ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4544/25 Справа № 180/1885/24 Суддя у 1-й інстанції - Янжула О. С. Суддя у 2-й інстанції - Гапонов А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді-доповідача Гапонова А.В.

суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.

за участю секретаря Сахарова Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" про розірвання договору, стягнення моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, внаслідок виконання трудових обов`язків,

- за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Чепурнов Віталій Іванович,

- за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат»,

на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 22 січня 2025 року, -

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

03.09.2024 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Чепурнов В.І. звернувся до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовом до Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" про розірвання договору, стягнення моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, внаслідок виконання трудових обов`язків.

Просив стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 195000,00 гривень та витрати на правничу допомогу в сумі 15 000,00 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 22 січня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" про розірвання договору, стягнення моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, внаслідок виконання трудових обов`язків задоволено частково.

Визнано недійсним та розірвано договір про добровільне відшкодування моральної шкоди, укладений 25 березня 2024 року між головою правління Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" Алєксєєвим О.М. та ОСОБА_1 .

Стягнуто з Акціонерного Товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" на користь ОСОБА_1 , в відшкодування моральної шкоди 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок, без утримання податку та обов`язкових платежів.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Акціонерного Товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211 гривень 20 копійок.

Стягнуто з Акціонерного Товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" судовий збір на користь держави в розмірі 1211 гривень 20 копійок.

Стягнуто з Акціонерного Товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" на користь ОСОБА_1 , витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

19.02.2025 року від Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат»надійшла апеляційна скарга, в якій ставиться вимога про скасування рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 22 січня 2025 року та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги зазначено, суд першої інстанції не прийняв до уваги, що АТ «Марганецький ГЗК» вже перерахувало на рахунок ОСОБА_1 моральну шкоду.

Крім того, суд не прийняв до уваги, що відповідно до п.5 зазначеного договору при виконанні АТ «Марганецький ГЗК" усіх своїх зобов?язань моральна шкода, пов?язана з втратою здоров?я внаслідок виявлених захворювань позивача внаслідок роботи у шкідливих умовах на АТ "Марганецький ГЗК", вважається відшкодованою у повному обсязі.

Застосовуючи ст.233 ЦК України суд першої інстанції не встановив яка у позивача була тяжка обставина, та не встановив що правочин був вчинений у на вкрай невигідних умовах.

27.02.2025 року від ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Чепурнов Віталій Івановичнадійшла апеляційна скарга, в якій ставиться вимога про зміну рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 22 січня 2025 року та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги зазначено, що визначивши розмір відшкодування моральної шкоди, суд не врахував тяжкості наслідків, які настали в здоров`ї позивача, незворотності змін його здоров?я, розмір втрати працездатності, відсутності наявності динаміки покращення стану позивача, постійний характер страждань. Під час визначення розміру моральної шкоди, суд не врахував що ОСОБА_1 було звільнено з підприємства відповідача ще 01 липня 2020 року та протягом 4 ( чотирьох ) років підприємство гальмувало процес розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, яким би було встановлено наявні у ОСОБА_1 хронічні професійні захворювання.

Крім того, визначаючи розмір моральної шкоди суд не врахував що договір, всупереч пункту 6, був підписаний ОСОБА_1 під час перебування з 18 березня 2024 року по 26 березня 2024 року на стаціонарному лікуванні Марганецькій міській лікарні, тобто в хворобливому стані, під дією ліків.

Саме тому позивач вважає необхідним визначити розмір моральної шкоди в сумі 195000,00 гривень, що буде відповідати принципу розумності та справедливості.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

17.03.2025 року від Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат»надійшоввідзив на апеляційну скаргу, в якому просить суд, апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Чепурнов Віталій Іванович залишити без задоволення, рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 22 січня 2025 року скасувати, та відмовити у задоволенні позову.

20.03.2025 року від ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Чепурнов Віталій Іванович надійшоввідзив на апеляційну скаргу, в якому просить суд, відмовити в задоволенні апеляційної скарги Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат».

В АПЕЛЯЦІЙНОМУ СУДІ

Представник Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» Фірсова С.В. доводи апеляційної скарги підтримав, проти задоволення апеляційної скарги позивача заперечував.

