 року закрито підготовче провадження у справі.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з наведених в позові підстав та просив суд позов задовольнити з урахуванням обставин викладених у відповідях на відзив.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Відповідно до заяв, які надійшли до суду 20.01.2025 року, просили суд розглядати справу без їх участі за наявними в матеріалах справи доказами та відмовити в позові.

Суд, заслухавши представника позивача, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав:

Судом встановлено, що 02.03.2015 Товариство з обмеженою відповідальністю «Ярівське» звернулось до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим керівником ТОВ «Ярівське» - ОСОБА_2 була підписана заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг.

02.03.2015 року керівником ТОВ «Ярівське» Шнипко Сергієм Миколайовичем та бухгалтером - Мікуліною Юлією Петрівною було підписано заяву про відкриття поточного рахунку.

Згідно цих Заяв Товариство з обмеженою відповідальністю «Ярівське» приєдналося до «Умов та правил надання банківських послуг», Тарифів Банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті: http://privatbank.ua, які разом із Заявою складають Договір банківського обслуговування № б/н від 02.03.2015 та взяв на себе зобов`язання виконувати умови Договору.

Відповідно до Договору Товариству з обмеженою відповідальністю «Ярівське» було встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок № НОМЕР_1 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв`язку Банку і Клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms - повідомлення або інших), що визначено і врегульовано «Умовами та правилами надання банківських послуг».

Свої зобов`язання за договором АТ КБ «ПриватБанк» виконав в повному обсязі, надавши Товариству з обмеженою відповідальністю «Ярівське» кредитний ліміт в розмірі 1390000,00 грн.

13.03.2015 з метою забезпечення зобов`язань за кредитним договором між Банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 31046270_1, предметом якого є надання поруки останнім за виконання зобов`язань Товариства з обмеженою відповідальністю «Ярівське», які випливають з Кредитного договору № б/н від 02.03.2015.

20.06.2022 Товариством з обмеженою відповідальністю «Ярівське» було подано Заяву-анкету про зміну умов договору, яка підписана шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису. За вказаною Заявою Банком були погоджені зміни умови договору Пропозицією про зміну істотних умов кредитування за договором, яким є Заява про приєднання б/н від 02.03.2015 разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», що розміщені в мережі Інтернет на офіційному сайті АТ КБ «ПриватБанк» за адресою: https://privatbank.ua/terms.

Відповідно до Пропозиції про зміну істотних умов кредитування за договором, було встановлено, що сума заборгованості Позичальника за неповернутими кредитними коштами по Кредитному договору становить 1318635,62 грн., при цьому подальше надання Банком Позичальнику кредитних коштів за Кредитним договором не здійснюється (п.1 Пропозиції про зміну істотних умов кредитування за договором). Згідно з пунктом 2 Пропозиції про зміну істотних умов кредитування за договором кінцевий термін повернення Кредиту встановлюється до 19.06.2023 (включно).

Погашення заборгованості за Кредитом (повернення кредиту) здійснюється Позичальником відповідно до графіку наведеного в п. 4 цієї пропозиції про зміну істотних умов кредитування за Кредитним договором.

Як зазначає позивач в порушення умов зазначеного вище кредитного договору, позичальник не виконав зобов`язання за кредитним договором, не повернув кредитні кошти, не сплатив відсотки та винагороду та станом на 01.10.2024 заборгованість ТОВ «Ярівське» за кредитним договором № б/н від 02.03.2015 становить 1 714 884,85 грн. та складається з наступного: 1318635,62 грн. - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 396249,23 грн. -заборгованість за відсотками з користування кредитом.

25.01.2022 Товариством з обмеженою відповідальністю «Ярівське» через систему інтернет-клієнт-банкінгу було підписано із використанням електронного цифрового підпису Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання послуг «КУБ» від 24.01.2022.

Відповідно до цієї заяви позичальник приєднався до розділу 1.1. Загальні положення та підрозділу 3.2.2. Умов та правил надання банківських послуг (далі - Умови), які розміщені на офіційному веб-сайті АТ КБ «ПриватБанк» http://privatbank.ua. Таким чином, між Відповідачем-1 та АТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір № б/н від 25.01.2022, який за своєю правовою природою є договором приєднання, та складається із вищевказаних Анкети-заяви та Умов.

Відповідно до пункту 1.3. Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання послуг «КУБ» строк кредиту становить 12 місяців з дати видачі кредитних коштів.

