Провадження № 22-ц/812/775/25
П О С Т А Н О В А

іменем України

19 травня 2025 року м. Миколаїв

справа № 473/6852/24

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Тищук Н.О.,

суддів: Кушнірової Т.Б., Лівінського І.В.,

із секретарем Колосовою О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ

МІЖНАРОДНИЙ БАНК»

на рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області, ухвалене 19 березня 2025 року суддею Лузан Л.В. в приміщенні цього ж суду, у цивільній справі за позовом

Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ

МІЖНАРОДНИЙ БАНК» до ОСОБА_1

про стягнення кредитної заборгованості,

у с т а н о в и в:

1.Описова частина

Короткий зміст вимог позовної заяви

У грудні 2024 року АТ «ПУМБ» звернувся до ОСОБА_1 з вказаним вище позовом.

Позивач зазначав, що 18 жовтня 2019 року між АТ «ПУМБ» та відповідачкою був укладений кредитний договір №701, за умовами якого ОСОБА_1 отримала 51 160 грн кредитних коштів на споживчі потреби, строком на 36 місяців, тобто до 18 жовтня 2022 року. Розмір процентів за користування кредитними коштами склав 0,01% річних від суми заборгованості та щомісячну комісію за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2,99 %.

08 січня 2020 року між сторонами був укладений кредитний договір №601, за яким відповідачка отримала 30 100 грн кредитних коштів на споживчі цілі, строком на 36 місяців,тобто до 08 січня 2023 року, зі сплатою щомісячних проценти за користування кредитом у розмірі 0,01 % річних від суми заборгованості та щомісячну комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 4,99 % від суми кредиту.

11 березня 2020 року між сторонами був укладений кредитний договір №101, за яким відповідачка отримала 20 100 грн кредитних коштів на споживчі потреби, зі строком користування протягом 36 місяців, тобто до 11 березня 2023 року зі сплатою 0,01% річних від суми заборгованості за кредитом та щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 4,99 % від суми кредиту.

Посилаючись на неналежне виконання позичальницею кредитних зобов`язань, АТ «ПУМБ» просило стягнути ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 143 526, 35 грн, а саме:

- за кредитним договором №701 від 18 жовтня 2019 року 63 142,03 грн, з яких заборгованість за кредитом 38 245, 80 грн, за процентами - 14, 56 грн, за комісією 24 881, 67 грн.

- за кредитним договором № 601 від 08 січня 2020 року 47 949,19 грн, з яких заборгованість за кредитом 24 393,14 грн, за процентами - 8,75 грн, за комісією 23 547, 30 грн.

- за кредитним договором № 101 від 11 березня 2020 року 32 435,13 грн, з яких заборгованість за кредитом 17 093, 54 грн, за процентами - 6,11 грн, за комісією 15 335,48 грн.

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 просила відмовити в задоволенні позовних вимог у частині стягнення комісії за обслуговування кредитної заборгованості, оскільки умови договорів про нарахування та сплату комісії є нікчемними, відповідно до положень Закону України «Про споживче кредитування».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 березня 2025 року позов задоволено частково, з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» стягнуто кредитну заборгованість у розмірі 45 989,87 грн, з яких:

- за кредитним договором №701 від 18 жовтня 2019 року в розмірі 22 820,33 грн, - за кредитним договором № 601 від 08 січня 2020 року в розмірі 12 382,09 грн, - за кредитним договором № 101 від 11 березня 2020 року в розмірі 10 787,45 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано нікчемністю умови договорів про нарахування комісії відповідно до частин першої та другої статті11, частини п`ятої статті12 Закону України «Про споживче кредитування».

Крім цього суд вважав безпідставним нарахування процентів поза межами строку кредитування, тобто після 18 жовтня 2022 року за договором №701, після 08 січня 2023 року за договором №601 та після 11 березня 2023 року за договором №101.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі АТ «ПУМБ», посилаючись на незаконність, необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило рішення суду скасувати та ухвалите нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Узагальнені доводи апеляційної скарги

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув належної уваги на те, що відповідачка скористалася наданими Банком коштами, частково сплачувала кредитну заборгованості, у том числі виконувала умови кредитних договорів щодо сплати комісії, що підтверджує прийняття відповідачкою усіх умов кредитних договорів та її згоду з умовою про нарахування та стягнення комісії.

Також суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, застосувавши наслідки нікчемності правочину та здійснивши перерахунок вже сплачених в рахунок заборгованості коштів на користь банку.

Узагальнені доводи інших учасників

Відповідачка ОСОБА_1 подала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

2.Мотивувальна частина

Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи

Судом встановлено, що 18 жовтня 2019 року між АТ «ПУМБ» та відповідачкою був укладений кредитний договір №701, за умовами якого ОСОБА_1 отримала 51 160 грн кредитних коштів на споживчі потреби, строком на 36 місяців, тобто до 18 жовтня 2022 року. Розмір процентів за користування кредитними коштами склав 0,01% річних від суми заборгованості та щомісячну комісію за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2,99 %.

08 січня 2020 року між сторонами був укладений кредитний договір №601, за яким відповідачка отримала 30 100 грн кредитних коштів на споживчі цілі, строком на 36 місяців,тобто до 08 січня 2023 року, зі сплатою щомісячних проценти за користування кредитом у розмірі 0,01 % річних від суми заборгованості та щомісячну комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 4,99 % від суми кредиту.

11 березня 2020 року між сторонами був укладений кредитний договір №101, за яким відповідачка отримала 20 100 грн кредитних коштів на споживчі потреби, зі строком користування протягом 36 місяців, тобто до 11 березня 2023 року зі сплатою 0,01% річних від суми заборгованості за кредитом та щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 4,99 % від суми кредиту.

Заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 18 жовтня 2019 року №701, від 08 січня 2020 року №601, від 11 березня 2020 року №101 складені в передбаченій законом письмовій формі, підписані сторонами, містять усі умови, що є істотними для кредитних договорів, зокрема про предмет договору (вид, розмір, валюта кредиту), порядок та строк повернення кредиту, ціну. Таким чином вказані заяви складають собою кредитний договір.

Банк виконав умови договорів щодо надання відповідачці кредитів (платіжна інструкція № TR.38298236.52114.8810 від 18 жовтня 2019 року, платіжна інструкція № TR.40183166.104689.8810 від 08 січня 2020 року, платіжна інструкція № TR.41536008.73952.8810 від 11 березня 2020 року).

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, останнім нарахована заборгованість в загальному розмірі 143526,35 грн, а саме:

- за кредитним договором №701 від 18 жовтня 2019 року в розмірі 63142,03 грн, у тому числі: заборгованість за кредитом у розмірі 38245,80 грн, заборгованість за процентами в розмірі 14,56 грн, заборгованість за комісією в розмірі 24881,67 грн;

- за кредитним договором № 601 від 08 січня 2020 року в розмірі 47949,19 грн, у тому числі: заборгованість за кредитом у розмірі 24393,14 грн, заборгованість за процентами в розмірі 8,75 грн, заборгованість за комісією в розмірі 23547,30 грн;

- за кредитним договором № 101 від 11 березня 2020 року в розмірі 32435,13 грн, у тому числі: заборгованість за кредитом у розмірі 17093,54 грн, заборгованість за процентами в розмірі 6,11 грн, заборгованість за комісією в розмірі 15335,48 грн.

Позиція апеляційного суду

Відповідно до частини 1 статті 1054ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1054ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Положеннями частини першої статті 1048, частини першої статті 1049 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною 1 статті 633ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит).

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до частини першої статті 11Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Необхідність внесення плати (комісії) за обслуговування кредиту передбачена пунктом 4, розділі «Графік платежів». Розмір такої комісії за кредитним договором №701 від 18 жовтня 2019 року складає 3,99% щомісяця, а за кредитними договорами №601 від 08 січня 2020 року та №101 від 11 березня 2020 року - 3,99% щомісяця.

При цьому в даних кредитних договорах не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позичальнику, та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту.

Ураховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитних договорів, то положення пункту 4 розділу «Графік платежів» кредитних договорів щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати комісію за обслуговування кредиту є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Аналогічних висновків у справі з подібними правовідносинами дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21.

Частиною четвертою статті 263 ЦПК України встановлений обов`язок суду при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховувати висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на викладене висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з відповідачки ОСОБА_1 комісії за обслуговування кредиту, передбаченої пунктом 4 кредитного договору є обґрунтованим.

Щодо доводу апеляційної скарги про те, що, застосувавши наслідки нікчемності правочину та здійснивши перерахунок вже сплачених в рахунок заборгованості коштів, суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, колегія оцінює цей довід критично, оскільки у своєму відзиві на позовну заяву відповідачка ОСОБА_1 просила відмовити у задоволенні позовних вимог у стягненні комісії, посилаючись на нікчемність цього пункту кредитного договору.

Отже, дійшовши висновку про те, що пункт договору про стягнення з позичальниці щомісячної комісії за обслуговування кредиту є нікчемним відповідно до положень Закону України «Про споживче кредитування», суд першої інстанції обґрунтовано виключив з розрахунку заборгованості суми нарахованої та сплаченої комісії.

За таких обставин колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції у повній мірі виконано вимоги статті 89 ЦПК України, повно і всебічно досліджено і оцінено докази та встановлено обставини справи, а також правильно застосовано норми матеріального права до спірних правовідносин.

Відповідно статті 375 ЦПК, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 березня 2025 року ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Згідно зі статтею 141 ЦПК між сторонами підлягають розподіленню судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Однак, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, витрати апелянта понесені ним при поданні апеляційної скарги залишаються за його рахунок.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» залишити без задоволення.

Рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня ухвалення, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Н.О.Тищук

Судді: Т.Б.Кушнірова

І.В.Лівінський

---------------------------------

Повну постанову складено 19 травня 2025 року