Справа № 182/4372/24
Провадження № 2/0182/1556/2025
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09.05.2025 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Кобеляцької - Шаховал І.О.

секретар Іванова Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про визнання права власності на спадкове майно -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про визнання права власності на спадкове майно.

В обгрунтування заявлених вимог представник позивача посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7 , який мешкав за адресою: АДРЕСА_1 . За життя він заповіту не залишив. Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки, площею 6.9900 гектари, що розташована на території Першотравневської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, кадастровим номером :01:002:0239. У приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Апалькова Є.В., за заявою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, відкрито спадкову справу після смерті ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Приватний нотаріус Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Апальков Євген Вікторович, вивчивши документи, подані позивачем для видачі свідоцтва про право на спадщину, видав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02 серпня 2024 року, з зазначенням наступного: «В результаті розгляду документів встановлено, факт прийняття спадщини ОСОБА_7 сином ОСОБА_5 , донькою ОСОБА_4 , сином ОСОБА_6 , сином ОСОБА_2 та дружиною ОСОБА_3 . Зі слів ОСОБА_3 діти спадкодавця - ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 - не проживали разом з померлим ОСОБА_7 на час відкриття спадщини, але даний факт не підтверджується жодним документом. Відповідно до пп.3.19 п.3 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, «Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї». Згідно п.1 ст.1267 Цивільного кодексу України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. У зв`язку з цим, керуючись п.1 ст.49 Закону України «Про нотаріат», постановив відмовити ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку у праві спільної часткової власності на земельну ділянку, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Першотравневської територіальної громади Нікопольського району Дніпропетровської області, кадастровим номером земельної ділянки: :01:002:0239. Тому, на підставі викладеного, представник позивача змушена звернутись до суду та просить визнати факт непроживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в житловому будинку АДРЕСА_1 , на день смерті ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . А також, визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності по 1/2 частині за кожним, на земельну ділянку, площею 6.9900 гектари, що розташована на території Першотравневської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровим номером :01:002:0239, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судове засідання позивач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, не прибув. При цьому, в судове засідання прибула позивачка ОСОБА_3 , яка викладені в позовній заяві обставини підтримала та на задоволенні позову наполягала. Додатково суду пояснила, що вчасно до нотаріуса не могла звернутись з причини відсутності коштів, ковіду, а також через те, що їх родина є багатодітною і в неї не було на кого залишити дітей тощо, що й стало наслідком невчасного звернення.

Представник позивача ОСОБА_1 викладені в позовній заяві обставини підтримала та додатково суду пояснила, що, дійсно, її довірителі не мали можливості вчасно звернутись до нотаріуса з причини відсутності коштів.

Відповідачі та третя особа про розгляд справи були повідомлені належним чином, однак, в судове засідання не прибули, будь-які заяви чи клопотання на адресу суду не надали. Конверти, які були направлені за останньою відомою адресою місця проживання та перебування, повернулись до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.88-90).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України», національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.

Як встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачів ОСОБА_7 , який мешкав за адресою: АДРЕСА_1 . Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки, площею 6.9900 гектари, що розташована на території Першотравневської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, кадастровим номером :01:002:0239 (а.с.18-20, 30-31). Як вбачається з матеріалів справи, в тому числі, зі спадкової справи, за життя померлий належним йому майном не розпорядився, заповіту не склав, при цьому, позивачі по справі як спадкоємці першої черги від спадкових справ не самоусувались, а, навпаки, звернулись з заявою до приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Апалькова Є.В., який, при ознайомленні з документами, видав постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії (а.с25). При цьому, підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії та у видачі свідоцтва про право на спадщину були обставини, які полягали в тому, що, відповідно до пп.3.19 п.3 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. Тобто, з урахуванням зазначених вище підстав, а саме: з тієї причини, що ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 спадщину прийняли фактично, це й стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Проте, суд, ознайомившись з поданими документами та доказами, встановив, що спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , є, крім позивачів, ще троє дітей: син ОСОБА_5 , донька ОСОБА_4 та син ОСОБА_6 , які були зареєстровані за однією адресою з батьком на день його смерті, однак, з травня 2005 року за місцем реєстрації не проживали та будь-яких речей у будинку АДРЕСА_1 не мають. Місце проживання останніх невідомо. Факт непроживання відповідачів за місцем реєстрації у будинку АДРЕСА_1 підтверджується Актом про встановлення факту непроживання осіб 11.07.2024 року та довідкою Першотравневської сільської ради № 53 від 09 липня 2024 року (а.с.27-28).

Окрім цього, в судовому засіданні були допитані й свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які також підтвердили факт не проживання відповідачів на час смерті спадкодавця.

Так, свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що з позивачкою по справі вони разом працювали багато років. Їй достеменно відомо, що позивачка по справі з нині померлим ОСОБА_7 проживали у будинку АДРЕСА_1 з 1999 року як чоловік та дружина. Коли її чоловік хворів, вона його доглядала. Рразом з ними проживав і їхній син - позивач по справі. Їх донька ОСОБА_10 - відповідачка по справі - веде непристойний спосіб життя, її, навіть, на похороні батька не було. За час спільного проживання позивачки з чоловіком, донька ОСОБА_11 іноді приїздила до них, але після крадіжки (що саме вона вкрала, не знає), вона більше у батьків не з`являлась.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що позивачам доводиться сусідкою. Має дітей, які є погодками дітей позивачки, які разом росли та товаришували. Позивачка по справі була одружена вдруге з ОСОБА_7 . Вона мала дітей від першого шлюбу, яких її чоловік прийняв як своїх, а згодом у них народилась спільна дитина. Місце перебування відповідачів свідку не відоме, при цьому, наскільки знає, останні виїхали до м.Нікополя, але де саме мешкають, вона не знає. З впевненістю стверджує, що ОСОБА_7 до своєї смерті спільно мешкав лише з дружиною та їх спільним сином - позивачами по справі.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 78 ЦПК України встановлює вимоги, згідно яких доказ вважається допустимим. При цьому, належність доказів правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Статтею 318 ЦПК України передбачено, що у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою, причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Отже, суд може встановити юридичний факт у тому разі, коли особою вчинено всі можливі заходи по отриманню необхідних документів, і виключно за наявності об`єктивних причин, які не залежать від волі особи, що обумовлюють неможливість отримання документу на підтвердження юридичного факту.

Таким чином, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що з наданих позивачем документів, про які було зазначено вище, можливо встановити факт непроживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в житловому будинку АДРЕСА_1 на день смерті ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Тому, зважаючи на вищенаведене, обґрунтованість вимог позивачів, шляхом подання відповідних доказів, знайшли своє підтвердження, а також дані обставин були встановлені показаннями свідка, що, в даному випадку, свідчить про той факт, що вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Що стосується заявлених вимог щодо визнання права власності, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі, зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Таким чином, враховуючи той факт, що з заявою про прийняття спадщини звернулись позивачі по справі, інших спадкоємців немає, при цьому, в позасудовому порядку позивачі позбавлені можливості успадкувати майно, суд, з урахуванням вищевказаних вимог, які судом задоволені, приходить до висновку, що за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 слід визнати право власності (по 1/2 частині за кожним) на земельну ділянку, площею 6.9900 гектари, що розташована на території Першотравневської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровим номером :01:002:0239, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , тим самим задовольнивши позовні вимоги в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.4, 13,78, 81, 200, 259, 263-265, 315, 318 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати факт непроживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в житловому будинку АДРЕСА_1 на день смерті ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності (по 1/2 частині за кожним) на земельну ділянку, площею 6.9900 гектари, що розташована на території Першотравневської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровим номером :01:002:0239, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал