Житомирський апеляційний суд
Категорія 29 Доповідач Павицька Т. М.
У Х В А Л А

12 травня 2025 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Борисюка Р.М., Шевчук А.М.

за участю секретаря судового засідання Трикиши Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №295/11010/22 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Форест Полісся-10» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , товариства з обмеженою відповідальністю «Автокапітал+» про визнання договорів комісії недійсними та витребування майна з чужого незаконного володіння за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 10 січня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Стрілецької О.В. в м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2022 року товариство з обмеженою відповідальністю «Форест Полісся-10» звернулося до суду з даним позовом, позовні вимоги якого були уточнені 28.12.2022 та просило визнати недійсним договір комісії №7990/22/8/009472 від 06.09.2022, укладений між власником транспортного засобу ТОВ «Форест Полісся-10» в особі Саксоніка М.М. і суб`єктом господарювання ТОВ «Автокапітал+» щодо транспортного засобу марки «RENAULT DUSTER» VIN: НОМЕР_1 ; визнати недійсним договір комісії №7990/22/8/009471 від 07.09.2022, укладений між власником транспортного засобу ТОВ «Форест Полісся-10» в особі ОСОБА_4 і суб`єктом господарювання ТОВ «Автокапітал+» щодо транспортного засобу «TOYOTA LAND CRUISER 200», VIN: НОМЕР_2 ; витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ТОВ «Форест Полісся-10» транспортний засіб «TOYOTA LAND CRUISER 200», витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 на користь ТОВ «Форест Полісся-10» транспортний засіб «RENAULT DUSTER». Позовні вимоги мотивовано тим, що 29.03.2010 було створено ТОВ «Форест Полісся-10», засновниками якого є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , частки яких є рівними. 31 серпня 2022 року генеральним директором товариства було призначено ОСОБА_7 , яка відповідно до Статуту наділена правом розпоряджатись майном товариства та його оборотними засобами. ТОВ «Форест Полісся-10» є власником транспортних засобів «RENAULTDUSTER» та «TOYOTA LAND CRUISER 200». 06 вересня 2022 року та 07 вересня 2022 року між ТОВ «Форест Полісся-10» в особі Саксоніка М.М., який не був наділений відповідними повноваженнями, були укладені договори комісії на право здійснення подальшого відчуження зазначених транспортних засобів, на підставі яких 07.09.2022 та 08.09.2022 між ТОВ «Автокапітал+» та ОСОБА_8 були укладені два договори купівлі-продажу зазначених вище транспортних засобів, який зареєстрував їх на своє ім`я. Вказує, що генеральним директором товариства ОСОБА_7 жодних рішень щодо відчуження вказаного майна не приймалось, не здійснювались будь-які дії, спрямовані на відчуження належного товариству майна, ОСОБА_4 , укладаючи договори комісії діяв без повноважень. Також позивач в позові посилається на те, що грошові кошти від продажу автомобілів на рахунки товариства не надходили. На думку позивача, автомобілі вибули із власності ТОВ «Форест Полісся-10» без згоди на відчуження цього майна з порушенням норм закону, що є підставою, відповідно до статті 387 ЦК України для їх витребування.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 10 січня 2024 року позов ТОВ «Форест Полісся-10» задоволено. Визнано недійсним договір комісії №7990/22/8/009472 від 06.09.2022, укладений між власником транспортного засобу Товариством з обмеженою відповідальністю «Форест Полісся-10» в особі Саксоніка М.М. і суб`єктом господарювання Товариством з обмеженою відповідальністю «Автокапітал+» щодо транспортного засобу марки «RENAULT DUSTER VIN: НОМЕР_1 . Витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Форест Полісся-10» транспортний засіб марки «RENAULT DUSTER» VIN: НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_3 . Визнано недійсним договір комісії №7990/22/8/009471 від 07.09.2022, укладений між власником транспортного засобу Товариством з обмеженою відповідальністю «Форест Полісся-10» в особі Саксоніка М.М. і суб`єктом господарювання Товариством з обмеженою відповідальністю «Автокапітал+» щодо транспортного засобу «TOYOTA LAND CRUISER 200», VIN: НОМЕР_2 . Витребувано з незаконного володіння ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Форест Полісся-10» транспортний засіб марки «TOYOTA LAND CRUISER 200», VIN: НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_4 . Стягнуто з ТОВ «Автокапітал+» на користь ТОВ «Форест Полісся-10» судовий збір в розмірі 4962,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Форест Полісся-10» судовий збір в розмірі 7695,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Форест Полісся-10» судовий збір в розмірі 9345,00 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати повністю та постановити нове рішення, яким відмовити в позові ТОВ «Форест-Полісся-10» до ОСОБА_1 та ТОВ «Автокапітал+».

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Вказує, що рішення про відчуження транспортних засобів було прийнято зміни директора на ОСОБА_7 , однак сторона позивача не надала доказів. Судом було досліджено видаткові накладні, однак віднісся до них критично, з чим не можна погодитися. Так, вказані документи підписані та наявна печатка підприємства.. Оскаржуване рішення було ухвалено судом на припущеннях, зазначивши, що відсутність схвалення правочинів підтверджується зверненням до суду позивач із вказаним позовом. Вказує, що позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами своїх повноважень на подачу позову до суду та оскарження правочину, укладеного комерційним директором та одночасно учасником ТОВ «Форест Полісся -10» в інтересах цього товариства. Зазначає, що договір комісії є правочином щодо надання послуг, а не договором відчуження майна, тому правовідносини щодо витребування майна на підставі ст.388 ЦК України між сторонами не виникли. Оскільки останній набувач спірного автомобіля набув право власності на підставі оплатного договору купівлі-продажу автомобіля, тому правових підстав для витребування автомобіля від добросовісного набувача немає.

Щодо клопотання представника ОСОБА_2 - ОСОБА_9 про закриття провадження у справі.

17 березня 2025 року на адресу суду від представника ОСОБА_2 ОСОБА_9 надійшло клопотання про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Клопотання обґрунтовує тим, що спір щодо недійсності договорів комісії укладених між ТОВ «Форест Полісся-10» та ТОВ «Автокапітал+» не підсудний судам загальної юрисдикції, тобто не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та для його вирішення слід звернутися до судів господарської юрисдикції.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши клопотання по суті, колегія суддів дійшла до висновку про відмову у його задоволенні з огляду на наступне.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

У частині першій статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін зазвичай є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Перелік категорій справ, що підлягають розгляду в порядку господарського судочинства, визначено у статті 20 ГПК України.

Так, частиною першою статті 20 ГПК України, ( в редакції, чинній на час звернення позивача до суду), передбачалося, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці (пункт 6); вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами (пункт 13); інші справи у спорах між суб`єктами господарювання (пункт 15).

Згідно зі статтею 20 ЦПК України та статтею 21 ГПК України( в редакції, чинній на час звернення позивача до суду) не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства, якщо інше не передбачено цими кодексами.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні враховувати суб`єктний склад такого спору, суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлені вимоги, характер спірних правовідносин, зміст та юридичну природу обставин у справі.

ТОВ Форест Полісся-10» звернулося до суду з позовом до ТОВ «Автокапітал+» , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в якому просило:

- визнати недійсним договір комісії №7990/22/8/009472 від 06.09.2022, укладений між власником транспортного засобу ТОВ «Форест Полісся-10» в особі Саксоніка М.М. і суб`єктом господарювання ТОВ «Автокапітал+» щодо транспортного засобу марки «RENAULT DUSTER» VIN: НОМЕР_1 ;

-визнати недійсним договір комісії №7990/22/8/009471 від 07.09.2022, укладений між власником транспортного засобу ТОВ «Форест Полісся-10» в особі ОСОБА_4 і суб`єктом господарювання ТОВ «Автокапітал+» щодо транспортного засобу «TOYOTA LAND CRUISER 200», VIN: НОМЕР_2 ;

- витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ТОВ «Форест Полісся-10» транспортний засіб «TOYOTA LAND CRUISER 200»;

-витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 на користь ТОВ «Форест Полісся-10» транспортний засіб «RENAULT DUSTER».

Частиною першою, пунктами 2, 4 частини третьої статті 175 ЦПК України передбачено, що у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява повинна містити, зокрема, повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

У статті 48 ЦПК України вказано, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до участі у справі у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Відповідно до статті 50 ЦПК України позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів; 2) права та обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обов`язки.

Відповідно до частини першої статті 188 ЦПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача.

Позивач визначив відповідачем ТОВ «Автокапітал+» за позовними вимогами про визнання недійсними договорів комісії від 06.09. та 07.09.2022 року.

У свою чергу, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є відповідачами за позовними вимогами ТОВ «Форест Полісся-10» про витребування транспортних засобів.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти і об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 липня 2023 року у справі №757/31372/18 зазначено, що Велика Палата Верховного Суду вже зауважувала, що у кожній справі за змістом обґрунтувань позовних вимог, наданих позивачем пояснень тощо суд має встановити, якого саме результату позивач хоче досягнути унаслідок вирішення спору. Суд розглядає справи у межах заявлених вимог (частина перша статті 13 ЦПК України), але, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом (пункт 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України). Виконання такого обов`язку пов`язане, зокрема, з тим, що суд має надавати позовним вимогам належну інтерпретацію, а не тлумачити їх лише буквально (п.58).

У пункті 62 зазначеної постанови Велика Палата вказала, що суд має встановити відповідні факти й оцінити певні дії відповідача як правомірні чи протиправні у мотивувальній частині рішення, вирішуючи питання про задоволення саме тієї позовної вимоги, яка спрямована на вирішення спору, а не на створення передумов для його вирішення у майбутньому. Згідно з принципом процесуальної економії штучне подвоєння судового процесу (тобто вирішення одного спору у декількох судових справах в одній чи декількох судових юрисдикціях) є неприпустимим. Вирішення справи у суді в одному судовому процесі має усунути необхідність у новому зверненні до суду для вжиття додаткових засобів захисту.

Отже, виходячи з характеру спірних правовідносин, враховуючи суть спору, те, що не дивлячись на те, що вимоги про визнання недійсними договорів комісії заявлені до юридичної особи, проте, окремий розгляд заявлених вимог є процесуально недоцільним, а тому цей спір підлягає вирішенню і розгляду саме за правилами цивільного судочинства.

З огляду на наведені вимоги закону та обставин справи колегія суддів вважає, що клопотання представника ОСОБА_2 - ОСОБА_9 про закриття провадження у справі не підлягає задоволенню.

Щодо клопотання представника ОСОБА_2 - ОСОБА_9 про залучення ОСОБА_4 , ОСОБА_6 третіми особами, які не заявляють самостійних вимог.

31 березня 2025 року на адресу суду від представника ОСОБА_2 ОСОБА_9 надійшло клопотання про залучення ОСОБА_4 , ОСОБА_6 третіми особами, які не заявляють самостійних вимог.

Клопотання обґрунтовує тим, що в оскаржуваному рішенні надається оцінка правомірності тих чи інших дій та вчинюваних правочинів, як ОСОБА_4 так і ОСОБА_6 , яка була на момент укладання оскаржуваних правочинів заступником директора ТОВ «Форест Полісся -10», що обумовлює залучення їх до участі у даній справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, оскільки судове рішення у даній справі впливатиме на права та обов`язки вказаних осіб та судом першої інстанції надавалася і також апеляційним судом надаватиметься пряма оцінка у відповідному рішенні щодо правомірності дій та рішень, як ОСОБА_4 так і ОСОБА_6 .

Згідно частини третьої статті 53 ЦПК України, якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення суду може вплинути на права та обов`язки осіб, що не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

Частиною першою статті 54 ЦПК України встановлено, що якщо в результаті ухвалення судового рішення сторона може набути право стосовно третьої особи або третя особа може пред`явити вимоги до сторони, така сторона зобов`язана сповістити цю особу про відкриття провадження у справі і подати до суду заяву про залучення її до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору. До такої заяви повинні бути додані докази про направлення її копії особі, про залучення якої як третьої особи подана заява.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 365 ЦПК України суддя-доповідач у порядку підготовки справи до апеляційного розгляду з`ясовує питання про склад учасників судового процесу. У разі встановлення, що рішення суду першої інстанції може вплинути на права та обов`язки особи, яка не брала участі у справі, залучає таку особу до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог, мають процесуальні права і обов`язки, встановлені статтею 43 цього Кодексу.

Вступ у справу третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, не тягне за собою розгляду справи спочатку.

Дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що відсутні правові підстави для задоволення клопотання представника ОСОБА_2 ОСОБА_9 .

Щодо клопотання представника ТОВ «Форест Полісся-10» Ліпської Романченко Г.Д. про закриття апеляційного провадження .

У справі, яка переглядається встановлено, що ТОВ «Форест Полісся-10» звернулося з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ТОВ «Автокапітал+» про визнання договорів комісії недійсними та витребування майна з чужого незаконного володіння.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 22 березня 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 .

Відповідач ОСОБА_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статей 1218, 1219 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) право на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Відтак, спірні правовідносини допускають правонаступництво.

Ураховуючи наведене, ухвалою Житомирського апеляційного суду від 22.05.2024 було зупинено апеляційне провадження у справі до залучення до участі у справі правонаступників позивача ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У зв`язку з необхідністю вирішення питання про залучення до участі у справі правонаступників позивача ОСОБА_1 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , Житомирський апеляційний суд 22.10.2024 направив листа до Баранівської державної нотаріальної контори, в якому просив повідомити, чи заводилася спадкова справа після смерті ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та надати засвідчену копію спадкової справи, до якого було додано запит про надання інформаційної довідки із Спадкового реєстру.