25.01.2022 на підставі укладеного договору, Позивачем було перераховано на поточний рахунок Відповідача кредитні кошти у розмірі 660000,00 грн., що підтверджується копією виписки по рахунку № НОМЕР_2 .

25.01.2022 з метою забезпечення зобов`язань за кредитним договором між Банком та ОСОБА_2 було укладено (із використанням електронного цифрового підпису) договір поруки № POR634, предметом якого є надання поруки ОСОБА_2 за виконання зобов`язань Товариством з обмеженою відповідальністю «Ярівське», які випливають з Договору.

Позичальник не виконав зобов`язання за кредитним договором від 24.01.2022 року, не повернув кредитні кошти та не сплатив відсотки. У зв`язку з чим, 14.05.2024 року АТ КБ «ПриватБанк» шляхом застосування підсистеми «Електронний суд» звернувся до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ярівське», ОСОБА_2 про стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором, у розмірі 804760,00 грн., а саме: 660000,00 грн. - заборгованості за кредитом, 144760,00 грн. - заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії.

Разом з позовною заявою АТ КБ «ПриватБанк» було подано заяву про забезпечення позову: шляхом накладення арешту та заборони вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження об`єктів рухомого майна, які належать ТОВ «ЯРІВСЬКЕ», а саме: автотранспортних засобів: ГАЗ 2752 2006 р.в., д.н. НОМЕР_3 ; ГАЗ-САЗ 1992 р.в., д.н. НОМЕР_4 ; ГАЗ 33021 2000 р.в., д.н. НОМЕР_5 ; ВАЗ р.в., д.н. НОМЕР_6 ; ЗАЗ р.в.; FORD TRANSIT COURIER 2015 р.в., д.н. НОМЕР_7 ; шляхом накладення арешту та заборони вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження об`єктів рухомого майна, які належать - ОСОБА_2 , а саме автотранспортних засобів: CHEVROLET NIVA 2007 р.в., д.н. НОМЕР_8 ; TOYOTA LAND CRUISER 150 2012 р.в., д.н. НОМЕР_9 ; ЗИЛ 130 1984 р.в., д.н. НОМЕР_10 .

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 16.05.2024 у справі № 905/729/24 у задоволенні заяви АТ КБ «Приватбанк», про забезпечення позову - відмовлено. Зазначено, що АТ КБ «ПриватБанк» не доведено наявність права власності на майно (транспортні засоби), на яке заявник просить накласти арешт відповідачу ТОВ «Ярівське» та ОСОБА_2 та не обґрунтовано співвідношення вартості даного рухомого майна з ціною позову.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 03.06.2024 року відкрито провадження у справі № 905/729/24 за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ТОВ «ЯРІВСЬКЕ», ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 29.10.2024 у справі № 905/729/24 за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ТОВ «ЯРІВСЬКЕ», ОСОБА_2 про стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором у розмірі 804760,00 грн., а саме 660 000,00 грн. заборгованості за кредитом; 144760,00 грн. заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії, позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задоволені частково.

Стягнуто солідарно з ТОВ «ЯРІВСЬКЕ», ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 660 000,00 грн., заборгованість за відсотками у вигляді щомісячної комісії у сумі 70840,00 грн.

Згідно з копії Договору купівлі-продажу №6347/2024/4740202 від 09.07.2024 року, оформленого в Регіональному сервісному центрі № 6347 ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях (філія ГСЦ МВС ), ТОВ «ЯРІВСЬКЕ» продало, а ОСОБА_3 купила транспортний засіб марки FORD, модель TRANSIT COURIER, 2015 року випуску за ціною 47000 грн., внесла кошти за реєстраційний збір в сумі 760 грн., та отримала свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_15 від 13.07.2024 р. з державним номерним знаком НОМЕР_16 .

Крім того, відповідно до копії договору купівлі-продажу від 13 липня 2024 року, оформленого в Регіональному сервісному центрі № 6347 ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях (філія ГСЦ МВС ), ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_4 купила транспортний засіб марки TOYOTA, модель LAND CRUISER 150, 2012 року випуску за ціною 45000,00 грн, внесла кошти за реєстраційний збір в сумі 1033,22 грн., після чого отримала свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_17 від 13.07. 2024 р. з державним номерним знаком НОМЕР_18 .

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно пункту 6 статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України).

Згідно частини першої та другої статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (частина третя статті 13 ЦК України).

Рішенням Конституційного Суду України від 28 квітня 2021 року № 2-р (II)/2021 у справі № 3-95/2020(193/20) визнано, що частина третя статті 13, частина третя статті 16 ЦК України не суперечать частині другій статті 58 Конституції України та вказано, що «оцінюючи домірність припису частини третьої статті 13 Кодексу, Конституційний Суд України констатує, що заборону недопущення дій, що їх може вчинити учасник цивільних відносин з наміром завдати шкоди іншій особі, сформульовано в ньому на розвиток припису частини першої статті 68 Основного Закону України, згідно з яким кожен зобов`язаний не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Водночас словосполука «а також зловживання правом в інших формах», що також міститься у частині третій статті 13 Кодексу, на думку Конституційного Суду України, за своєю суттю є засобом узагальненого позначення одразу кількох явищ з метою уникнення потреби наведення їх повного або виключного переліку. Здійснюючи право власності, у тому числі шляхом укладення договору або вчинення іншого правочину, особа має враховувати, що реалізація свободи договору як однієї із засад цивільного законодавства перебуває у посутньому взаємозв`язку з установленими Кодексом та іншими законами межами здійснення цивільних прав, у тому числі права власності. Установлення Кодексом або іншим законом меж здійснення права власності та реалізації свободи договору не суперечить вимогам Конституції України, за винятком ситуацій, коли для встановлення таких меж немає правомірної (легітимної) мети або коли використано юридичні засоби, що не є домірними. У зв`язку з тим, що частина третя статті 13 та частина третя статті 16 Кодексу мають на меті стимулювати учасників цивільних відносин до добросовісного та розумного здійснення своїх цивільних прав, Конституційний Суд України дійшов висновку, що ця мета є правомірною (легітимною)».

Приватно-правовий інструментарій не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення сплати боргу (коштів, збитків, шкоди) або виконання судового рішення про стягнення боргу (коштів, збитків, шкоди), що набрало законної сили. Про зловживання правом і використання приватно-правового інструментарію всупереч його призначенню проявляється в тому, що: особа (особи) «використовувала/використовували право на зло»;

наявні негативні наслідки (різного прояву) для інших осіб (негативні наслідки являють собою певний стан, до якого потрапляють інші суб`єкти, чиї права безпосередньо пов`язані з правами особи, яка ними зловживає; цей стан не задовольняє інших суб`єктів; для здійснення ними своїх прав не вистачає певних фактів та/або умов; настання цих фактів/умов безпосередньо залежить від дій іншої особи; інша особа може перебувати у конкретних правовідносинах з цими особами, які «потерпають» від зловживання нею правом, або не перебувають);

враховується правовий статус особи /осіб (особа перебуває у правовідносинах і як їх учасник має уявлення не лише про обсяг своїх прав, а і про обсяг прав інших учасників цих правовідносин та порядок їх набуття та здійснення; особа не вперше перебуває у цих правовідносинах або ці правовідносини є тривалими, або вона є учасником й інших аналогічних правовідносин).

Відповідно до вимог ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

За змістом ч. 5 ст. 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до змісту статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Для визнання правочину фіктивним суди повинні встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. При цьому необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків.

У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно.

Отже, основними ознаками фіктивного правочину є введення в оману (до або в момент укладення угоди) іншого учасника або третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину.

Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням частин першої та п`ятої статті 203 ЦК України, що за правилами статті 215 цього Кодексу є підставою для визнання такого договору недійсним відповідно до статті 234 ЦК України.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).

За своїм змістом договір купівлі-продажу є двостороннім, консенсуальним та відплатним правочином, метою якого є відчуження майна від однієї сторони та передання його у власність іншій стороні.

Згідно з частиною першою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

У статті 215 ЦК України унормовано, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Слід зазначити, що правочин - це дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Тому дії особи, що вчинені без наміру створити будь-які юридичні наслідки, не призводять до правочинів. Фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють його лише для вигляду, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаний. При вчиненні фіктивного правочину учасники мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. Причому справжні їх цілі можуть бути протизаконними (наприклад, укладення громадянином договору зі своїм родичом з метою приховання цього майна від накладення на нього арешту і реалізації в рахунок виконання зобов`язань).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Під час розгляду справи суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 369/11268/16-ц (провадження № 14-260цс19) про те, що позивач вправі звернутися до суду із позовом про визнання договору недійсним, як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України), та послатися на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якою може бути як підстава, передбачена статтею 234 ЦК України, так і інша, наприклад, підстава, передбачена статтею 228 ЦК України.

В даній справі позивач посилався саме на ст.234 ЦК України.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 жовтня 2020 року в справі № 755/17944/18 (провадження № 61-17511св19) зроблено висновок, що «однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Згідно частини третьої статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Договором, що вчиняється на шкоду кредиторам (фраудаторним договором), може бути як оплатний, так і безоплатний договір. Застосування конструкції «фраудаторності» при оплатному цивільно-правовому договорі має певну специфіку, яка проявляється в обставинах, що дозволяють кваліфікувати оплатний договір як такий, що вчинений на шкоду кредитору. До таких обставин, зокрема, відноситься: момент укладення договору; контрагент з яким боржник вчиняє оспорюваний договір (наприклад, родич боржника, пасинок боржника, пов`язана чи афілійована юридична особа); ціна (ринкова/неринкова), наявність/відсутність оплати ціни контрагентом боржника).

Суд зазначає, що однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Згідно із частинами другою та третьою статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Цивільно-правовий договір (в тому числі й договір дарування, договір купівлі-продажу) не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення.

Боржник продавець, який відчужив майно на підставі оплатного договору на користь колишнього бухгалтера та своєї онуки після пред`явлення позову кредитора про стягнення заборгованості, діяв очевидно недобросовісно та зловживають правами стосовно кредитора, оскільки укладені договори купівлі-продажу, порушують майнові інтереси кредитора і направлені на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом.

Як наслідок, не виключається визнання таких договорів недійсними, направленими на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України).

Як встановлено рішенням Господарського суду Донецької області від 29.10.2024 року у справі №905/729/24 за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ТОВ «ЯРІВСЬКЕ», ОСОБА_2 про стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором у розмірі 804760,00 грн., а саме: 660 000,00 грн. - заборгованості за кредитом; 144760,00 грн. - заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії, яким позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково та яке набрало чинності 25.02.2025 року. «ТОВ «ЯРІВСЬКЕ» як підприємство зареєстроване у смт Зарічне, Лиманського району, Донецької області, яке згідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, у період з 24.04.2022 по 01.10.2022 було тимчасово окуповане Російською Федерацією, у подальшому на вказаній території велись активні бойові дії.

ТОВ «ЯРІВСЬКЕ» вело на території смт Зарічне фермерську діяльність, основним напрямком якої є вирощування зернових та інших культур, тваринництво, що фактично унеможливлює передислокацію підприємства на іншу територію.

Підприємство з 17.04.2022 за наказом №561 від 17.04.2022 «Про призупинення трудових відносин та діяльності підприємства» призупинило трудові відносини з працівниками внаслідок неможливості вести господарську діяльність.

Наявні фотоматеріали підтверджують численні зруйнування виробничих об`єктів підприємства під час ворожих обстрілів. Їх стан вимагає капітального ремонту, оскільки їх використання у зруйнованому стані є вочевидь неможливим.

Станом на 02.08.2022 невстановленими особами з числа збройних Сил РФ окуповано територію смт. Зарічне, в результаті чого був відсутній безперешкодний доступ до майна ТОВ «ЯРІВСЬКЕ» а саме комбайну «Джон Дір 8600», самохідного оприскувача «Берта 4200» та іншого майна товариства, що стало підставою для відкриття кримінального провадження - витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002880.

Листом № 2709/22 від 29.09.2022 ТОВ «ЯРІВСЬКЕ» повідомило ГУ ДПС України в Донецькій області про неможливість виконувати податкові зобов`язання.

Грошові кошти на розрахунковому рахунку підприємства відсутні, в іншому випадку вони б були зараховані у рахунок оплати заборгованості.

Наявність означених форс-мажорних обставин для підприємства з 17.04.2022 засвідчено Донецькою торгово-промисловою палатою сертифікатом №1400-24-1330 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили).

ОСОБА_2 , який є одночасно одним з засновників підприємства, кінцевим бенефіціарним власником юридичної особи та директором відповідача ТОВ «ЯРІВСЬКЕ», також призупинені трудові відносини, на даний час він є внутрішньо переміщеною особою, фактично перебуває у смт. Ярова, що підтверджено довідками №364, №1442-, з огляду на що як Поручитель також не має можливості негайного виконання рішення суду.»

