Справа № 183/20/25
№ 2/183/5/25
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 квітня 2025 року місто Самар Дніпропетровської області
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - Дубовенко І.Г.,
за участю секретаря судового засідання Болкарьової А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Сєвєродонецької міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області про визнання права власності,
за участі представника позивачів - адвоката Реви С.Л., суд -
30 грудня 2024 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулись до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом поданим представником позивача - адвокатом Ревою С.Л. до Сєвєродонецької міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, в якому просить визнати за кожним із позивачів право власності на 1/3 частину квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позову позивачі посилалися на те, що 17 грудня 1996 року ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 отримали свідоцтво № 2274 про право власності на житло, згідно якого вони набули право спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_2 . Вказане свідоцтво було видане 17 грудня 1996 року сектором приватизації житла виконкомом Сєвєродонецької міської ради Луганської області згідно наказу № 2252 від 11 грудня 1996 року. Право власності на вказану квартиру було зареєстровано Сєвєродонецьким БТІ за реєстровим № 612 від 11 квітня 1997 року. В зв`язку з військовою агресією та окупацією м. Сєвєродонецьк, позивачі звернулись до державного реєстратора прав на нерухоме майно Юридичного департаменту Одеської міської ради із заявою про реєстрацію прав власності на квартиру. 08 листопада 2024 року позивачі отримали рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій № НОМЕР_5 мотивоване неотриманням реєстратором відомостей з реєстрів, автоматизованих інформаційних систем в електронній формі чи документів із паперових носіїв інформації, що містять відомості про зареєстровані речові права до 1 січня 2013 року стосовно об`єкта нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_2 , оскільки територія Сєвєродонецької міської територіальної громади є окупованою, БТІ не виконує свої функції, в тому числі не надає інформацію на запити державних реєстраторів про наявні в архівних справах зареєстровані права власності до 01 січня 2013 року. Такі обставини також створюють проблеми для позивачів у питанні підтвердження права власності на вказану квартиру та унеможливлює в подальшому після деокупації м. Сєвєродонецька отримання компенсації за знищене житло та інших репарацій (в тому числі звернення до судів міжнародних інстанцій). Наведене свідчить, що в майбутньому можуть виникнути труднощі в реалізації позивачами свого права власності, іншого способу захисту права власності позивачів, ніж як звернення із даним позовом, на даний момент не існує, тому позивачі просять суд позов задовольнити у повному обсязі.
Відповідач відзив на позов не подав.
Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 січня 2025 року провадження у справі відкрито, ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче провадження .
19 лютого 2025 року закрите підготовче провадження та справу призначено до розгляду.
Представник позивачів в судовому засіданні підтримала позовні миги позивачів, посилаючись на підстави позову просила суд задовольнити позовні вимоги, вказала, що іншим способом ніж звернення до суду неможливо зареєструвати право власності на квартиру. Не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Представник відповідача Сєвєродонецької міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені судом.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, дослідивши підстави позову, докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.
Судом по справі встановлено, що згідно з копією свідоцтва про право власності на житло, виданого 17 грудня 1996 року сектором приватизації житла виконкому Сєвєродонецької міської ради Луганської області згідно наказу № 2252 від 11 грудня 1996 року, вбачається, що ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є співвласниками по 1/3 частини квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 48,6 кв.м., житловою площею 27,8 кв.м.. Вказана квартира була передана на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».Право власності на вказану квартиру було зареєстровано Сєвєродонецьким БТІ 11 квітня 1997 року за реєстровим № 612.
Згідно технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_2 , вбачається, що співвласниками квартири є ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Квартира загальною площею 48,6 кв.м., житловою площею 27,8 кв.м.. Також в технічному паспорті наявний напис, що вказана квартира зареєстрована в Сєвєродонецькому бюро технічної інвентаризації на праві спільної часткової власності про що здійснено запис в реєстрову книгу за реєстровим номером 612.
Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , ОСОБА_3 08 серпня 2015 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 та змінила прізвище на ОСОБА_1 .
Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно за № НОМЕР_5 від 08 листопада 2024 року позивачам було відмовлено у проведенні реєстраційних дій у зв`язку з відсутністю інформації про зареєстровані речові права в державному реєстрі та перебування приміщення БТІ на окупованій території .

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як встановлено вимогами ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Разом з тим, Верховний Суд у постанові від 18.02.2015 у справі № 6-244цс14 зазначив, що за правилами статті 392 ЦК України, позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 07.10.2015 у справі № 6-1622цс15 вказується, що відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України цивільні права і обов`язки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, утому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Пункт 5 ППВССУ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснює, що якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону (стаття 334 ЦК) та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин.

Таким чином в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є співвласниками по 1/3 частини квартири АДРЕСА_2 , а тому позовні вимоги позивачів - підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76-81, 89, 258-259, 263-268 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 до Сєвєродонецької міської ради про визнання права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_3 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_3 .

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації як ВПО: АДРЕСА_4 , електронна пошта: відсутня).

Позивач: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації як ВПО: АДРЕСА_4 , електронна пошта: відсутня).

Позивач: ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса місця реєстрації як ВПО: АДРЕСА_4 , електронна пошта: відсутня).

Відповідач: Сєвєродонецька міська військова адміністрація Сєвєродонецького району Луганської області (, адреса місця реєстрації: бул.Дружби Народів, будинок 32, м.Сіверськодонецьк, Луганська область, 93400 ; електронна пошта: ).

Рішення суду складено і підписано 16 квітня 2025 року.

Суддя І.Г.Дубовенко