26 жовтня 2024 року Баранівська державна нотаріальна контора надала інформаційну довідку зі Спадкового реєстру щодо спадкової справи до майна померлої ОСОБА_1 , з якої вбачається, що після смерті ОСОБА_1 заведена спадкова справа приватним нотаріусом Звягельського районного нотаріального округу Качан В.О.

У зв`язку з наведеним, Житомирський апеляційний суд 07.11.2024 направив листа приватному нотаріусу Звягельського районного нотаріального округу Качан В.О., в якому просив повідомити, чи заводилася спадкова справа після смерті ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та надати засвідчену копію спадкової справи, до якого було додано запит про надання інформаційної довідки із Спадкового реєстру.

На запит Житомирського апеляційного суду приватний нотаріус повідомила, що за заявами про відмову від спадщини ОСОБА_6 , від 18.10.2024 реєстровий №11814, та ОСОБА_4 , від 18.10.2024 реєстровий номер №11813, заведено спадкову справу №126/2024 щодо майна ОСОБА_1 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадкоємців які звернулися із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_1 , немає.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 17 лютого 2025 року витребувано у Центрі надання адміністративних послуг Баранівської міської ради інформацію щодо кола осіб, які зареєстровані за адресою реєстрації ОСОБА_1 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме АДРЕСА_1 .

За повідомленням управління організації надання адміністративних послуг Баранівської міської ради №198 від 27.02.2025 на момент смерті ОСОБА_1 була зареєстрована одна за адресою: АДРЕСА_1 .

За клопотанням представника ОСОБА_2 - ОСОБА_9 був зроблений запит до приватного нотаріуса Звягельського районного нотаріального округу Качан В.О. про те, чи прийняв спадщину після смерті ОСОБА_1 її син ОСОБА_10 .

За повідомленням приватного нотаріуса Звягельського районного нотаріального округу Качан В.О. №93/01-16 від 21.04.2025 з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на все майно належне померлій звернувся син померлої, ОСОБА_10 ( заява від 01.04.2025 реєстраційний номер №2004), який пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини за законом. ОСОБА_10 було роз`яснено про необхідність звернення до суду для встановлення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини у відповідності до вимог ст.ст.1270,1272 ЦК України, в зв`язку з пропущеним шестимісячним строк для прийняття спадщини.

З огляду на наведене колегія суддів ураховує, що правонаступники померлої ОСОБА_1 відсутні. Така ситуація порушує розумні строки розгляду справи, вимоги статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Невчинення дій з прийняття спадщини, навіть неподання елементарної заяви про прийняття спадщини, порушує права інших учасників справи на розгляд справи.

Згідно зі статтею 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті.

У разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив (стаття 55 ЦПК України).

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 255 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Відповідач ОСОБА_1 померла, однак інформація про прийняття спадщини після її смерті, відсутня. Зазначене унеможливлює залучення до участі у справі правонаступників померлої ОСОБА_1 .

За відсутності однієї зі сторін цивільного процесу, а саме одного з відповідачів ОСОБА_1 , відсутності її спадкоємців, колегія суддів позбавлена можливості здійснити перегляд справи в апеляційному порядку апеляційної скарги представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 10 січня 2024 року .

Тому апеляційне провадження підлягає закриттю на підставі п. 7 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

Подібні за змістом правові висновки викладено в ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 червня 2021 року у справі № 676/3470/16-ц (провадження № 61-2405св19).

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 10 січня 2024 року відповідачами ОСОБА_2 та ТОВ «Автокапітал+» в апеляційному порядку не оскаржувалося, а тому апеляційним судом не переглядається.

Керуючись статтями 259, 268, п.7 ч.1 ст.255, 362, 368 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

В задоволенні клопотання представника ОСОБА_2 - ОСОБА_9 про закриття провадження у справі відмовити.

В задоволенні клопотання представника ОСОБА_2 - ОСОБА_9 про залучення ОСОБА_4 , ОСОБА_6 третіми особами, які не заявляють самостійних вимог відмовити.

Клопотання представника товариства з обмеженою відповідальністю «Форест Полісся-10» - Ліпської Романченко Ганни Дмитрівни про закриття апеляційного провадження задовольнити.

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 10 січня 2024 року у цивільній справі №295/11010/22 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Форест Полісся-10» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , товариства з обмеженою відповідальністю «Автокапітал+» про визнання договорів комісії недійсними та витребування майна з чужого незаконного володіння.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 14 травня 2025 року.

Головуючий

Судді