Дата документу 14.05.2025 Справа № 332/4279/24
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 332/4279/24 Пр. № 22-ц/807/503/25Головуючий у 1-й інстанції: Марченко Н.В. Суддя-доповідач: Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Кочеткової І.В., Подліянової Г.С.

за участі секретаря Камалової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦЕНТ - БАНК» на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 11 грудня 2024 року у справі за позовомОСОБА_1 до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦЕНТ - БАНК» (надалі - Банк) про захист прав споживачів

ВСТАНОВИВ:

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом (а.с. 1-9), який у подальшому уточнив (а.с. 32, 61-71) та в якому просив суд: - визнати дії Банку протиправними; - зобов`язати Банк розблокувати картковий рахунок НОМЕР_1 (IBAN НОМЕР_2 ) та суму на ньому у розмірі 17300,00 грн.; - зняти будь - які обмеження на право розпоряджанням його коштами на рахунку та можливістю проводити видаткові та зарахувальні операції та будь які інші безготівкові та готівкові операції, що передбачені умовами банківського обслуговування; стягнути з Банку суму відшкодування відсотків згідно Статті 89 ЗУ "Про платіжні послуги" за весь час блокування коштів у розмірі 6279,90 грн. (а.с.61-64).

В обґрунтування свого позову позивач зазначав, що він є клієнтом Банку, в якому на його ім`я відкритий рахунок НОМЕР_2 та видана картка № НОМЕР_1 . 21.12.2023 року йому стало відомо, що Банк безпідставно заблокував вказаний рахунок, на якому знаходилось 17300,00 грн., у зв`язку з чим, він позбавлений можливості вільно розпоряджатись ними. Після звернення до онлайн підтримки Банку, останній запросив документи, що підтверджують легітимність руху коштів на рахунку. На виконання зазначеної вимоги, позивачем було надано Банку необхідні докази легітимності переказів у повному обсязі, але не зважаючи на це, станом на день звернення з цим позовом до суду, рахунок залишається заблоковано. На підставі викладеного, змушений звернутися до суду за захистом порушених прав.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Марченко Н.В. (а.с.10). Ухвалою суду першої інстанції (а.с.15) провадження у цій справі відкрито.

14.11.2024, через канцелярію суду, від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, якою просить суд: стягнути з АТ «Акцент-Банк» заблоковану суму у розмірі 17300,00 грн. та відшкодувати відсотки за час блокування коштів (за період з 21.12.2023 по 14.11.2024) у розмірі 5968,50 грн.

15.11.2024, через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача, надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що даний позов не підлягає задоволенню, оскільки Банком було зафіксовано підозрілі операції, які мають ознаки вчинення злочину. Банк, на виконання правил Міжнародних платіжних систем, скористався своїми правами, передбаченими умовами договору банківського обслуговування та встановив обмеження на видаткові операції по рахунку на період проведення розслідування і запросив у відповідача наступну інформацію «Для розблокування картки необхідно надати рішення апеляції (інформація щодо блокування контрагента на платформі), скріншот аккаунту з кількістю угод. Підтвердження зарахувань на суми: 17000 грн. від 2023-11-13 о 16:19, сума 11300 грн. від 2023-12-20 о 20:12, сума 1000 грн. від 2023-08-13 о 13:02.). Однак вказана інформація до Банку відповідачем не надана.

15.11.2024, через підсистему «Електронний суд», від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, відповідно до якої, з урахуванням тих же самих підстав, просить суд: визнати дії АТ «Акцент-Банк» протиправними; зобов`язати АТ «Акцент-Банк» розблокувати картковий рахунок НОМЕР_1 (IBAN НОМЕР_2 ) та суму на ньому у розмірі 17300 грн.; зняти будь які обмеження на право розпоряджанням своїми коштами на рахунку та можливістю проводити видаткові та зарахувальні операції та будь які інші безготівкові та готівкові операції, що передбачені умовами банківського обслуговування та стягнути з АТ «Акцент-Банк» суму відшкодування відсотків згідно Статті 89 ЗУ "Про платіжні послуги" за весь час блокування коштів у розмірі 6279,90 грн.