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (ч. 1 ст. 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування-збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. 1,2 ст. 554 ЦК України).

Отже ТОВ «ЯРІВСЬКЕ» та ОСОБА_2 , а саме боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, а поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що й боржник.

Суд приймає до уваги надану позивачем інформацію щодо ринкової вартості проданих автомобілів. Та, як встановлено в судовому засіданні та підтверджується скріншотами з сайту: https://auto.ria.com/ наявні дві пропозиції про продаж транспортного засобу Ford Transit Courier 2015 р.в., вартість одного з них становить 13999, 00 доларів США, вартість іншого 16500,00 доларів США. Тобто, середня вартість такого транспортного засобу становила 15000,00 доларів США, що станом на 09.07.2024 (дата укладання договору купівлі продажу) дорівнювало 610500,00 грн. (відомостями про офіційний курс валют станом на 09.07.2024 з сайту https://bank.gov.ua/. - 40,70*15000,00 доларів США).

Зазначений автомобіль було продано за 47000 грн.

Щодо транспортного засобу марки TOYOTA, модель LAND CRUISER 150, 2012 р.в., то на сайті: https://auto.ria.com/ наявно 60 пропозиції про продаж транспортного засобу марки TOYOTA, модель LAND CRUISER 150, 2012 року випуску. Найнижча вартість такого автомобіля становить 19555,00 доларів США, а найвижча 45000,00 доларів США. Тобто, станом на 13.07.2024 (дата укладання договору купівлі-продажу) за продаж такого автомобіля можна було отримати від 799 453,37 грн. (відомості про офіційний курс валют станом на 13.07.2024 з сайту: https://bank.gov.ua/. - 40,8823х 19555,00 доларів США) до 1839703,50 грн. (40,8823 х 45000,00 доларів США $).

Зазначений автомобіль було продано за 45000 грн.

Отже, за продаж двох транспортних засобів відповідачі ТОВ «Ярівське» та ОСОБА_2 міг отримати дохід від 1 409 953,37 грн. до 2 450 203,50 грн., а відповідно до копій договорів продано за 92000,00 грн., щодо перерахування отриманих коштів ТОВ «Ярівське» доказів суду не надано.

Судом встановлено, що договори купівлі-продажу транспортних засобів від 09.07.2024 року та 13.07.2024, які укладені між боржником ТОВ «Ярівське» та ОСОБА_3 , між ОСОБА_2 та його онукою ОСОБА_4 , були укладені під час наявності у ТОВ «Ярівське» невиконаних боргових зобов`язань за договорами кредиту станом на 01.10.2024 року на загальну суму 2519644 (два мільйони п`ятсот дев`ятнадцять тисяч шістсот сорок чотири тисячі) гривень 85 коп.

Суд критично відноситься до тверджень відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_9 про те, що вони не були обізнані про кредитну заборгованість ТОВ «Ярівське» та ОСОБА_10 , оскільки ОСОБА_3 до звільнення була бухгалтером ТОВ «Ярівське» та кредитні договори були укладені задовго до її звільнення та є пов`язаною особою, а відповідач ОСОБА_9 є онукою відповідача ОСОБА_10 , транспортні засоби було ними придбано в 10 разів дешевше ринкових, тому суд не вбачає законних підстав вважати їх добросовісними набувачами.

Вирішуючи питання про наявність підстав для визнання недійсними правочинів внаслідок укладення договорів, зміст яких суперечить ЦК України, суд враховає, що: 1) відповідачі (директор підприємства ТОВ «Ярівське» ОСОБА_2 та як фізична особа ОСОБА_2 ) відчужив транспортні засоби після пред`явлення до Господарського суду Донецької області позову про солідарне стягнення заборгованості та будучи обізнаним про наявність невиконаних боргових зобов`язань; 2) майно відчужене на підставі оплатних договорів, ціна яких вочевидь нижче ринкової вартості; 3) майно відчужене на користь колишнього бухгалтера підприємства та близького родича - онуки; 4) після відчуження спірного майна у відповідачів не залишилось майна, за рахунок якого може відповідати за своїми зобов`язаннями перед кредитором, оскільки жодних доказів щодо належності ТОВ «Ярівське» на праві власності комбайну та відповідачу ОСОБА_2 на праві власності іншого майна суду не надано.

На переконання суду, сукупність наведених обставин доводить той факт, що відповідачі ТОВ «ЯРІВСЬКЕ» та ОСОБА_2 діяли недобросовісно, зловживаючи своїми цивільними правами на шкоду правам кредитора, яким є АТ КБ «ПриватБанк» та вважає, що справжня мета оспорюваних правочинів вивести відповідачем майно з -під можливого стягнення, інших осіб, оскільки відчуження належного їм майна відбулося з метою уникнення звернення стягнення, ухилитися від виконання взятих на себе зобов`язань.

Фраудаторні правочини (правочини, що вчинені боржником на шкоду кредиторам) в законодавстві України регулюються тільки в певних сферах (зокрема: у банкрутстві (стаття 20 Закону України від 14 травня 1992 року № 2343-XII «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкротом»); при неплатоспроможності банків (стаття 38 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»; у виконавчому провадженні (частина четверта статті 9 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження»).

Водночас, за висновками Верховного Суду, будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання із погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину.

При цьому, та обставина, що правочин із третьою особою, за яким боржник відчужив майно, реально виконаний, не виключає тієї обставини, що він направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника та, відповідно, може бути визнаний недійсним на підставі загальних засад цивільного законодавства.

В обранні варіанта добросовісної поведінки боржник зобов`язаний піклуватися про те, щоб його юридично значимі вчинки були економічно обґрунтованими. Також поведінка боржника повинна відповідати критеріям розумності, що передбачає, що кожне зобов`язання, яке правомірно виникло, повинно бути виконано належним чином, а тому кожний кредитор вправі розраховувати, що усі існуючі перед ним зобов`язання за звичайних умов будуть належним чином та своєчасно виконані. Тому усі боржники мають на меті добросовісно виконати усі свої зобов`язання, а в разі неможливості такого виконання - надати справедливе та своєчасне задоволення прав та правомірних інтересів кредитора.

Угоди, що укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Угода, що укладається «про людське око», таким критеріям відповідати не може.

Судом також враховано, що зазначення позивачем певної правової норми, наведеної у обґрунтуванні позову, не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом необхідно керуватися під час вирішення спору, оскільки підставою позову визнаються обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, у цьому випадку - укладення відповідачем договорів з метою уникнення звернення стягнення кредитором на його майно як боржника.

Відповідачі у справі не довели суду, що їхні дії, як сторін договору купівлі-продажу, не були направлені на приховування майна та ухилення від сплати заборгованості за кредитними договорами.

Приписами ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин суд, з`ясувавши дійсні обставини та аналізуючи зібрані в справі докази, дійшов висновку, що позов про визнання недійсними (фраудаторним) договору купівлі-продажу транспортного засобу марки FORD, модель TRANSIT COURIER, VIN/номер кузова (рами, шасі) НОМЕР_11 , укладений 13.07.2024 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЯРІВСЬКЕ» та ОСОБА_3 , та договору купівлі-продажу транспортного засобу марки TOYOTA, модель LAND CRUISER 150, VIN/номер кузова (рами, шасі) НОМЕР_12 , укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Оскільки позовні вимоги позивача задоволено то з відповідачів ТОВ «ЯРІВСЬКЕ» та ОСОБА_2 підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по справі в розмірі по 3028,00 грн. з кожного

Керуючись: ст.ст. 4,13,141,259, 263-265,268 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд.1Д, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ярівське» (84442, Донецька область, смт. Зарічне, вул. 8 Березня, буд. 29, ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_21 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_13 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_14 ) про визнання договорів купівлі-продажу транспортних засобів недійсними - задовольнити.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу марки FORD, модель TRANSIT COURIER, VIN/номер кузова (рами, шасі) НОМЕР_11 укладений між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЯРІВСЬКЕ" () та ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_13 ) 09.07.2024, оформлений у ТСЦ № 6347 РСЦ ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу марки TOYOTA, модель LAND CRUISER 150, VIN/номер кузова (рами, шасі) НОМЕР_12 укладений між ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_14 ) та ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_14 ) 13.07.2024, оформлений у ТСЦ № 6347 РСЦ ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Ярівське» (84442, Донецька область, смт. Зарічне, вул. 8 Березня, буд. 29, ) та ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_21 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд.1Д, ) судовий збір в розмірі по 3028,00 грн. з кожного.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 19.05.2025 року.

Суддя Л.П. Слюсар