Справа № 464/8676/24
пр.№ 2-др/464/21/25
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12.05.2025 року м.Львів
Сихівський районний суд міста Львова
в складі: головуючого судді Борачка М.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження питання про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
в провадженні Сихівського районного суду м. Львова перебувала цивільна справа за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 16 квітня 2025 року позов задоволено частково, вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» 4825,78 грн. основного боргу, 159,80 грн. інфляційних втрат, 42,28 грн. 3% річних та 779,83 грн. судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат, які підлягають відшкодуванню з позивача у зв`язку з розглядом справи.

Представник позивача заперечила проти задоволення заяви представника відповідача, подавши відповідне клопотання. Вона вказує, що адвокатом не долучено жодного доказу про те, що Карпенко О.В. оплатила послуги адвоката. Заявлена сума витрат є явно завищеною.

На розгляд питання про ухвалення додаткового рішення учасники справи не викликались.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно п.2 ч.3 ст.259 ЦПК України суд може вирішити питання розподілу судових витрат в додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3, 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, в тому числі, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Дослідивши матеріали справи, заяву представника відповідача, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини 1, пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із пунктом 3 частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки у даній справі суд частково задоволив позовні вимоги, то витрати на професійну правничу допомогу у цій частині покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно із частинами 1, 2 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 3 статті 137 ЦПК України унормовано, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 141 ЦПК України).

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу представником відповідача подано суду:

1) Копію Договору про надання правової допомоги від 03.02.2025.

2) Копію детального опису робіт наданих адвокатом, згідно якого загальна вартість виконаних робіт становить 16500 грн.

3) Копію Акта приймання-передачі наданих послуг №3101 до договору про надання правової допомоги від 03.02.2025, згідно якого правова допомога надавалась в наступному обсязі: консультація щодо захисту прав клієнта в Сихівському районному суді м.Львова (1500 грн.), вивчення матеріалів наданих для написання та подачі відзиву на позовну заяву (3000 грн.), ознайомлення із судовою практикою в подібних правовідносинах (3000 грн.), написання та відправлення письмових пояснень, клопотань (3000 грн.), участь в судових засіданнях (6000 грн.).

У матеріалах справи наявні також Ордер серії ВС №1344458 від 04.02.2025, виданий Адвокатським об`єднанням «Західна правова група» адвокату Качор С.Б., та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЛВ №001020 від 06.06.2018.

Здійснивши аналіз та оцінку наданих відповідачем доказів понесення ним витрат на професійну правничу допомогу у справі, суд дійшов висновку, що факт надання йому професійної правничої допомоги підтверджується матеріалами справи.

Так, як вбачається з матеріалів справи, позивач просив стягнути з відповідача 19522,58 грн. заборгованості. Рішенням суду позов задоволено частково, з відповідача стягнуто 5027,56 грн. що в пропорції до задоволених вимог складає 25,75% (5027,86 грн / 19522,58 грн.).

Розподіляючи судові витрати у даній справі, суд також зазначає, що відповідно до частини 4 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підставі критеріїв, які визначені в частині 4 статті 137 ЦПК України суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 137 ЦПК України).

Слід зауважити, що при здійсненні розподілу судових витрат (в тому числі і витрат на правову допомогу) суд може керуватися положеннями статті 141 ЦПК України, зокрема критеріями, що визначені частинами третьою шостою та дев`ятою статті 141 ЦПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення чи заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).

У постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 19.03.2024 року у cправі №922/4078/23 висловлено правову позицію, згідно із якою під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України.

Викладена вище правова позиція підтримана Верховним Судом у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20.05.2024 у справі №463/641/17 із посиланням на те, що положення частин четвертої-сьомої, дев`ятої статті 129 ГПК України ідентичні нормам частин третьої-шостої, дев`ятої статті 141 ЦПК України.

Визначаючи суму відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (постанова ВПВС від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).

З урахуванням викладеного вище, вирішуючи питання щодо стягнення з позивача ЛМКП «Львівтеплоенерго» витрат на правову допомогу, суд, керуючись положеннями частини 3 статті 141 ЦПК України, вважає за доцільне зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу.

Насамперед, суд зазначає, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу (16500 грн.) не є пропорційним до предмета спору.

Згідно із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19, зменшуючи розмір витрат на професійну правничу допомогу суд також виходить із того, що він не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (постанова Верховного Суду від 24.01.2022 у справі №911/2737/17).

Таким чином, враховуючи складність справи, обсяг наданих адвокатських послуг та витрачений адвокатом час, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає за необхідне зменшити їх розмір до 7000 гривень.

Відтак, з урахуванням пропорційності, суд приходить до висновку про необхідність покласти витрати на професійну правничу допомогу понесені у даній справі відповідачем ОСОБА_1 в розмірі 5197,50 грн (7000,00 грн.*74,25%) на позивача ЛМКП «Львівтеплоенерго».

Керуючись ст.ст.3-13, 141, 258, 259, 263-265, 268, 270 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

ухвалити додаткове рішення у справі за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Стягнути із Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» на користь ОСОБА_1 5197(п`ять тисяч сто дев`яносто сім)грн. 50 коп. судових витрат на професійну правничу допомогу.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Додаткове рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» (м. Львів, вул. Данила Апостола, буд. 1; ).

Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Повне додаткове рішення суду складено 12 травня 2025 року, що є датою його ухвалення за відсутності учасників справи, як це передбачено ч.5 ст.268 ЦПК України.

Головуючий Борачок М.В.