Єдиний унікальний номер судової справи: 487/5705/16-ц
Номер провадження: 22-з/812/34/25
У Х В А Л А

13 травня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі судді Крамаренко Т.В., розглянувши без повідомлення учасників справи, заяву ОСОБА_1 про відвід суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду: Яворської Жанни Михайлівни та Базовкіної Тетяни Миколаївни, у цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 квітня 2025 року, постановлену за скаргою ОСОБА_1 на рішення державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Волкомор А.В.,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 квітня 2025 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 на рішення державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Волкомор А.В., відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, 28 квітня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського апеляційного суду з апеляційною скаргою за допомогою системи «Електронний суд» .

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 28 квітня 2025 року цивільну справу № 487/5705/16-ц за скаргою ОСОБА_1 на рішення державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Волкомор А.В., розподілено: головуючому судді Яворській Ж.М., склад колегії суддів Базовкіна Т.М., Царюк Л.М.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 02 травня 2025 року відкрито провадження за вказаною апеляційною скаргою.

Наступною ухвалою того ж суду від 09 травня 2025 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні його клопотання про вчинення процесуальних дій пов`язаних з підготовкою справи до розгляду за участю учасників справи. Повернуто ОСОБА_1 додатки, відповідно до переліку, зазначеному в клопотанні від 05 травня 2025 року (пункти 1-21) та в клопотанні від 09 травня 2025 року (пункти 2-6). Закінчено проведення підготовчих дій, які пов`язані із забезпеченням апеляційного розгляду справи та призначено справу до розгляду на 27 травня 2025 року о 13.15 год.

Також, в ухвалі зазначено про те, що питання про вирішення клопотання ОСОБА_1 щодо витребування доказів та допит свідків буде вирішено у судовому засіданні.

12 травня 2025 року до Миколаївського апеляційного суду через систему «Електронний суд» надійшла заява ОСОБА_1 про відвід суддів колегії суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду Яворської Ж.М. та Базовкіної Т.М.

В обґрунтування заяви, ОСОБА_1 зазначав, що предметом судового розгляду є рішення ДВС від 17 лютого 2025 року про вилучення у боржника ( ОСОБА_1 ) металевого гаражу на підставі підробленого суддею Гаврасієнко В.О. рішення від 31 жовтня 2019 року у справі №487/5705/16, яке залишено без змін підробленою суддями Яворською Ж.М. та ОСОБА_2 постановою від 27 лютого 2020 року.

Вважає, що судді Яворська Ж.М. та Базовкіна Т.М. будуть вирішувати чи помилились вони під час прийняття постанови від 27 лютого 2020 року, що, на його думку, буде порушенням принципу неупередженості.

Крім того, зазначає, що суддя Яворська Ж.М. ухиляється від вчинення дій (клопотання боржника від 09 травня 2025 року) щодо підготовки справи до розгляду та від отримання повної, правдивої та неупередженої інформації бухгалтерського обліку АГК Парма щодо спірного гаражу.

Такі дії на думку ОСОБА_1 свідчать про намір приховати незаконність постанови від 27 лютого 2020 року та сліди тяжкого корупційного кримінального правопорушення заволодіння 06 березня 2025 року службовими особами АГК Парма чужим майном, під час воєнного стану, з використанням очевидно фальшивих доказів договору та квитанції від 22 серпня 1993 року.

За вказаних обставин, на переконання ОСОБА_1 судді судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду: Яворська Ж.М. та Базовкіна Т.М. не можуть бути безсторонніми і неупередженими при розгляді даної апеляційної скарги.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 12 травня 2025 року заявлений ОСОБА_1 відвід суддям: Яворської Ж.М. та Базовкіної Т.М., визнано необґрунтованим. Вирішення питання про відвід вказаним суддям передано судді, визначеному у порядку, встановленому ч.1 ст. 33 ЦПК України

Після проведення автоматизованого розподілу справи відповідно до ч. 3, 8 ст.40 ЦПК України питання про відвід судді вирішується без повідомлення учасників справи суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 травня 2025 року для вирішення питання про відвід суддів: Яворської Ж.М. та Базовкіної Т.М., визначено суддю Крамаренко Т.В.

Вивчивши заяву та матеріали справи, вважаю, що заява про відвід задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Підстави для відводу судді визначені ч. 1 ст. 36 ЦПК України.

Так, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

При цьому ч. 4 ст. 36 ЦПК України визначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Таким чином, перелік підстав для відводу чітко визначений законом.

Стандарт безсторонності ґрунтується насамперед на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції «неупередженість» («безсторонність») судді», а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд апеляційної інстанції вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з «об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто, має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною; «суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки, як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі, тощо).

Водночас, як зазначено в Бангалорських принципах поведінки судді від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення. Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію «розумного спостерігача». У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи. З огляду на це навіть прояви неупередженості мають значення.

Тому коли сторони стверджують про те, що судді необ`єктивні, питання про наявність фактичного упередження не має значення, адже «правосуддя не тільки має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене». Іншими словами, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє докази, яких бракує, чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінантної зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.

За таких обставин, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто, в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Надаючи оцінку обґрунтованості заяви про відвід суддів: Яворської Ж.М. та Базовкіної Т.М., у даній справі, апеляційний суд приймає також до уваги те, що окрім переліку обставин, які є безумовними підставами для відводу судді, у процесуальному законі також зазначені й виняткові випадки, за яких заявлення відводу «a priori» не може бути підставою для застосування цього процесуального інституту.

ОСОБА_1 в своїй заяві про відвід, зокрема, висловлює незгоду з процесуальними рішеннями суду, зокрема з постановою Миколаївського апеляційного суду від 27 лютого 2020 року та ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 09 травня 2025 року по справі № 487/5705/16.

Між тим, незгода ОСОБА_1 з процесуальним рішенням суддів Яворської Ж.М. та Базовкіної Т.М. з огляду на ч. 4 ст. 36 ЦПК України, не може бути підставою для відводу цих суддів.

Разом з тим, ОСОБА_1 скористався своїм правом на касаційне оскарження вищезазначеної постанови суду апеляційної інстанції, однак ухвалами Верховного суду від 16 квітня 2020 року та від 18 травня 2020 року йому було відмовлено у відкритті касаційного провадження за його касаційними скаргами.

Інших обґрунтувань, а також належних та допустимих доказів про суб`єктивну упередженість суддів Базовкіної Т.М. та Яворської Ж.М., в своїй заяві ОСОБА_1 не навів.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Миколаївського апеляційного суду Базовкіної Т.М. та Яворської Ж.М.

На підставі викладеного та керуючись статтями 36, 40 ЦПК України суддя,

у х в а л и л а:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Миколаївського апеляційного суду Яворської Жанни Михайлівни та Базовкіної Тетяни Миколаївни - відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Т.В. Крамаренко