11 грудня 2024 року позивач подав суду першої інстанції заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує частково, просив позовну вимогу щодо стягнення з АТ «Акцент-Банк» суму відшкодування відсотків за весь час блокування коштів у розмірі 6279,90 грн. залишити без розгляду (а.с.112).

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 11 грудня 2024 року (а.с.114-121) позов ОСОБА_1 до Банку про захист прав споживачів у цій справі задоволено.

Визнано протиправними дії Банку щодо блокування банківського карткового рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 (IBAN НОМЕР_2 ).

Зобов`язано Банк зняти встановлене обмеження права на розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на банківському картковому рахунку ( розблокувати рахунок) ОСОБА_1 № НОМЕР_1 (IBAN НОМЕР_2 ) та суми на ньому у розмірі 17300, 00 грн.

Стягнуто з Банку () на користь держави судовий збір у сумі 2422,40 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, Банк, як відповідач, у своїй апеляційній скарзі (а.с.124-128) просив поновити Банку строк на подання апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції скасувати, відмовити у задоволенні позову позивача; стягнути на користь Банку з позивача ОСОБА_1 судові витрати в розмірі судового збору та витрат на правничу допомогу.

В автоматизованому порядку 14.01.2025 року для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Кочеткову І.В. та Подліянову Г.С. (а.с.143). Ухвалою апеляційного суду від 15.01.2025 року (а.с.144-146) витребувано у суду першої інстанції справу, яка надійшла до апеляційного суду 21.01.2025 року (а.с.147). Ухвалою апеляційного суду від 22.01.2025 року клопотання Банку задоволено, строк Банку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції у цій справі поновлено, апеляційну скаргу Банку залишено без руху (а.с.148), Банк усунув недоліки апеляційної скарги у встановлений апеляційним судом строк 04.02.2025 року (а.с. 151-157). Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 10.02.2025 року (а.с.171), дану справу за апеляційною скаргою призначено до апеляційного розгляду (а.с.172), з урахуванням відповідного навантаження судді-доповідача і колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, які за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року також приймають участь у розгляді кримінальних проваджень, штату суддів Запорізького апеляційного суду (10) взагалі, а також відпустки судді-доповідача у період з 17.02.2025 року по 03.03.2025 року включно (довідка - а.с. 183).

Позивач не скористався своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу відповідача у цій справі. Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

У дане судове засідання належним чином повідомлені апеляційним судом про дату, час та місце розгляду цієї справи (а.с.184-186) всі учасники цієї справи не з`явились, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом.

При вищевикладених обставинах, на підставі ст. ст. 371- 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутності всіх учасників цієї справи, які не з`явились.

В силу вимог ст. 247 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи… фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга Банку у цій справі підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Судовими рішеннями є: … рішення, постанови… (ст. 258 ч. 1 п.2,3 ЦПК України).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України в редакції Закону України № 4173-IX від 19.12.2024, який набрав законної сили з 08.02.2025 року, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги ухвалює постанову за правилами статті 35 і глави 9 розділу III цього Кодексу з особливостями, зазначеними у статті 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позов позивача у цій справі, керувався ст. ст. 2, 5, 12 - 13, 76-82, 89, 137, 141, 259, 263 - 265, 273, 354,355 ЦПК України та виходив із обґрунтованості та доведеності останнього.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а рішення суду першої інстанції таким, що ухвалене із додержанням вимог закону, є правильним та законним.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі відповідає.

Так, судом першої інстанції було правильно встановлено, що позивач ОСОБА_1 є клієнтом Банку, в якому на ім`я позивача, на підставі Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк», відкритий картковий рахунок НОМЕР_2 та видана банківську картку № НОМЕР_1 (а.с.81).

03.01.2024 ОСОБА_1 звернувся до АТ «Акцент Банк» із заявою про повідомлення причин блокування 21.12.2023 картки/рахунку № НОМЕР_1 , а також про відновлення безперешкодної роботи вказаного карткового рахунку. Дана заява отримана відповідачем.

