Справа № 369/2728/24
Провадження № 2/369/1689/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2025 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Фінагеєвої І.О.,

при секретарі Маснюк А.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 369/2728/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Моторно-транспортного страхового бюро України про відшкодування шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2024 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Скирда Владислав Євгенович звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області із вищевказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 16 лютого 2021 року о 07 год. 44 хв. ОСОБА_3 (надалі Відповідач 1) керував транспортним засобом «Nissan Altima», н.з. НОМЕР_1 , та рухався по другорядній дорозі вул. Берегова у с. Гатне Києво-Святошинського району Київської області. У порушення вимог п. 16.11 ПДР ОСОБА_3 виїхав на перехрестя нерівнозначних доріг вул. Теремської і вул. Берегової, не надавши дорогу водію транспортного засобу «Mazda CX5», н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 (надалі ОСОБА_1 / Позивач), яка рухалася по головній дорозі по вул.Теремська. Таке порушення спричинило аварійну обстановку, а саме: примусило Позивача змінити напрямок руху ліворуч з метою забезпечення особистої безпеки, в результаті чого, керований нею транспортний засіб в`їхав у снігову кучугуру, що спричинило пошкодження її автомобіля.

Порушення Відповідачем 1 завдало Позивачу матеріальну та моральну шкоду і спричинило збитки в загальному розмірі 225 887 гривень.

05 липня 2021 року постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі №369/7203/21 провадження у справі про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (протокол серії ААБ № 081444 від 20 травня 2021 року про адміністративне правопорушення) закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

28 січня 2022 року постановою Голосіївського районного суду міста Києва у справі № 752/14186/21 Відповідача 1 - ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Отже, вина Відповідача 1 у порушенні ним правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження майна Позивача, встановлена на підставі судових рішень і є преюдиційним фактом.

Разом з цим, між АТ «СГ «ТАС» та Позивачем було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №FO-00854913, яким на страхування прийнято транспортний засіб Позивача.

Згідно Рахунку №351 від 18 лютого 2021 року, вартість відновлювального ремонту складає 70 050 грн. З яких страховою компанією покрито 30 000 грн. Таким чином, непокритий залишок збитків становить 40 050 грн.

Таким чином, дії Відповідача 1 призвели до наступних збитків Позивача: - прямих збитків (неповної виплати страхової суми) 40 050 грн; - додаткові витрати на логістику під час не використання автомобіля) користування послугами таксі на період ремонту автомобіля) 22 000 грн; - витрати на послуги адвокатів під час розгляду судами матеріалів про адміністративні правопорушення 18 900 грн; - додаткові витрати, пов`язані з непрямими збитками (передчасна заміна турбіни, прямий наслідок від ДТП) 94 937 грн.

Крім того, самим діями Відповідача 1, всіляким заперечення ним своєї вини починаючи від взагалі заперечення, що він знаходився за кермом та відмови від будь-якої компенсації завданих ним збитків, Позивач зазнала моральної шкоди, яку оцінює в розмірі 50 000 грн.

Відтак, враховуючи викладені обставини, Позивач звертається до суду із цим позовом про відшкодування шкоди, шляхом стягнення з Відповідачів на користь Позивача суми завданих збитків, загальний розмір яких становить 225 887 грн., а саме, просить суд:

Стягнути з громадянина Китайської Народної Республіки ОСОБА_3 та Моторно-транспортного страхового бюро України в солідарному порядку на користь ОСОБА_1 компенсацію за заподіяну шкоду у розмірі 175 887 грн.;

Стягнути з громадянина Китайської Народної Республіки ОСОБА_3 та Моторно-транспортного страхового бюро України в солідарному порядку на користь ОСОБА_1 компенсацію за заподіяну моральну шкоду у розмірі 50 000 грн.;

Стягнути з громадянина Китайської Народної Республіки ОСОБА_3 та Моторно-транспортного страхового бюро України в солідарному порядку на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 42 000 грн.;

Стягнути з громадянина Китайської Народної Республіки ОСОБА_3 та Моторно-транспортного страхового бюро України в солідарному порядку на користь ОСОБА_1 2 258 грн. 87 коп. судового збору.

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Фінагеєвої І.О. від 22 лютого 2024 року позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків.

23 вересня 2024 року до суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 адвоката Скирди Владислава Євгеновича про усунення недоліків та надано квитанцію про сплату судового збору, чим усунуто недоліки зазначені в ухвалі суду від 22 лютого 2024 року.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 вересня 2024 року відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

18 листопада 2024 року на адресу суду надійшли пояснення представника відповідача Моторно-транспортного страхового бюро України адвоката Сакалюка Дмитра Васильовича, в яких зазначено наступне. За ДТП, що мала місце 16 лютого 2021 року за участі автомобілів «Mazda CX5», н.з. НОМЕР_2 та «Nissan Altima», н.з. НОМЕР_1 , яким керував громадянин КНР ОСОБА_3 , має нести відповідальність саме винна особа в ДТП. Згідно тексту позову, Позивач зазначає, що винною в цій ДТП особою є Відповідач громадянин КНР ОСОБА_3 . МТСБУ ж може відповідати перед Позивачем лише у випадку порушення своїх зобов`язань встановлених чинним законодавством. Так, після вищезазначеної події Позивач, мала би звернутись до МТСБУ із відповідним повідомленням про ДТП та заявою на виплату і надати документи, які підтверджували право на отримання відшкодування. Однак, Позивач не зверталась до МТСБУ з метою отримання виплати. Крім того, щодо розміру матеріальної шкоди, яку просить стягнути Позивач з МТСБУ представник відповідача вказує, що документи, які позивач надає суду як доказ завдання збитку не можуть бути прийняті судом як належні докази з огляду на наступне. Рахунок ФОП Дем`яненко І.П. № 2402 від 17.11.2021 р. на суму 53255,00 грн. не може бути доказом понесених витрат оскільки є попереднім рахунком та не містить підтвердження оплати цієї суми. Доказів, які підтверджували б фактичні витрати Позивача за ремонт пошкодженого транспортного засобу, остання не надала. Рахунок № 0003941 від 13.05.2022 р. на румунській мові не має відношення до ДТП, оскільки роботи, що виконані за цим рахунком не відносяться до пошкоджень, завданих в ДТП. Акт виконаних робіт ДП Автоінтернешнл № 1305933_ від 8.04.2023 р. на суму 143842,75 грн. не відноситься до пошкоджень завданих в ДТП, оскільки згідно нього виконані ремонтні роботи, що не мають відношення до ДТП. Враховуючи зазначене, Позивач не довів завдання матеріального збитку пов`язаного з пошкодженням автомобіля «Mazda CX5», н.з. НОМЕР_2 . На підставі викладеного, представник відповідача просив суд відмовити Позивачу в задоволенні позову щодо МТСБУ в повному обсязі.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 грудня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи сповіщені належним чином. Представник позивача надав суду заяву, в якій просив проводити судове засідання без участі сторони позивача, позовну заяву підтримав у повному обсязі та просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи сповіщений належним чином, причини неявки не повідомив, судом вживалися заходи щодо належного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи. Відповідач повідомлений про дату та час судового розгляду шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада України». Відповідач на адресу суду відзиву на позовну заяву не подав, причини неможливості подати відзив суду не повідомив. Будь-яких заяв, клопотань станом на час прийняття рішення до суду не надходило.

У судове засідання представник відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України не з`явився, про дату, час та місце слухання справи сповіщений належним чином. У своїх поясненнях просив розгляд справи проводити без представника відповідача МТСБУ.

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України: кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Судом встановлено, що постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 липня 2021 року у справі № 369/7203/21 провадження у справі про притягнення водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення (протокол серії ААБ № 081444 від 20.05.2021 року про адміністративне правопорушення) закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 28 січня 2022 року у справі № 752/14186/21 ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП та закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Так, вказаною постановою було встановлено, що 16 лютого 2021 року о 07 год. 44 хв. ОСОБА_3 керував транспортним засобом «Nissan Altima», н.з. НОМЕР_1 , та рухався по другорядній дорозі вул. Берегова у с. Гатне Києво-Святошинського району Київської області. У порушення вимог п. 16.11 ПДР ОСОБА_3 виїхав на перехрестя нерівнозначних доріг вул. Теремської і вул. Берегової, не надавши дорогу водію транспортного засобу «Mazda CX5», н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , яка рухалася по головній дорозі по вул.Теремська. Таке порушення спричинило аварійну обстановку, а саме: примусило Позивача змінити напрямок руху ліворуч з метою забезпечення особистої безпеки, в результаті чого, керований нею транспортний засіб в`їхав у снігову кучугуру, що спричинило пошкодження її автомобіля.

Відповідно до з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина ОСОБА_3 у вчинені ДТП є встановленою та не підлягає доведенню.

Згідно рахунку на оплату по замовленню № 2402 від 17 листопада 2021 року, загальна вартість замовлення товарів та послуг ОСОБА_1 (автомобіль «Mazda CX5», н.з. НОМЕР_2 ) у постачальника ФОП ОСОБА_4 складає 53 255,00 грн.

Відповідно до Акта виконаних робіт ДП «АВТО ІНТЕРНЕШНЛ» № 1305933_ від 18 квітня 2023 року, загальна вартість замовлення ОСОБА_1 (автомобіль «Mazda CX5», н.з. НОМЕР_2 ) у постачальника ДП «АВТО ІНТЕРНЕШНЛ» складає 143 842,75 грн.

Рахунок № 0003941 від 13 травня 2022 року не може бути прийнятий судом як належний доказ, оскільки вказаний документ складений іноземною мовою, за відсутності перекладу якого на українську мову в установленому законом порядку, суд позбавлений можливості перевірити обставини, на які посилається позивач та які, зокрема, заперечуються відповідачем МТСБУ.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом частин 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

01 січня 2025 року вступив у дію новий Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №3720-IX (далі Закон №3720-IX).

Відповідно до пп. 14 п. 3 Розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону № 3720-IX встановлено, що дія положень цього Закону поширюється виключно на страхові випадки, які настали за договорами страхування, що набрали чинності після введення в дію цього Закону. Жодне положення цього Закону не може збільшувати будь-які зобов`язання за будь-якими випадками, що мають ознаки страхових випадків за договорами страхування цивільно-правової відповідальності, укладеними відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (Відомості Верховної Ради України, 2005 р., № 1, ст. 1 із наступними змінами).

А відтак, суд зазначає, що при вирішенні даного позову по суті застосуванню підлягають положення Закону, який діяв на час виникнення спірних правовідносин (Закон № 1961-IV в реакції від 01.07.2024 року зі змінами до 01.01.2025 року, далі - Закон № 1961-IV).

Так, цей Закон № 1961-IV регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Згідно зі ст. 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Відповідно до положень ст. 28 Закону № 1961-IV шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Положеннями ст. 29 Закону № 1961-IV встановлено: у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Зі змісту правової позиції Великої палати Верховного Суду по справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176 цс 18 від 04 липня 2018 року вбачається, що уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди (п. 35 постанови). Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст. 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Згідно п. 1.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика) методика застосовується з метою: визначення ринкової вартості КТЗ, їх складників у разі відчуження; визначення стартової ціни КТЗ для їх продажу на аукціоні чи за конкурсом; визначення вартості КТЗ як об`єкта застави; визначення вартості КТЗ у складі майна фізичних осіб для його декларування; визначення вартості КТЗ для страхування фізичними та юридичними особами; визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ; визначення вартості відновлювального ремонту КТЗ; визначення вартості КТЗ для розв`язання майнових суперечок; визначення вартості арештованих, конфіскованих або визнаних безхазяйними КТЗ, їх складників у разі вимушеного їх продажу; визначення вартості КТЗ, його складників, що ввозяться на митну територію України; визначення вартості відокремленого КТЗ в складі основних засобів юридичних осіб; в інших випадках у разі визначення вартості відокремленого КТЗ для встановлення розміру обов`язкових платежів до бюджету.

Згідно з п. 2.4 Методики, вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до п. 4.1 Методики, оцінка КТЗ передбачає урахування технічних, технологічних характеристик та особливостей об`єкта оцінки, умов його експлуатації, обслуговування та зберігання, технічного стану на підставі відповідної технічної, довідкової, облікової документації та обстежень.

Згідно з п. 4.3. Методики, за результатами оцінки оцінювач складає звіт про оцінку КТЗ. За результатом оцінки, виконаної суб`єктом оціночної діяльності - органом державної влади або органом місцевого самоврядування самостійно, складається акт оцінки КТЗ. У разі проведення автотоварознавчої експертизи (експертного дослідження) за результатами здійснення відповідних досліджень експерт складає висновок експерта або інший документ, передбачений законодавством (далі - висновок експерта).