Представник Захарова Т.В. адвокат Чепурнов Віталій Іванович доводи своєї апеляційної скарги підтримав, проти задоволення апеляційної скарги відповідача заперечував.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, апеляційну скаргу відповідача необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та винести нове рішення з наступних підстав.

Судом першої інстанції взагалі встановлені наступні обставини справи.

ОСОБА_1 знаходився у трудових відносинах з Марганецьким гірничо-збагачувальним комбінатом", правонаступником якого на даний час є Акціонерне товариство "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат", що підтверджується копією трудової книжки Серії НОМЕР_1 , заведеної 27 грудня 1999 року на ОСОБА_2 .

За час роботи на даному підприємстві він отримав хронічні професійні захворювання, які обумовлено умовами в яких він працював.

Представник позивача у позові зазначає, що незважаючи на наявні у ОСОБА_1 хронічні професійні захворювання, направлення на обласний МКЕК № 2, згідно п. 10.17 Постанови Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року № 1317 «Положення про МСЕК», на протязі 4 (чотирьох) років він отримати не міг. Представники акціонерного товариства «Марганецький гірничо -збагачувальний комбінат» повідомили позивача, що вони будуть сприяти йому в направленні на МСЕК лише за умови підписання договору про добровільне відшкодування моральної шкоди. Так, представник акціонерного товариства «Марганецький гірничо- збагачувальний комбінат» Фомченко, саме в час перебування ОСОБА_1 період з 18 березня 2024 року по 26 березня 2024 року на стаціонарному лікуванні в Марганецькій міській лікарні запросив ОСОБА_1 та запропонував підписати договір про добровільне відшкодування моральної шкоди, на визначену відповідачем суму, без жодного обговорення її розміру. ОСОБА_1 розуміючи, що саме від акціонерного товариства «Марганецький гірничо - збагачувальний комбінат» залежить його допуск до МСЕК та подальше визначення розміру відсотку втрати професійної працездатності, встановлення групи Інвалідності і як наслідок отримання регресних виплат від держави, вимушений був погодиться на умови договору визначені відповідачем, на вкрай невигідних умовах. 25 березня 2024 року ОСОБА_1 , в стані гіпертонічного кризу, запрошено в акціонерне товариство «Марганецький гірничо - збагачувальний комбінат» для підписання договору про добровільне відшкодування моральної шкоди в сумі 12422,37 гривень.

При цьому посилається на те, що 25 березня 2024 року позивач з ОСОБА_3 не зустрічався, не обговорював розмір моральної шкоди, тому що йому надано вже виготовлений раніше та підписаний договір.

У судовому засіданні було встановлено, що також вбачається з матеріалів справи, що договір про добровільне відшкодування моральної шкоди між АТ «Марганецький ГЗК» та ОСОБА_1 укладено 25 березня 2024 року, а відповідно до виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного хворого) КЗ Марганецька ЦМЛ ДОР ОСОБА_1 в період часу з 18.03.2024 року по 26.03.2024 року знаходився на лікуванні в амбулаторно-поліклічному закладі. з діагнозом: гіпертонічна хвороба 2 ст., неускладнений криз. При цьому мав скарги на підвищення АТ, головний біль, запаморочення, хитку ходу, відчуття серцебиття, метеочутливість.

Попри це ОСОБА_1 в період часу з 09.02.2024 року по 20.02.2024 року перебував на лікуванні в КП "Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. Мечнікова, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого, а в період з 27.02.2024 року по 11 березня 20024 року перебував на лікуванні у державній установі "Український науково-дослідний інститут промислової медицини, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого.

Таким чином суд приходить до висновку що спірний правочин, а саме - договір про добровільне відшкодування моральної шкоди укладений між АТ «Марганецький ГЗК» та ОСОБА_1 , останнім укладено під впливом тяжкої для нього обставини - тяжкої хвороби, на вкрай невигідних для нього умовах.

Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги Серія 12 ААА №144490 від 20.06.2024 року ОСОБА_1 первинно ступінь втрати професійної працездатності встановлено у загальному розмірі 65%, з яких: 30% радик., 20% по вібр. хв., 15% ХОЗЛ та третю групу інвалідності. Дата переогляду 10.05.2025 року.

Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією Серія 12 ААГ №573623 від 20.06.2024 року ОСОБА_1 первинним оглядом встановлена третя група інвалідності, за профзахворюванням. Дата переогляду 10.05.2025 року.

Виходячи з медичних висновків, акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання ОСОБА_1 ( Форма П-4), суд прийшов до висновку про те, що у зв`язку з небезпечними умовами праці, низьким рівнем техніки безпеки та впливом комплексу виробничих шкідливих факторів на підприємстві, позивач отримав професійні захворювання.

Під час судового розгляду доведено, що позивачу спричинено моральну шкоду, у зв`язку з ушкодженням здоров`я, внаслідок неналежного виконання відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці, що спричинило виникнення у позивача професійного захворювання.

У зв`язку з вищевикладеним, судом встановлено, що укладений між сторонами договір 25 березня 2024 року про відшкодування моральної шкоди було укладено до встановлення у позивача стійкої втрати працездатності вперше висновком МСЕК.

Внаслідок втрати професійної працездатності, у позивача наявна моральна шкода, оскільки він відчуває фізичний біль та душевні страждання, погіршилися його здібності, переживання викликані наслідками професійного захворювання, він втратив професійну працездатність, позбавлений можливості реалізації своїх здібностей, змушений постійно приймати лікарські препарати, постійно відчуває наслідки професійного захворювання, що свідчить про заподіяння позивачу моральної шкоди.

Вирішуючи питання про розмір завданої позивачу моральної шкоди, суд враховує значні тяжкі зміни його життєвих зав`язків, ступінь втрати ним професійної працездатності, глибину фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого та позбавлення його можливості їх реалізації, тривалість та характер моральних переживань, що пов`язані з перенесенням позивачем фізичного болю, необхідністю вжиття додаткових зусиль для організації свого життя у зв`язку зі ушкодженням здоров`я, інших обставин справи, з урахуванням вимог розумності і справедливості, суд першої інстанції вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди суму 150 000 грн., без утримання податку та обов`язкових платежів.

Представник позивача також просив стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 15 000 гривень.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу надав суду: договір про надання правової допомоги від 25 серпня 2024 року укладений між адвокатом Чепурновим В.І. та ОСОБА_1 ; копію посвідчення адвоката №2211; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №2533; квитанція Серія ББА №117820 від 25.08.2024 року на суму 15 000,00 грн.; копію ордера на надання правничої допомоги Серія АЕ №1313810; Акт виконаних робіт від 31 серпня 2024 року, з якого вбачається, що на складання даної позовної зави адвокатом витрачено 7 годин, вартість робіт становить 7000,00 грн., загальна вартість виконаних робіт складає 15 000,00 грн., однак вона не є повністю необгрунтована.

З урахуванням критеріїв співмірності складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з конкретних обставин даної справи, суд вважає, що зазначені представником позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 15 000 гривень, є завищеними та недостатньо обґрунтованими.

З урахуванням предмета спору, ціни позову, складністю справи, обсягу виконаної роботи, необхідності та розумності відповідних витрат, враховуючи, що витрати у визначеному представником позивача розмірі не є пропорційними до ціни позову, суд першої інстанції вважає, що з відповідача у даній справі підлягає стягненню лише частина витрат, а саме: 10 000 гривень.

Встановивши зазначені обставини суд першої інстанції прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Але колегія суддів апеляційного суду з таким висновком суду першої інстанції погодитись не може з огляду на таке.

Згідно із вимогами ст. 203 ЦК України, для чинності правочину, його зміст не може суперечити нормам ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, моральним засадам суспільства; волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі: правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямованим на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до вимог ч. 1ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання у момент вчинення правочину стороною або сторонами вимог встановлених частинами третьою (вільність волевиявлення учасників правочину та відповідність його їх внутрішній волі), п`ятою (реальність настання правових наслідків, що обумовлені ним) ст. 203 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст. 233 ЦК України правочин, який вчинений особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину . Відповідно до судової практики суд задовольняє позов про визнання такого правочину недійсним, якщо мають місце дві умови: 1) особа вчиняє правочин під впливом тяжкої для неї обставини, під якою розуміють важке майнове становище, яке виражається у відсутності засобів, необхідних для нормального існування людини і це може стосуватися як самої фізичної особи, так і членів її сім`ї; 2) умови правочину вкрай невигідні для цієї особи.