29.01.2024 за вих. №20.1.0.0.0/7-20240117/0067 позивачем отримано відповідь (а.с.3), зі змісту якої вбачається, що, у зв`язку з тим, що банком було зафіксовано підозрілі операції, які мають ознаки вчинення злочину, Банк, на виконання правил Міжнародних платіжних систем, скористався своїми правами, передбаченими умовами договору банківського обслуговування. Для розблокування картки необхідно надати рішення апеляції (інформація щодо блокування контрагента на платформі), скріншот аккаунту з кількістю угод. Підтвердження зарахувань на суми: 17000,00 грн. від 13.11.2023 о 16:19 год., суми 11300,00 грн. від 20.12.2023 о 20:12 год. та суми 1000,00 грн. від 13.08.2023 о 13:02 год.

З наданих позивачем в якості доказів: - квитанції №В19Н-СМКМ-7ССЕ-М61Х від 13.11.2023 про зарахування 13.11.2023 о 16:19 год. на карткових рахунок позивача суми у розмірі 17000,00 грн. та - скріншотів спілкування (переписки) між ОСОБА_1 та службою підтримки А-Банку, судом першої інстанції було правильно встановлено, що позивачем, крім квитанції №В19Н-СМКМ-7ССЕ-М61Х від 13.11.2023, відповідачу 24.12.2023 надавалися документи, що підтверджують легітимність руху коштів по зарахуванню суми у розмірі 11300,00 грн. від 20.12.2023 о 20:12 год. та суми 1000,00 грн. від 13.08.2023 о 13:02 год. (а.с.97-107).

Представником відповідача даний факт не спростований, а отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що посилання представника відповідача у відзиві на позовну заяву щодо ненадання позивачем запитуваної інформації, не знайшло свого підтвердження.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ч. 3 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Положеннями ч.1 ч.3 ст.1068 ЦК України банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов`язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідної платіжної інструкції, якщо інший строк невстановлений договором банківського рахунку або законом. Банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунку грошові кошти в день надходження до банку відповідної платіжної інструкції, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунку або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на рахунку, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму та фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, замороження активів, що пов`язані з тероризмом та його фінансуванням, розповсюдженням зброї масового знищення та його фінансуванням, передбачених законом. Банк не має права встановлювати заборону на встановлення обтяження, але може встановлювати розумну винагороду.

Відповідно до ч. 1 ст. 1075 ЦК України договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час. Банк не має права за заявою клієнта розривати договір банківського рахунка чи вчиняти інші дії, що мають наслідком припинення договору, у разі якщо грошові кошти, що знаходяться на відповідному рахунку, заморожені відповідно до Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення".

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 1075 ЦК України банк має право вимагати розірвання договору банківського рахунка у випадках, передбачених законодавством, що регулює відносини у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення .

Частиною 4 ст. 1075 ЦК України встановлює, що банк може відмовитися від договору банківського рахунка та закрити рахунок клієнта у разі наявності підстав, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення". Залишок грошових коштів на рахунку клієнта повертається клієнту.

Тобто, законом чітко встановлено обов`язок банку при відмові від договору банківського рахунка та закриття рахунка клієнта у разі наявності підстав, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення" повернути залишок грошових коштів на рахунку клієнту.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 7 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний у своїй діяльності застосовувати ризик-орієнтований підхід, враховуючи відповідні критерії ризику, зокрема, пов`язані з його клієнтами, географічним розташуванням держави реєстрації клієнта або установи, через яку він здійснює передачу (отримання) активів, видом товарів та послуг, що клієнт отримує від суб`єкта первинного фінансового моніторингу, способом надання (отримання) послуг. Ризик-орієнтований підхід має бути пропорційний характеру та масштабу діяльності суб`єкта первинного фінансового моніторингу.

Застосування ризик-орієнтованого підходу здійснюється в порядку, визначеному внутрішніми документами з питань фінансового моніторингу суб`єкта первинного фінансового моніторингу, з урахуванням рекомендацій відповідних суб`єктів державного фінансового моніторингу, які згідно із цим Законом виконують функції державного регулювання і нагляду за такими суб`єктами первинного фінансового моніторингу.

Суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний здійснювати оцінку/переоцінку ризиків, у тому числі притаманних його діяльності, документувати їх результати, а також підтримувати в актуальному стані інформацію щодо оцінки ризиків, притаманних його діяльності (ризик-профіль суб`єкта первинного фінансового моніторингу), та ризику своїх клієнтів таким чином, щоб бути здатним продемонструвати своє розуміння ризиків, що становлять для нього такі клієнти (ризик-профіль клієнтів).

Згідно з ч. 6 ст. 7 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний встановити неприйнятно високий ризик ділових відносин (фінансової операції без встановлення ділових відносин) стосовно клієнтів у разі: - неможливості виконувати визначені цим Законом обов`язки або мінімізувати виявлені ризики, пов`язані з таким клієнтом або фінансовою операцією; - наявності обґрунтованих підозр за результатами вивчення підозрілої діяльності клієнта, що така діяльність може бути фіктивною.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний здійснювати кожен із заходів належної перевірки. Обсяг дій при здійсненні кожного із заходів належної перевірки визначається суб`єктом первинного фінансового моніторингу з урахуванням ризик-профілю клієнта, зокрема рівня ризику, мети ділових відносин, суми здійснюваних операцій, регулярності або тривалості ділових відносин.

Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» належна перевірка здійснюється в разі: - встановлення ділових відносин (крім ділових відносин, встановлених на підставі договорів страхування за класами страхування, що не передбачають здійснення страхової виплати в разі дожиття застрахованої особи до закінчення строку дії договору страхування та/або досягнення застрахованою особою певного віку, визначеного в такому договорі, за якими клієнтом є фізична особа та загальний страховий платіж не перевищує 27 тисяч гривень або його сума еквівалентна зазначеній сумі, у тому числі в іноземній валюті; а також крім встановлення ділових відносин, які виникають на підставі договорів про участь в лотереї, за умови, що розмір ставки гравця не перевищує 5 тисяч гривень); - наявності підозри; - здійснення платіжних операцій (у тому числі міжнародних) без відкриття рахунка; - проведення фінансової операції з віртуальними активами на суму, що дорівнює чи перевищує 30 тисяч гривень; - виникнення сумнівів у достовірності чи повноті раніше отриманих ідентифікаційних даних клієнта; - проведення разової фінансової операції без встановлення ділових відносин з клієнтами, якщо сума фінансової операції дорівнює або перевищує суму, визначену частиною першою статті 20 цього Закону.

Залежно від рівня ризику проведення фінансової операції належна перевірка клієнта здійснюється також у разі проведення ним кількох фінансових операцій, що можуть бути пов`язані між собою, на загальну суму, що дорівнює або перевищує суму, визначену частиною першою статті 20 цього Закону.

Відповідно до ч. 7 ст. 11 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» суб`єкт первинного фінансового моніторингу має право витребувати, а клієнт, представник клієнта зобов`язані подати інформацію (офіційні документи), необхідну (необхідні) для здійснення належної перевірки, а також для виконання таким суб`єктом первинного фінансового моніторингу інших вимог законодавства у сфері запобігання та протидії.

Ч. 1 ст. 15 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» встановлює, що суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний відмовитися від встановлення (підтримання) ділових відносин/відмовити клієнту у відкритті рахунка (обслуговуванні), у тому числі шляхом розірвання ділових відносин, закриття рахунка/відмовитися від проведення фінансової операції у разі: - якщо здійснення ідентифікації та/або верифікації клієнта, а також встановлення даних, що дають змогу встановити кінцевих бенефіціарних власників, є неможливим або якщо у суб`єкта первинного фінансового моніторингу виникає сумнів стосовно того, що особа виступає від власного імені; - встановлення клієнту неприйнятно високого ризику або ненадання клієнтом необхідних для здійснення належної перевірки клієнта документів чи відомостей; - подання клієнтом чи його представником суб`єкту первинного фінансового моніторингу недостовірної інформації або подання інформації з метою введення в оману суб`єкта первинного фінансового моніторингу; - виявлення у порядку, встановленому відповідним суб`єктом державного фінансового моніторингу, що банк або інша фінансова установа, з якою встановлені кореспондентські відносини, є банком-оболонкою та/або підтримує кореспондентські відносини з банком-оболонкою; - якщо здійснення ідентифікації особи, від імені або в інтересах якої проводиться фінансова операція, та встановлення її кінцевого бенефіціарного власника або вигодоодержувача (вигодонабувача) за фінансовою операцією є неможливим.

Суб`єкт первинного фінансового моніторингу має право відмовитися від проведення підозрілої фінансової операції. У випадках, передбачених цією частиною, суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний протягом одного робочого дня, але не пізніше наступного робочого дня з дня відмови, повідомити спеціально уповноваженому органу про спроби проведення фінансових операцій та про осіб, які мають або мали намір відкрити рахунок/встановити ділові відносини та/або провести фінансові операції або з якими розірвано ділові відносини (закрито рахунок) на підставі цієї статті, а також про проведення фінансових операцій щодо зарахування коштів, які надійшли на рахунок такого клієнта, та про фінансові операції, в проведенні яких було відмовлено.

Згідно із ст. 23 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» суб`єкт первинного фінансового моніторингу, що здійснює або забезпечує здійснення фінансових операцій, має право зупинити здійснення таких операцій, якщо вони є підозрілими, та зобов`язаний зупинити такі фінансові операції у разі виникнення підозри, що вони містять ознаки вчинення кримінального правопорушення, визначеного Кримінальним кодексом України.

У день зупинення фінансової операції суб`єкт первинного фінансового моніторингу повідомляє спеціально уповноваженому органу в установленому законодавством порядку про таку фінансову операцію, її учасників та про залишок коштів на рахунку клієнта, відкритому суб`єктом первинного фінансового моніторингу, який зупинив здійснення фінансової операції, та у разі зарахування коштів на транзитний рахунок суб`єкта первинного фінансового моніторингу - про залишок коштів на такому рахунку в межах зарахованих сум. Таке зупинення фінансових операцій здійснюється без попереднього повідомлення клієнта на два робочі дні з дня зупинення включно.

Спеціально уповноважений орган може прийняти рішення про подальше зупинення фінансових операцій, здійснене відповідно до частини першої цієї статті,на строк до семи робочих днів, про що зобов`язаний негайно повідомити суб`єкта первинного фінансового моніторингу, а також правоохоронні органи, уповноважені приймати рішення відповідно до Кримінального процесуального кодексу України.

Спеціально уповноважений орган уразі виникнення підозр може прийняти рішення про зупинення видаткових фінансових операцій на строк до семи робочих днів, про що зобов`язаний негайно повідомити суб`єкту первинного фінансового моніторингу, а також правоохоронним органам, уповноваженим приймати рішення відповідно до Кримінального процесуального кодексу України. У такому разі суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний в день отримання, але не пізніше 11 години наступного робочого дня після отримання відповідного рішення, повід омити спеціально уповноваженому органу про залишок коштів на рахунку клієнта, фінансові операції (кошти) за яким були зупинені, та у разі зупинення фінансових операцій на транзитних рахунках суб`єкта первинного фінансового моніторингу - про залишок коштів на таких рахунках у межах зарахованих сум.

У разі прийняття рішення відповідно до частин другої і третьої цієї статті спеціально уповноважений орган протягом строку подальшого зупинення відповідних фінансових операцій або зупинення видаткових фінансових операцій проводить аналітичну роботу, збирає необхідну додаткову інформацію, обробляє, перевіряє, аналізує її та у разі, якщо за результатами перевірки: - ознаки легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму, або вчинення іншого кримінального правопорушення, не підтверджуються, спеціально уповноважений орган зобов`язаний негайно, але не пізніше наступного робочого дня, скасувати своє рішення про подальше зупинення відповідних фінансових операцій або зупинення видаткових фінансових операцій та повідомити про це суб`єкта первинного фінансового моніторингу; - є мотивовані підозри, - спеціально уповноважений орган приймає рішення про продовження зупинення відповідних фінансових операцій (видаткових фінансових операцій), готує і подає відповідний узагальнений матеріал або додатковий узагальнений матеріал правоохоронним органам, уповноваженим приймати рішення відповідно до Кримінального процесуального кодексу України, та в день прийняття такого рішення інформує відповідного суб`єкта первинного фінансового моніторингу про дату закінчення строку зупинення відповідних фінансових операцій. Строк зупинення відповідних фінансових операцій продовжується спеціально уповноваженим органом з наступного робочого дня після подання відповідного узагальненого матеріалу або додаткового узагальненого матеріалу за умови, що загальний строк такого зупинення не перевищуватиме 30 робочих днів.

