Справа № 523/1160/25
Провадження №2/523/2006/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2025 р. м.Одеса

Пересипський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Кисельова В.К.

за участю секретаря Дзюба Г.І.

за участю представника позивача - адвоката Тищенка С.Ю.

за участю представника відповідача - адвоката Білозор О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Одесі в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ) про стягнення заборгованості за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

Підстави заявлених позовних вимог.

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики. В позовних вимогах позивач посилається на те, що він позичив відповідачці кошти у розмірі 5400 доларів США у період з листопада 2022р. по 24.07.2023р., яку перераховував на банківський рахунок № НОМЕР_3 , який відкритий у Публічному акціонерному товаристві Акціонерний банк «Південний». Такі перерахування були здійснені 23.11.2022 року - 800 доларів США, 23.11.2022 року - 800 доларів США, 23.12.2022 року - 800 доларів США, 30.01.2023 року - 800 доларів США, 30.01.2023 року - 800 доларів США, 20.03.2023 року - 600 доларів США, 23.05.2023 року - 800 доларів США,-24.07.2023 року - 800 доларів США.

Відповідачка вищевказані кошти не повернула, а тому позивач просить стягнути дані кошти з відповідача.

Позиція відповідача.

Представник відповідачки адвокат Білозор О.О. подала відзив у справі, в якому позовні вимоги не визнала у повному обсязі, а також надала наступні пояснення. Так ОСОБА_1 та ОСОБА_2 досить тривалий час перебували у романтичних стосунках та фактично проживали однією сім`єю: мали взаємні права та обов`язки один до одного, дарували подарунки, здійснювали спільне придбання майна для побуту та дозвілля, планували спільний відпочинок, спільну оренду житла тощо. З початком широкомасштабної агресії на Україну, Позивач виїхав за межі території України та проживав за її межами. Відносини між сторонами не витримали перевірки відстанню та з часом припинились. А тому, надані до позовної заяви копії квитанцій про здійснення грошових переказів на рахунок Відповідачки, мають характер не позикових відносин, а саме переказів чоловіка своїй дівчині в різні періоди у якості подарунку, у якості попередньої оплати за оренду житла для спільного відпочинку тощо. Доказом дійсних відносин між сторонами слугує частина переписки між ними, що долучається за цього Відзиву. Таким чином, між сторонами ніколи не було укладено договір позики грошових коштів, за яким Відповідачка мала обов`язок їх повернення

Пояснення сторін в судовому засіданні.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Тищенко С.Ю. підтримав позовні вимоги у повному обсязі, а також пояснив, що позивач за усною домовленістю з відповідачкою перераховував їй кошти, яка остання повинна була повернути. Він також пояснив, що письмового договору позики сторонами не укладали, а про їх особисті взаємовідносини він нічого не може пояснити.

В судовому засіданні представник відповідача адвокат Білозор О.О. просила відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки кошти позивач перераховував відповідачці саме на її утримання, оскільки вони зустрічались. Вона також пояснила, що дані кошти були подарунком зі сторони позивача, а тому кошти не підлягали поверненню.

Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні правовідносини.

Так судом встановлено, що дійсно ОСОБА_1 перераховував у період з листопада 2022р. по 24.07.2023р., на банківський рахунок № НОМЕР_3 , який відкритий у Публічному акціонерному товаристві Акціонерний банк «Південний» та належить відповідачці ОСОБА_2 кошти у розмірі 5400 доларів США

Такі перерахування були здійснені 23.11.2022 року - 800 доларів США, 23.11.2022 року - 800 доларів США, 23.12.2022 року - 800 доларів США, 30.01.2023 року - 800 доларів США, 30.01.2023 року - 800 доларів США, 20.03.2023 року - 600 доларів США, 23.05.2023 року - 800 доларів США,-24.07.2023 року - 800 доларів США.

Перерахування коштів підтверджується інформацією, яка була надана Акціонерний банк «Південний» у листі від 22.04.2025р. №33/001/12293/2025-БТ.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

У відповідності до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із ч. 3 ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

В постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі N 6-79цс14 зазначено, що "відповідно до норм ст. 1046,1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання".

Постановою Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі N 6-63цс13 визначено, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки".

Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов?язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору, так і умови договору, а також засвідчуючи факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми в борг та видається боржником кредитору після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Відповідний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 10.12.2018 у справі № 319/1669/16, від 08.07.2019 у справі № 524/4946/16, від 12.09.2019 у справі № 604/1038/16 та від 23.04.2020 у справі № 501/1773/16-ц, від 13.09.2023 року у справі №754/3591/21.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки.

Саме такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц.

Верховний Суд у постановах від 22 серпня 2019 року у справі № 369/3340/16-ц, від 18 травня 2020 року у справі № 177/1659/17, від 03 червня 2020 року у справі № 461/9270/18-ц виснував, що у разі пред?явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

В судовому засіданні встановлено, що сторони певний час перебували у спільних взаємовідносинах, при цьому кошти, які були перерахувані відповідачці, пов`язані саме з її утриманням, забезпеченням житлом, що підтверджується копією переписки, що надала представник відповідача.

В судовому засіданні представник позивача не спростовував наявність спільних романтичних взаємовідносин сторін та відповідної переписки, оскільки йому дана інформація достовірна невідома.

Отже, суд приходить до висновку, що між сторонами не виникало правовідносин з договору позики, оскільки відсутні докази того, що відповідачка зобов`язувалась вищевказані кошти повертати.

На підставі викладеного, позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі, а також не підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача судові витрати та витрати за надання професійної правничої допомоги.

Керуючись ст. ст. 2,5,10,12,258,259,263-265,268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 (02.08.1988 РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ) про стягнення заборгованості за договором позики - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного тексту рішення.

Повний текст рішення буде складено та підписано у п`ятиденний строк з дати проголошення рішення.

Суддя В.К. Кисельов

Повний текст рішення складено та підписано 16.05.2025