Справа № 309/3496/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

06 травня 2025 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого судді Джуги С.Д.,

суддів Кожух О.А., Собослоя Г.Г.

з участю секретаря судових засідань: Чичкало М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 29 жовтня 2024 року у складі судді Ороса Я.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

в с т а н о в и в :

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідно до рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 16 лютого 2023 року по справі №309/5425/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини-інваліда позов задоволено повністю, та вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 7000 грн. щомісячно на утримання сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк інвалідності.

Вказував, що сума призначених аліментів станом на сьогодні є занадто високою. Позивач не має постійної роботи та спеціальності, працює по найму на різних роботах і не має постійного, сталого заробітку.

Зазначав, що є людиною вже у віці, часто хворіє, тому значних заробітків не має і по цій причині в нього виникла значна заборгованість по аліментах, яку він не в змозі виплатити.

Стверджував, що окрім утримання сина, ОСОБА_1 , має обов`язок щодо утримання своєї престарілої матері, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка являється інвалідом другої групи за загальним захворюванням, що стверджується копією пенсійного посвідчення матері виданого 06.10.2016 року з довічним терміном дії.

Вказував, що син сторін приїжджав до позивача в Чехію, де мав хорошу полегшену роботу, однак залишив її за вимогою матері та повернувся до України.

Щодо розміру аліментів, які призначені згідно рішення суду, то виходячи з розміру мінімальної заробітної плати , яка на день постановлення рішення становила в Україні 6700 грн. при прожитковому мінімумі 2864 грн. для дорослої людини, вважав, що призначена сума 7000 грн. є надмірною.

Враховуючи вищенаведене, позивач просив суд зменшити розмір аліментів на утримання повнолітнього сина інваліда ОСОБА_3 до 3000 грн. щомісяця.

Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 29 жовтня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Змінено розмір аліментів, що встановлений рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 16.02.2023 року та стягнено з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешканки АДРЕСА_2 аліменти на утримання сина з інвалідністю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 5000 грн. (п`ять тисяч) гривень щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили на строк інвалідності.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції змінити, зменшивши розмір аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , до 3000 грн. щомісячно, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував обставини, які наведені в обґрунтування заявленого позову, не дав їм належної правової оцінки, та дійшов до помилкового висновку про часткове задоволення позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

В судовому засідання представник апелянта (позивача) адвокат Гринюк Г.В. підтримала подану апеляцію, просить задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилася. Про дату, час, місце розгляду належним чином повідомлені. Справа на підставі ч.2 ст. 372 ЦПК України розглянута за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника апелянта (позивача), перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, у статті 192 СК України закріплено вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 та у постанові Верховного Суду від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20 (провадження № 61-7397св21) зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до вимог ст. 198 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Ст. 198 СК України не передбачено строку, протягом якого стягуються аліменти на непрацездатних повнолітніх дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 СК України, якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону).

Відповідно до ч.3 ст. 79 СК України, якщо один із подружжя одержує аліменти у зв`язку з інвалідністю, сплата аліментів триває протягом строку інвалідності.

Ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 16 лютого 2023 року по справі №309/5425/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини-інваліда позов задоволено повністю, вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму по 7000 грн. щомісячно на утримання сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк інвалідності (а.с.7-8).

Станом на день розгляду справи ОСОБА_1 був інвалідом ІІ (другої) групи інвалідності з дитинства, що підтверджено довідкою до акта МСЕК серії 12ААВ від 09.12.2021 року (а.с.11).

ОСОБА_3 отримує соціальну допомогу у розмірі 2100 грн. на місяць, про що свідчить довідка про одержання допомоги від 02.12.2022 року (а.с.9-10).

Згідно Довідки про склад сім`ї від 03.10.2024 року складеної старостою Олександрівської сільської ради Ковач І.Ю. вбачається, що ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю ОСОБА_2 , братом ОСОБА_5 , бабусею ОСОБА_6 та дідусем ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.30).

Відповідачем ОСОБА_2 до відзиву на позовну заяву долучено Довідку до акта МСЕК серії 12ААГ №704172 згідно якої 18.12.2023 року здійснювався повторний огляд ОСОБА_3 та за результатами огляду присвоєно ІІІ (третю) групу інвалідності на строк до 01.01.2027 року (а.с.44).

Відповідач добровільно дитині не надавав матеріальної допомоги після досягнення останнім повноліття, а обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним.

Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На обґрунтування позову позивач ОСОБА_1 вказує на те, що є людиною у віці, часто хворіє та надає матеріальну допомогу окрім сина своїй матері.

Суд першої інстанції вірно вказав, що вказані позивачем обставини не підтверджені жодними доказами, які містяться в матеріалах справи.

Так, позивачем в суді першої інстанції було долучено пенсійне посвідчення матері ОСОБА_4 та Довідку МСЕК №0065696 про присвоєння останній ІІ (другу) групу інвалідності. Однак, сам факт наявності в матері позивача інвалідності не підтверджує ту обставину, що саме позивач надає їй матеріальну допомогу протягом життя та утримує її.

З огляду на викладене, з урахуванням принципів розумності і справедливості, беручи до уваги те, що стан здоров`я ОСОБА_3 покращився, а саме з ІІ (другої) групи призначено ІІІ (третю) групу, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що необхідно змінити розмір аліментів та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень, щомісячно на утримання повнолітнього сина-інваліда, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і на строк інвалідності дитини.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 29 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 16 травня 2025 року.

Головуючий:

Судді: