ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
справа № 953/7213/21
провадження № 22-з/818/77/25
Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Маміної О.В.
суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.
за участю секретаря: Сізонової О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визнання правочинів недійсними за заявою представника ОСОБА_1 - адвоката Ястребової Євгенії Богданівни про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат на правову допомогу,
Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 10 травня 2024 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 про визнання правочинів недійсними.

На вказане судове рішення представник ОСОБА_1 - адвокат Ястребова Євгенія Богданівна подала апеляційну скаргу.

Постановою Харківського апеляційного суду від 04 березня 2025 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Ястребової Євгенії Богданівни задоволено. Рішення Київського районного суду м. Харкова від 10 травня 2024 року скасовано та ухвалено нове. Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 18 березня 2019 року, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Маслак Наталією Володимирівною, за яким ОСОБА_4 продала ОСОБА_6 гаражний бокс, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Визнано недійсним договір дарування від 18 березня 2019 року, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Скорбач Яною Сергіївною, за яким ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_5 3/4 частки трикімнатної квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 18 березня 2019 року, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Маслак Наталією Володимирівною, за яким ОСОБА_4 продала ОСОБА_6 двокімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 12 березня 2019 року, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Тимченко Тимченко Тетяною Володимирівною, за яким ОСОБА_4 продала ОСОБА_8 земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 . В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 судовий збір у розмірі 3 632,00 грн по 908,00 грн, з кожного в дохід держави. Стягнуто з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 судовий збір за подачу апеляційної скарги на користь ОСОБА_1 в розмірі 4 358,40 грн по 1 089,60 грн, з кожного.

У березні 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Ястребова Євгенія Богданівна подала до суду апеляційної інстанції заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат на правову допомогу, в якій просить ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 солідарно на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 60 000,00 грн.

Представник ОСОБА_4 адвокат Ковтунова Лариса Юріївна звернулась до суду із клопотанням, в якому просила відмовити у задоволенні заяви представника Ястребової Є.Б. про ухвалення рішення про стягнення з відповідачів солідарно на користь позивачів витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 60 000,00 грн.

Обговоривши доводи клопотання, судова колегія вважає, що заява представника ОСОБА_1 - адвоката Ястребової Євгенії Богданівни підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Київського районного суду м. Харкова від 10 травня 2024 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 про визнання правочинів недійсними.

Постановою Харківського апеляційного суду від 04 березня 2025 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Ястребової Євгенії Богданівни задоволено. Рішення Київського районного суду м. Харкова від 10 травня 2024 року скасовано та ухвалено нове. Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 18 березня 2019 року, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Маслак Наталією Володимирівною, за яким ОСОБА_4 продала ОСОБА_6 гаражний бокс, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Визнано недійсним договір дарування від 18 березня 2019 року, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Скорбач Яною Сергіївною, за яким ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_5 3/4 частки трикімнатної квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 18 березня 2019 року, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Маслак Наталією Володимирівною, за яким ОСОБА_4 продала ОСОБА_6 двокімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 12 березня 2019 року, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Тимченко Тимченко Тетяною Володимирівною, за яким ОСОБА_4 продала ОСОБА_8 земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 . В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 судовий збір у розмірі 3 632,00 грн по 908,00 грн, з кожного в дохід держави. Стягнуто з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 судовий збір за подачу апеляційної скарги на користь ОСОБА_1 в розмірі 4 358,40 грн по 1 089,60 грн, з кожного.

У позовній заяві представник позивача зазначав, що позивач понесе витрати на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції , які при задоволенні позовних вимог просив стягнути з відповідачів. Під час розгляду справи в суді першої інстанції, а саме 10 травня 2024 року представником позивача подано до суду першої інстанції докази понесених витрат на професійну правничу допомогу. У апеляційній скарзі представник позивача зазначав, що позивачі понесли витрати на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій в розмірі 60 000 грн, по 20 000 грн кожний, що підтверджується наявними в матеріалах доказами.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема: змагальність сторін; диспозитивність відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункти 4, 5, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу (ч. 3 ст. 246 ЦПК України).

Відповідно до статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Стаття 133 ЦПК України визначає види судових витрат.

Так судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Зі змісту статті 58 ЦПК України вбачається, що сторона, третя особа, а також особа, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно статті 15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частиною четвертою статті 62 ЦПК України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

У відповідності до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Судом встановлено, що 05.04.2021 року між Адвокатським об`єднанням «Ястребова та партнери» та позивачами були укладені договори:

з ОСОБА_3 № АД-14/2021;

з ОСОБА_2 № АД-15/2021;

з ОСОБА_1 № АД-16/2021.

Даними договорами визначено, що гонорар - винагорода Об`єднання за здійснення представництва інтересів Клієнта та надання йому інших видів правничої допомоги на умовах і в порядку, що визначені Договором. Гонорар складається з сум, що сплачуються Клієнтом щомісячно на рахунок Об`єднання та суми, яка сплачується при остаточному виконанні Договору. Гонорар узгоджується Сторонами та зазначається у додатковій угоді до цього Договору. Оплата гонорару не залежить від досягнення чи недосягненняя Об`єднанням позитивного результату, якого бажає Клієнт. Сума гонорару у разі надання Об`єднанням послуг Клієнту у неробочий час, вихідні та святкові дні узгоджується Сторонами та зазначається у додатковій угоді до цього Договору. До гонорару не включаються фактичні витрати, необхідні для виконання Договору. Факт наданих послуг підтверджується актом наданих послуг, що підписується сторонами щомісячно. Гонорар сплачується Клієнтом шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Об`єднання або в інший спосіб відповідно до чинного законодавства. У випадку дострокового розірвання даного Договору з ініціативи Клієнта, Об`єднання не повертає раніше отриманий від Клієнта гонорар та відшкодовані фактичні витрати, необхідні для виконання Договору.

Згідно із копій Актів приймання- передавання наданої правничої допомоги:

№ 224 від 08.05.2024 року вбачається, що ОСОБА_1 з приводу виконання договору № АД-16/2021 від 05.04.2021 року претензій до Об`єднання не має, правнича допомога за весь період надана належно та у повному обсязі на суму 20 000,00 грн;

№ 225 від 08.05.2024 року вбачається, що ОСОБА_2 з приводу виконання договору № АД-15/2021 від 05.04.2021 року претензій до Об`єднання не має, правнича допомога за весь період надана належно та у повному обсязі на суму 20 000,00 грн;

№ 226 від 08.05.2024 року вбачається, що ОСОБА_3 з приводу виконання договору № АД-16/2021 від 05.04.2021 року претензій до Об`єднання не має, правнича допомога за весь період надана належно та у повному обсязі на суму 20 000,00 грн.

Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Витрати на правничу допомогу адвоката можуть включати в себе гонорар адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката.

Для того, щоб суд міг визначити розмір понесених витрат на правничу допомогу з метою їх подальшого розподілу, сторона по справі повинна подати детальний опис наданих робіт (послуг) та здійснених нею витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При відшкодуванні витрат на правничу допомогу розмір судових витрат встановлюється судом на підставі поданих доказів (договори, рахунки, акти виконаних робіт тощо). У такому випадку важливо, щоб договір про надання правничої допомоги був з прозорим ціноутворенням, аби суд міг об`єктивно оцінити вартість та обсяги роботи адвоката. Адвокат повинен також надати детальний опис виконаних робіт з наданням доказів (документального підтвердження) факту виконаних адвокатом робіт.

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, як зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015 р., п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 р., заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до ч.5,6 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При звернення із клопотанням про відмову у стягненні витрат на правову допомогу, представником ОСОБА_4 адвокатом Ковтуновою Л.Ю. не надано доказів на підтвердження факту неспівмірності витрат заявленим вимогам.

Саме лише зазначення на неспівмірність витрат не є підставою для зменшення їх розміру.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Із змісту договорів про надання правничої допомоги від 05.04.2021 року та актів приймання - передавання убачається, що за надання правової і професійної правничої допомоги клієнти виплачують гонорар у розмірі по 20 000,00 грн, кожний.

Зазначений розмір з огляду на складність справи, об`єм наданої допомоги адвокатом, є розумним та підлягає стягненню в повному обсязі.

Щодо вимоги про солідарне стягнення з відповідачів на користь позивачів судових витрат судова колегія зазначає, що відповідно до вимог ч.9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Оскільки під час розгляду справи встановлено, що спір виник саме внаслідок неправильних дій відповідачки ОСОБА_4 , тому судова колегія вважає за необхідне покласти відшкодування судових витрат за розгляд справи в повному обсязі на ОСОБА_4 ..

Виходячи з вищевикладеного судова колегія дійшла висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 понесені ними витрати на правничу допомогу у розмірі по 20 000,00 грн кожному

Керуючись ст. ст.133,137,141,246,270 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Ястребової Євгенії Богданівни про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат на правову допомогу - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 витрати на правничу допомогу під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій в розмірі по 20 000,00 грн кожному.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова

Повне судове рішення складено 14.05.2025 року.