Справа № 487/1637/25
Провадження № 2/487/1538/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2025 року м. Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва в складі судді Темнікової А.О., за участі секретаря судового засідання Демиденко Н.В., розглянувши у загальному позовному проваджені у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову: Універсальна товарна біржа «Південь», про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним,-

ВСТАНОВИВ:

У проваджені Заводського районного суду міста Миколаєва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову: Універсальна товарна біржа «Південь», про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним, в якому просила визнати дійсним договір купівлі-продажу від 08.10.2001 року, який був укладений та зареєстрований 24.09.2001 року на Універсальній Біржі «Південь» за номером 2874 у відповідності до якого ОСОБА_6 , який діяв від свого імені та від імені ОСОБА_2 та її неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , діючий від свого імені та за згодою своєї матері ОСОБА_4 продали, а ОСОБА_1 купила квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 19.03.2025 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та призначено підготовче судове засідання.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого.

Судом встановлено, що вже було постановлено та набрало законної сили рішення суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Зокрема, рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 06.11.2024 року у справі №487/8841/24 (провадження №2/487/3132/24) позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: Універсальна товарна біржа «Південь», про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним задоволено, визнано дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна №2874 від 24.09.2001 року про купівлю-продаж квартири АДРЕСА_1 , укоаденого на Універсальній біржі «Південь» між ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , який зареєстрований Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації 08.10.2001 року за реєстровим №18810. Рішення набрало законної сили 09.12.2024 року.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрало законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Зі змісту даної норми випливає, що підставою для прийняття судового рішення про закриття провадження у справі є наявність іншого рішення суду, яке набрало законної сили, та яке ухвалено між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав.

У розумінні процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд перевіряє, на підставі яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 761 /7978/ 15-ц (провадження № 14-58цс18) зазначено, що «необхідність застосування пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України зумовлена, по перше, неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову, та, по друге, властивістю судового рішення, що набрало законної сили (стаття 223 ЦПК України). За змістом наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-1б1гс19) вказано, що «предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу».

Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 28 липня 2021року у справі №640/9380/19 (провадження № 61-6741св21), від 15 листопада 2021 року у справі №428/9280/20 (провадження № 61-12194св21), від 21 грудня 2021 року у справі №295/983/21 (провадження № 61-13906св21); № 766/4505/20 (провадження 61-14440св21) від 19 січня 2022 року; № 295/983/21 (провадження № 61-13906св21) від 21 грудня 2021 року; № 522/11482/20 (провадження № 61-12240св21) від 01 грудня 2021 року; № 428/9280/20 ( провадження № 61- 12194св21) від 15 листопада 2021 року.

У рішеннях Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 25 липня 2002 року у справі «Совтрансавто-Холдинг» проти України», заява № 48553/99, від 28 жовтня 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії», заява № 28342/95, констатовано існування усталеної практики конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України», заява №24465/04, одним з основоположних аспектів верховенства права принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.

За таких обставин суд вважає, що справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову: Універсальна товарна біржа «Південь», про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 133, 255-256, 259-261, 353-354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову: Універсальна товарна біржа «Південь», про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя А.О. Темнікова