Відповідно до п. 4.4. Методики, у звіті (акті) або висновку експерта про оцінку КТЗ зазначається така інформація: а) повне найменування суб`єкта оціночної діяльності, його місцезнаходження, телефон (факс), номер та термін дії сертифіката суб`єкта оціночної діяльності; б) дата надходження матеріалів для оцінки і дата підписання звіту (акта), висновку; в) найменування юридичної особи або прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, яка призначила (замовила) оцінку КТЗ; г) питання (завдання), що поставлені перед оцінювачем (експертом) (мета оцінки); ґ) назва об`єкта (об`єктів), представленого для оцінки; д) найменування юридичної особи (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи), місцезнаходження (місце проживання) власника майна та його майнові права на КТЗ; е) відомості про фізичну особу, що здійснює оцінку КТЗ: посада, прізвище, ім`я, по батькові, освіта, спеціальності (загальна й оціночна за напрямом програми базової підготовки), стаж роботи за цими спеціальностями, учений ступінь і вчене звання (за наявності), номер, дата видачі кваліфікаційного свідоцтва та посвідчення про підвищення кваліфікації; є) інформація, що має значення для виконання оцінки, з посиланням на джерела її отримання; ж) клопотання оцінювача, експерта про надання додаткових матеріалів, результати їх розгляду (якщо це мало місце); з) перелік використаних довідкових джерел інформації, літератури із зазначенням основних бібліографічних даних (найменування, автори, місце та рік видання); и) дані про час та місце проведення огляду КТЗ оцінювачем (експертом); і) відомості про осіб, які брали участь в огляді об`єкта оцінки, якщо їх участь обумовлена призначенням оцінки або договором про виконання оцінки; ї) ідентифікаційні дані КТЗ відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічного паспорта) або з копій цих документів; й) показання одометра (тахографа) КТЗ або лічильника мотогодин (за наявності); к) результати візуального огляду щодо відповідності (невідповідності) номерів кузова, шасі, інших складових частин записам у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу (технічному паспорті) або в інших документах; л) відомості про комплектність та укомплектованість КТЗ; м) відомості про склад оновлених складників КТЗ, інформаційні ознаки виконаного відновлювального ремонту, інші обставини, які мають значення для розв`язання поставлених питань; н) відомості про виявлені під час огляду дефекти, пошкодження, а також обґрунтування засобів і обсягу відновлювальних робіт з їх усунення чи інших способів урахування дефектів; о) перелік обмежень щодо застосування результатів оцінки та припущення, у межах яких проводилася оцінка; п) викладення змісту використаних методичних підходів, методів, оціночних процедур та відповідних розрахунків; р) висновок про вартість майна або висновок про результати автотоварознавчої експертизи (експертного дослідження); с) додатки, які становлять невід`ємну частину звіту (акта), висновку експерта про оцінку і містять дані стосовно технічного стану КТЗ (його складників), їх фотографічні зображення і дані, що підтверджують припущення та розрахунки. У додатках також може бути графічна розгортка побудови пошкодженого або розукомплектованого КТЗ з відображенням характеру пошкоджень або протокол технічного огляду з посиланням на характер і обсяг його пошкодження.

Виходячи з аналізу зазначених норм, визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, про оцінку вартості відновлювального ремонту, який підтверджує розмір фактичного збитку, завданого транспортному засобу.

Згідно з частинами 1-3 ст. 12, частинами 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

З огляду на викладене, суд зазначає, що до позовної заяви не долучено Договір добровільного страхування наземного транспорту №FO-00854913, Рахунок №351 від 18 лютого 2021 року, на які позивач посилається у позовній заяві, звіт (акт) про оцінку майна, про оцінку вартості відновлювального ремонту, який підтверджує розмір фактичного збитку, завданого транспортному засобу, ремонтну калькуляцію, у зв`язку із чим суд позбавлений можливості перевірити обставини, викладені у позовній заяві.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, дорожньо-транспортна пригода за участі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 сталася 16 лютого 2021 року, в той час як Акт виконаних ДП «АВТО ІНТЕРНЕШНЛ» робіт за № 1305933_ складено 18 квітня 2023 року, тобто більше ніж за 2 роки після ДТП.

Таким чином, суд робить висновок, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що автомобіль «Mazda CX5», н.з. НОМЕР_2 отримав пошкодження саме внаслідок ДТП яке відбулось 16 лютого 2021 року, які саме пошкодження були отримані, розмір фактичного збитку, завданого транспортному засобу та відповідність вказаного збитку вартості відновлювального ремонту.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Зважаючи на те, що суд відмовляє у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, витрати, пов`язані із розглядом справи покладаються на позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 16, 22, 1166, 1187 ЦК України, та керуючись ст. 77-81, 89, 141, 247, 258, 259, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Моторно-транспортного страхового бюро України про відшкодування шкоди, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Інна ФІНАГЕЄВА