ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/256/25 Справа № 193/442/24 Суддя у 1-й інстанції - Кравченко Н.О. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста О. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2025 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №193/442/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 ,

на рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 22 квітня 2024 року,

встановив:

У березні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (далі по тексту ТОВ «Споживчий центр») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 05 вересня 2023 року укладено Кредитний договір (оферти) № 05.09.2023-100001960. Відповідно до умов Договору позичальнику надано кредит у розмірі 10000 гривень строком на 70 днів за процентною ставкою 1,3 % на день. Комісія за надання кредиту складає 15% від суми кредиту, що дорівнює 1500 гривень. ОСОБА_1 05 вересня 2023 року отримала кредитні кошти у розмірі 10 000 гривень. Отже, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконано в повному обсязі.

ОСОБА_1 свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 13 березня 2024 року, утворилась заборгованість у розмірі 20 600,03 гривень, що складається з заборгованості по тілу кредиту у розмірі 10 000 гривень, процентах 9 100,03 гривень та комісії 1500 гривень, чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр», що і стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 20 600,03 гривень, що складається з заборгованості по тілу кредиту у розмірі 10 000 гривень, процентах 9 100,03 гривень, комісії 1 500 гривень та судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 22 квітня 2024 року позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» задоволені. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №05.09.2023-100001960 від 05 вересня 2023 року в сумі 20 600,03 гривень та витрати по сплаті судового збору у сумі 2442,40 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 22 квітня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» залишити без задоволення.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ТОВ «Споживчий центр» було надано ОСОБА_1 фінансову послугу шляхом укладення електронного договору №50.09.20223-100001960 від 05.09.2023 року. Звертає увагу, що електронний договір про надання споживчого кредиту містить ознаки Кредитного договору. Належного розрахунку, який би узгоджувався із матеріалами справи, умовами кредитного договору позивач не надав, тому вважає позов необґрунтованим, а позовні вимоги не доведеними. Позивачем не надано первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту та його часткового погашення, тому немає підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також відсотків зазначені в розрахунку та довідці є правильними.

Посилається, що позивачем не надано суду доказів оформлення та укладання між сторонами та відповідно отримання позичальником Умов та правил надання банківських послуг, Пам`ятки клієнта та Тарифи, що в сукупності із заявою, свідчило про укладення у належній формі договору між сторонами про надання банківських послуг.

Також зазначає, що позивач як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи з порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги діючого законодавства, спонукає у таки спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які вона не могла оцінити належно. Заявлена позивачем до стягнення заборгованість за нарахованими процентами у розмірі 10 600,03 гривень не є співрозмірною сумі кредиту у 10 000 гривень.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

19 липня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України щодо гарантування права на судовий захист у малозначних спорах» від 19 червня 2024 року № 3831-IX. (далі по тексту Закон № 3831-IX)

Відповідно п. 2 розділу II «Прикінцеві положення» Закону № 3831-IX установлено, що позовні заяви і апеляційні скарги, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Частиною 1 ст. 369 ЦПК України (в редакції, що діяла до набрання чинності Законом України № 3831-IX) визначено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Апеляційна скарга у даній справі подані до набрання чинності Законом № 3831-IX.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення за наступних підстав.

Відповідно ч. 1, 2, та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення,ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції в повній мірі відповідає.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено наявними в матеріалах справи письмовими доказами, 05.09.2023 року між позивачем ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір (оферти) №05.09.2023-100001960 згідно заявки відповідача та електронним підписом одноразовим ідентифікатором Н953 підписала Пропозицію ТОВ «Споживчий центр» про укладення кредитного договору (оферта) (а.с. 40 звор., 44-45)

Відповідно п. 2.1 вказаної Пропозиції, електронний кредитний договір, частиною якого є дана пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), укладається кредитодавцем та позичальником у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно п. 2.2 зазначеної Пропозиції, електронний кредитний договір складається з наступних електронних документів, які містять всі його істотні умови: 2.2.1 дана пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), розміщена на вебсайті кредитодавця у загальному доступі, а також у особистому кабінеті позичальника на вебсайті кредитодавця; 2.2.2 заявка, сформована на сайті кредитодавця після ідентифікації позичальника, обрання ним конкретних умов та їх схвалення кредитодавцем; 2.2.3 відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформований на сайті кредитодавця, та підписана позичальником в смс-повідомленні на номер телефону, вказаний при його ідентифікації на сайті.

Відповідно п.3.1 вказаної Пропозиції, за цим договором кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію.

Згідно п.3.2 зазначеної Пропозиції, кредитодавець надає позичальнику кредит на наступних умовах: дата надання/видачі кредиту встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; сума кредиту встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; тип кредиту фіксований кредит; строк, на який надається кредит - встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; дата повернення (виплати) кредиту - встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; проценти за користування кредитом (проценти) - встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; графік платежів - встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти.

Також, 05.09.2023 року ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором Н953 підписала заявку, яка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), з якою позичальник ознайомився 05 вересня 2023 року.

Згідно вказаної Заявки кредитодавець ТОВ «Споживчий центр»; позичальник ОСОБА_1 ; реквізити належного позичальнику електронного платіжного засобу для перерахування коштів позичальнику за даним та наступними договорами 4441-11ХХ-ХХХХ-7522 ; відповідно до умов кредитного договору № 05.09.2023-100001960 від 05.09.2023 року позичальнику надається кредит на наступних умовах: 1. Дата надання/видачі кредиту 05.09.2023 року; 2. Сума кредиту 10000 гривень 00 копійок; 3. Строк, на який надається кредит 70 днів з дати його надання; 4. Дата повернення (виплати) кредиту 13.11.2023 року; 5. Період користування кредитом кожні наступні 14 днів з дня надання кредиту; 6. Продовження строку , на який виданий кредит, не передбачене. У позичальника та кредитодавця відсутнє право продовжувати строк кредитування або строк виплати кредиту; 7. Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1.3% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом першого чергового періоду та протягом всього строку, на який надається кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшений в односторонньому порядку; 8. Проценти розраховуються шляхом множення кредиту/залишку кредиту (база розрахунку) на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді; 9. Комісія, пов`язана з наданням кредиту - 15% від суми кредиту, що дорівнює 1500 гривень 00 копійок. Розраховується шляхом множення суми кредиту (база розрахунку) на розмір комісії у відсотковому значенні. Нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту; 10. Графік платежів: проценти, розраховані вищевказаним способом за черговий період, сплачуються не пізніше останнього дня чергового періоду, кількість платежів зі сплати процентів дорівнює кількості періодів, за які сплачуються проценти, сума кредиту сплачується 5 платежами не пізніше останнього дня кожного чергового періоду у наступних розмірах: 1-5 платіж у розмірі 3619,92, грн.., комісія сплачується 1 платежами не пізніше останнього дня кожного чергового періоду у наступних розмірах 1 платіж у розмірі 1500 гривень 00 копійок; 15. Розмір процентів відповідно до ст.625 ЦК України становить 474,5% річних.

Крім того, у вказаній заявці зазначено, що позичальник підтверджує та безумовно приймає (акцептує) пропозицію про укладення кредитного договору (оферту), невід`ємною частиною якої є заява до кредитного договору №05.09.2023-100001960 від 05.09.2023 року, який укладається на вищевказаних умовах.

Також, під час укладення вищевказаного кредитного договору, відповідачем ОСОБА_1 05 вересня 2023 року підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором Н953 Додаток до анкети позичальника (а.с.39), Паспорт споживчого кредиту, в якому викладені умови надання позивачем ТОВ «Споживчий центр» кредитних коштів відповідачу ОСОБА_1 (а.с.37-38), а також Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки (а.с.40).

Згідно паспорту споживчого кредиту, ОСОБА_1 , шляхом підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором Н953, погодилася на умови надання кредиту а розмірі 10000 при реальній річній ставці 29894,40% річних. З орієнтовною вартістю отриманого кредиту в розмірі 18099,63 грн.(а.с.37)

Відповідно квитанції від 05.09.2023 року, ТОВ «Споживчий центр», на підставі договору № 05.09.2023-100001960 від 05.09.2023 року, перерахував на банківську картку № VISA НОМЕР_1 грошові кошти у сумі 10 000 гривень 00 копійок.(а.с.13)

Як вбачається з виписки по договору № 05.09.2023-100001960 від 05.09.2023 року, складеної ТОВ «Споживчий центр» за період з 05.09.2023 року по 05.09.2023 року, відповідач ОСОБА_1 , після отримання кредитних коштів у сумі 10 000 гривень, належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання за вищевказаним кредитним договором, внаслідок чого у неї виникла заборгованість у сумі 20 600,03 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту у розмірі 10 000 грн., процентах 9 100,03 грн. та комісії 1 500 грн.

При цьому, доказів погашення відповідачем ОСОБА_1 вищевказаної заборгованості позивачу ТОВ «Споживчий центр», матеріали справи не містять та на розгляд апеляційного суду не надано.

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр», суд першої інстанції виходив з того, що, враховуючи встановлені судом обставини, те, що відповідач свої зобов`язання за договором не виконала, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення спору.

Докази мають бути належними, допустимими, достовірними.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. ст. 76, 77, 78, 79 ЦПК України).

Згідно з вимогами ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 652 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч. 1ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Абзац 2 ч. 2ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно ч. 3 - 6, 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

У разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Відповідно ч. 12 ст. 11 вказаного Закону, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Згідност.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із наведеного слідує, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205,207 ЦК України).

Відповідно ч. 1ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Вказані правові висновки щодо укладення договору в електронній формі викладені у постанові Верховного Суду від 12.01.2021 року у справі №524/5556/19.

Судом першої інстанції встановлено, що 05 вересня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заявку, яка є частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 10 000,00 грн. (п.2 Заявки кредитного договору №05.09.2023-100001960, шляхом перерахування на електронний платіжний засіб позичальника за даним та наступними договорами: 4441-11XX-XXXX-7522.

Таким чином, між сторонами було укладено кредитний договір №05.09.2023-100001960 від 05.09.2023 у формі електронного документу, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» та не заперечується відповідачем.

Також відповідачем не заперечується отримання коштів у розмірі 10 000,00 гривень.

Отже, із наведеного слідує, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлений в електронній формі і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства.

Разом з тим, оскільки зобов`язання відповідачем належним чином виконані не були, позивач обґрунтовано звернувся до суду із вимогами про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором.

В апеляційній скарзі відповідачка також не погоджується із рішенням суду першої інстанції в частині стягнення з неї на користь позивача процентів, посилаючись на те, що вказані суми явно завищені.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та умови кредитного договору, колегія суддів виходить із наступного.

За ч. 2 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Встановлено, що за договором №05.09.2023-100001960 від 05.09.2023 сторони узгодили строк, на який надаються кошти та проценти за користування ними.

Так, строк, на який надається Кредит, становить 70 днів з дати його надання (п. 3 Заявки кредитного договору №05.09.2023-100001960).

Дата повернення (виплати) кредиту 13.11.2023 (п. 4 Заявки кредитного договору №05.09.2023-100001960).

Первинний період користування Кредитом 14 днів з дня його надання (п. 5 Заявки кредитного договору №05.09.2023-100001960).

Кредитні кошти перераховані на рахунок відповідача 05.09.2023 року і даний факт сторонами не заперечується.

Також умовами договору визначена відсоткова ставка за користування коштами.

Так, визначено, що процентна ставка фіксована незмінна у розмірі 1,3% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит.(п. 7 Заявки договору №05.09.2023-100001960).

Перевіривши наведену позивачем суму заборгованості за процентами згідно умов кредитного договору №05.09.2023-100001960 від 05.09.2023 року, колегія суддів апеляційного суду встановила, що сума заборгованості по процентах становить 9 100,03 гривень ((10000 х 1,3% х 70), яка визначена позивачем.

Отже, розмір заборгованості по відсотках узгоджується із умовами кредитного договору №05.09.2023-100001960 від 05.09.2023 року та не спростована скаржником.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача на корить позивача заборгованості за процентами у розмірі 9 100 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що нарахований позивачем розмір відсотків є несправедливим, таким, що суперечить вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», є безпідставними, оскільки в умовах договору сторони погодили між собою розмір відсотків за користування кредитними коштами, з яким відповідач погодилась, підписавши договір про надання споживчого кредиту №05.09.2023-100001960 від 05.09.2023 року, а відсотки нараховувалися за процентною ставкою, яка передбачена умовами договору протягом строку його дії.

Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Відповідно частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на висновок про залишення апеляційної скарги без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат немає.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 22 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді:

Повний текст постанови складено 12 травня 2025 року.

Головуючий О.І. Корчиста