Правоохоронні органи протягом строку продовження зупинення відповідних фінансових операцій (видаткових фінансових операцій) здійснюють досудове розслідування та у разі, якщо: - встановлено відсутність події кримінального правопорушення або відсутність у діянні складу кримінального правопорушення, - негайно інформують про це спеціально уповноважений орган; - наявні обґрунтовані підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та накладено арешт на відповідні рахунки у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України, - інформують про це спеціально уповноважений орган протягом двох робочих днів з дня винесення судом ухвали про арешт майна із зазначенням її номера та дати.

Спеціально уповноважений орган у день отримання від правоохоронного органу інформації, передбаченої абзацами п`ятої та шостої цієї частини, зобов`язаний скасувати своє рішення про продовження зупинення відповідних фінансових операцій (видаткових фінансових операцій) та повідомити про це суб`єкта первинного фінансового моніторингу.

У разі накладення у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України, арешту на рахунки клієнта, операції по яких зупинено відповідно до частин першої - третьої або дев`ятої цієї статті, суб`єкт первинного фінансового моніторингу інформує про це спеціально уповноважений орган у день надходження для виконання ухвали суду про арешт майна із зазначенням її номера та дати.

Суб`єкт первинного фінансового моніторингу поновлює проведення фінансових операцій: - третього робочого дня з дня зупинення фінансової операції у разі неотримання суб`єктом первинного фінансового моніторингу протягом строку, передбаченого частиною першою цієї статті, рішення спеціально уповноваженого органу про подальше зупинення фінансової операції; - негайно, але не пізніше наступного робочого дня після дня отримання суб`єктом первинного фінансового моніторингу протягом строку, зазначеного в рішенні спеціально уповноваженого органу про подальше зупинення відповідних фінансових операцій відповідно до частини другої цієї статті або про зупинення видаткової фінансової операції відповідно до частини третьої цієї статті, повідомлення про скасування спеціально уповноваженим органом такого рішення, але не пізніше 31 робочого дня з дня зупинення фінансової операції; - наступного робочого дня після дати закінчення строку зупинення відповідних фінансових операцій, зазначених у рішенні спеціально уповноваженого органу про продовження зупинення відповідних фінансових операцій (видаткових фінансових операцій); - негайно, але не пізніше наступного робочого дня після дня отримання суб`єктом первинного фінансового моніторингу доручення спеціально уповноваженого органу відповідно до частини третьої статті 31 цього Закону про поновлення фінансових операцій, зупинених на виконання відповідного запиту уповноваженого органу іноземної держави.

Суб`єкт первинного фінансового моніторингу не пізніше наступного робочого дня після поновлення проведення фінансових операцій інформує про це спеціально уповноважений орган (ч. 10).

Суб`єкт первинного фінансового моніторингу на письмовий запит клієнта повідомляє йому у письмовій формі номер та дату рішення спеціально уповноваженого органу про продовження зупинення відповідних фінансових операцій (видаткових фінансових операцій) (ч. 11).

Строки зупинення фінансових операцій суб`єктами первинного фінансового моніторингу та спеціально уповноваженим органом, зазначені у частинах першій - третій та дев`ятій цієї статті, є остаточними та продовженню не підлягають (ч. 12).