Проаналізувавши надані позивачем докази, суд вважає, що вищенаведені підстави застосування ст. 233 ЦК України, позивачем не доведені.

Як роз`яснив Пленум ВСУ у п.23 Постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року, правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі ст.233 ЦК, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути важка хвороба особи, членів її сім`ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин. Особа (фізична чи юридична) має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки. Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах.

Частиною першою ст. 233 ЦК України, передбачено, що правові наслідки правочину, який вчинено під впливом тяжкої обставини, це - правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину.

Ті обставини, які позивач поклав в основу позову, як тяжкі обставини не були доведені належними та допустимими доказами та не відповідають дійсності.

До тяжких обставин відповідно до частини першої статті 233 ЦК України може бути віднесено тяжку хворобу особи, членів її сім`ї чи родичів, смерть годувальника, загрозу втратити житло чи загрозу банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин. При цьому слід мати на увазі, що тяжка обставина має бути саме для тієї особи, яка вчинила правочин.

Так позивачем у позові зазначено, що ОСОБА_1 усвідомлюючи, що він не може потрапити на МСЕК, і розуміючи, що саме від АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» залежить його допуск до МСЕК та подальше визначення розміру відсотку втрати професійної працездатності, встановлення групи інвалідності і як наслідок отримання регресних виплат від держави, вимушений був погодиться на умови договору, визначені відповідачем 25 березня 2024 року.

Але це ствердження позивача не відповідає дійсності.

Форму направлення на МСЕК оформлює лікар-куратор медзакладу, де лікується чи проживає пацієнт. Направлення передають до МСЕК на підставі наявності ознак інвалідності, закінчення попереднього терміна інвалідності чи необхідності продовження лікарняного.

Направлення на МСЕК заповнюється у формі № 088/о. Форма № 088/о заповнюється лікарем закладу охорони здоров`я за місцем проживання чи лікування хворого, підписується головою і членами лікарсько-консультаційної комісії і надсилається в медико-соціально-експертну комісію.

Тобто для отримання направлення на МСЕК необхідно завершити повний курс лікування і у випадку наявності стійких порушень функцій організму, які призводять до порушення життєдіяльності буде надано направлення у формі № 088/о.

Отже, підприємство-відповідач по справі не мало жодного відношення ні до направлення позивача для проходження МСЕК, ні до встановлення відсотків втрати працездатності.

Крім того, позивачем не доведено, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах.

Таким чином, матеріали цивільної справи не містять доказів для визнання договору від 25 березня 2024 року недійсним на підставі ст.233 ЦК України.

Щодо відшкодування моральної шкоди.

Як встановлено по справі, Акціонерне товариство «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» з метою відшкодування позивачу моральної шкоди перерахувало останньому в строк до 02.04.2024 року 10 000, 00 грн.

Відповідно до п.5 Договору про добровільне відшкодування моральної шкоди (а.с. 55 зворот), при виконанні АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» усіх своїх зобов`язань за цим договором, моральна шкода, пов`язана з втратою здоров`я, внаслідок виявлених захворювань фізичної особи колишнього працівника АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внаслідок роботи в шкідливих умовах на АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат», вважати відшкодованою у повному обсязі.

Законодавство України не передбачає право на повторне відшкодування моральної шкоди.

При таких обставинах апеляційна скарга Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з винесенням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Чепурнов Віталій Іванович не підлягає задоволенню.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Враховуючи, в оскаржуваному рішенні є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Чепурнов Віталій Іванович залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» задовольнити.

Рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 22 січня 2025 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" про розірвання договору, стягнення моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, внаслідок виконання трудових обов`язків залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення виготовлено 13.05.2025 року.

Судді: