Справа № 519/744/25
Провадження № "Е"2-з/519/6/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2025 м. Південне

Південний міський суд Одеської області у складі: головуючого судді Лемця С.П., за участі секретаря судового засідання Волкової Н.О., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 адвоката Тішуніна Олександра Анатолійовича про забезпечення зустрічного позову,

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 адвокат Тішунін Олександр Анатолійович звернувся з заявою про забезпечення зустрічного позову, яка обґрунтована тим, що до Південного міського суду Одеської області представником Сілаєва О.А. подано позов до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В позовній заяві позивач ставить питання про припинення сервітуту ОСОБА_1 на користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .

З доводами, викладеними в позовній заяві, відповідач категорично не згодний, тому що дане питання неодноразово розглядалось Южним міським судом Одеської області та ухвалено рішення: про виділення у користування ОСОБА_1 кімнати у розмірі 18,8 кв.м., про вселення та усунення перешкод в користуванні квартирою (судові рішення у справі № 519/733/13-ц, справі № 519/365/15-ц та справі № 519/590/20).

Відповідно до ст. 193 ЦПК України відповідач пред`явив зустрічний позов. В зустрічному позові ОСОБА_1 просить: визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 від 24 січня 2025 р. посвідчений приватним нотаріусом Одеського районного нотаріального округу Одеської області Кармасьовою О.В. та скасувати запис про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно вищевказану квартиру.

З урахуванням викладеного та обставин, що стали підставою для звернення до суду із

зустрічним позовом про визнання договору недійсним, представник позивача за зустрічним позовом зазначає, що незастосування заходів забезпечення позову може призвести до того, що обраний спосіб захисту у цій справі не буде ефективним, оскільки у разі вчинення будь - яких

дій щодо відчуження майна, яке є предметом оспорюваного договору, буде неможливим виконання рішення у випадку задоволення зустрічного позову та зумовить необхідність подальшого звернення до суду з метою повернення майна.

За правилами ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява розглядається без повідомлення учасників справи.

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову, дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, і їх значення полягає в тому, що вони захищають законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення.

Інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 4 Постанови Пленуму №9 Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо: необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співрозмірними заявленим позовним вимогам, мають бути безпосередньо пов`язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

При цьому, співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заява повинна бути належним чином мотивована, а її доводи - підтверджені.

Не може бути задоволено клопотання про забезпечення позову, якщо заявник не надав докази, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, передбачених ЦПК України.

У статті 41 Конституції України зазначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.

У своєму правовому висновку, сформульованому у постанові від 13 січня 2020 року (справа №922/2163/17) Верховний Суд зазначив, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Саме лише посилання в заяві, що незастосування заходів забезпечення позову може призвести до того, що обраний спосіб захисту у цій справі не буде ефективним, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Також суд звертає увагу, що позивач за зустрічним позовом не ставить питання про визнання права власності на спірну квартиру. Представником ОСОБА_1 заявлено позов, кінцевою метою якого є відмова в задоволенні позовних вимог по первісному позову та виконання судового рішення у справі № 519/590/20 в частині усунення перешкод в користуванні квартирою, про що ним самим зазначено в заяві про забезпечення зустрічного позову.

Стороною позивача за зустрічним позовом не доведено реальних намірів ОСОБА_2 відчужити вищевказану квартиру. При цьому, як вбачається із матеріалів справи, останній сам звернувся до суду із позовом про припинення сервітуту ОСОБА_1 на користування спірною квартирою.

Відповідно до усталеної прецедентної практики ЄСПЛ, напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: (а) чи є втручання законним; (б) чи переслідує воно «суспільний інтерес» (public interest, general interest, general interest of the community); (в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям (must be a reason ablerelationship of proportionality between the means employed and the aims pursued).

ЄСПЛ констатує порушення державою ст. 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

У відповідності до положень ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не лише позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, а тому дослідивши матеріали справи та з урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 149-153 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Тішуніна Олександра Анатолійовича про забезпечення зустрічного позову.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Сергій ЛЕМЕЦЬ