Відповідно до Програми ідентифікації, верифікації та вивчення клієнтів Банку, затверджені рішенням Правління банку АТ «А-Банк» протоколом №23098360 від 24.12.2020 (ділі - Програма) Банк зобов`язаний здійснювати належну перевірку нових та наявних клієнтів у випадках, передбачених ст. 11 Закону про ПВК/ФТ (Розділ ІV Програми п. 2).

Відповідно до п. 4 розділу ІV Програми банк має право витребувати, а клієнт зобов`язаний надати документи та відомості, необхідні для здійснення ідентифікації та/або верифікації, аналізу та виявлення фінансових операцій, що підлягають фінансовому моніторингу, та інші передбачені законодавством документи на відомості, які витребовує банк з метою виконання вимог законодавства, яке регулює відносини у сфері запобігання легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення. У разі ненадання клієнтом документів, необхідних для здійснення ідентифікації та/ або верифікації, аналізу та виявлення фінансових операцій, що підлягають фінансовому моніторингу, рахунок не відкривається, договори (фінансові операції) не укладаються (не здійснюються).

Відповідно до п. 6 розділу ІV Програми банк має право відмовитися від встановлення (підтримання) договірних відносин (у тому числі шляхом розірвання договірних відносин) чи проведення фінансової операції, у разі відмови особою надати документи/інформацію, передбачену діючим законодавством.

Крім того, суд першої інстанції правильно при розгляді у відповідності до положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України врахував висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постанові Верховного Суду у справі ЄУН № 761/40546/16-ц від 04.09.2019.

Судом першої інстанції було правильно встановлено, що відповідач, як суб`єкт первинного фінансового моніторингу, витребував у позивача інформацію необхідну для здійснення належної перевірки, а позивач, як клієнт, надавав необхідну для здійснення належної перевірки інформацію. При цьому, матеріали справи не містять доказів, що відповідачем на адресу позивача направлялися будь-які зауваження, або заперечення, щодо неналежності наданих ним документів для здійснення належної перевірки інформації, необхідної для розблокування його рахунку.

Відповідач у цій справі у суді першої інстанції належним чином не обґрунтував правомірність блокування (обмеження використання) карткового рахунку, відкритого на ім`я позивача, не надав доказів звернення із заявою до правоохоронних органів про незаконні, на думку банку, дії клієнта, не довів порушення позивачем вимог законодавства, зокрема Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», за наслідками порушення яких було заблоковано його карткові рахунки, порушив строки зупинення фінансових операцій, передбачені Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» без належного обґрунтування.

При вищевикладених обставинах, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог позивача у цій справі, оскільки таким чином можливо відновити порушені права позивача щодо користування своїми коштами на рахунку (розблокування рахунку).

Доводи апеляційної скарги Банку є такими, що не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі, а лише відображають позицію відповідача, яку він та його представник вважають такою, що є єдино правильною та єдино можливою.

Суд першої інстанції розглянув дану справу з додержанням вимог ЦПК України, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, яким надав відповідну оцінку з дотриманням вимог ст. 89 ЦПК України. За змістом якої: «Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)».

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України). Підстави для звільнення від доказування відповідача, передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні. Банк та його представник не надали суду першої інстанції належних, допустимих доказів в обґрунтування своїх заперечень проти позову позивача та, відповідно, у спростування останнього у цій справі.

Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги відповідача. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України). В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Проте, не може бути доказом, передбаченим ст. 367 ч. 3 ЦПК України, якій може бути прийнятий апеляційним судом до уваги у цій справі на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України з метою повного та всебічної перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги Банку у цій справі, наданий Банком вперше лише апеляційному суду до його апеляційної скарги меморіальний ордер від 15 листопада 2024 року на суму 17300,63 грн., отримувач ОСОБА_1 за розпорядження позивача Банку про перерахування з його рахунку НОМЕР_3 ( НОМЕР_2 ) на його рахунок фізичної особи НОМЕР_4 ( НОМЕР_5 ) (а.с. 135), хоча й датований датою до ухвалення оскаржуваного рішення від 11 грудня 2024 року у цій справі.

Оскільки, в силу вимог ст. 367 ч. 6 ЦПК України апеляційний суд не може надавати оцінку доказу (переглядати по суті доказ) у цій справі, якій суд першої інстанції у цій справі не досліджував (не розглядав), так як Банк не надавав його суду першої інстанції для долучення до матеріалів цієї справи на свій власний розсуд, тобто без поважних причин. Так як за змістом ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Однак, при вищевикладених обставинах, у матеріалах цієї справи відсутні та Банком апеляційному суду не надані докази того, що Банк не мав об`єктивної можливості надати цей доказ суду першої інстанції у цій справі з причин, що об`єктивно не залежали від неї (тобто поважних причин).

Позивач у цій справі вказаної інформації суду першої інстанції також не повідомляв, від позову не відмовлявся, а, навпаки, просив спочатку задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі (заява позивача від 04.12.2024 року у суді першої інстанції а.с. 108), а в подальшому просив суд першої інстанції у цій справі лише залишити без розгляду 2 частину його позовної заяви (а.с. 63) про стягнення з Банку суми відшкодування відсотків за весь час блокування коштів в розмірі 6279,90 грн. (заява від 11 грудня 2024 року а.с. 112), яку було враховано судом першої інстанції у цій справі при ухваленні оскаржуваного судового рішення, у зв`язку із чим, суд першої інстанції саме вказану вимогу позивача про стягнення відсотківоскаржуваним рішенням у цій справі по суті у цій не розглядав, про що прямо зазначено у самому оскаржуваному рішенні суду першої інстанції у цій справі (а.с.115), але помилково не постановив у цій справі письмової ухвали про залишення позовних вимог позивача у цій частині (стягнення відсотків) без розгляду на виконання вимог ст. 257 ч. 1 п. 5 ЦПК України.

Проте, останнє не може бути підставою для скасування правильного по суті оскаржуваного рішення суду першої інстанції у цій справі, а може бути у подальшому лише питанням виконання цього рішення у цій справі. Оскільки, в силу вимог ст. 376 ч. 2 ЦПК України лише порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, можуть бути підставою для скасування або зміни рішення.

Також, описки суду першої інстанції у цій справі у мотивувальній частині оскаржуваного рішення про часткове задоволення позову позивача у цій справі, а саме лише в 1 (одному) реченні «… Суд, ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав …» замість правильно у подальшому по всьому тексту оскаржуваного рішення та зокрема у резолютивній його частині про повне задоволення позовних вимог позивача у цій справі, які він підтримував станом на дату подачі заяви віл 11.12.2024 року (а.с. 112).

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги Банку, як відповідача, не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням вимог ЦПК України.

Також, судом першої інстанції правильно, з додержанням вимог ст. ст. 133, 141 ЦПК України, було вирішено питання про розподіл судових витрат, пов`язаних із розміром цієї справи судом першої інстанції.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі або ж його зміни.

Крім того, в силу вимог ст. ст. 133, 141 ч. ч. 1, 6, 13 ЦПК України, враховуючи, що позивач, як споживач, у цій справі звільнений від сплати судового збору у всіх судових інстанціях в силу вимог закону, в разі відмови Банку у задоволенні його вищезазначеної апеляційної скарги у цій справі, останній не має права на компенсацію за рахунок держави будь-яких судових витрат у цій страві, та у тому у вигляді судового збору за апеляційну скаргу у належному розмірі 2906,88 грн. (розрахунок останнього наведений був раніше у цій справі в ухвалі апеляційного суду від 12 лютого 2025 року - а.с. 180; платіжне доручення Банку на суму сплати судового збору 3633,60 грн. - а.с. 137).

При цьому, апеляційним судом також встановлено, що раніше ухвалою апеляційного суду від 12 лютого 2025 року (а.с.180) вже було повернуто Банку зайво сплачену суму судового збору за подання вищезазначеною апеляційної скарги у цій справі у розмірі 726,72 грн. в порядку задоволення відповідної заяви Банку (а.с.164-169).

Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-369, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦЕНТ - БАНК» залишити без задоволення.

Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 11 грудня 2024 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова апеляційним судом складена 16.05.2025 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Кочеткова І.В. Подліянова Г.С.