Справа № 619/2160/21
Провадження № 2-др/638/42/25

15 травня 2025 року м. Харків
Шевченківський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді Рибальченко Л.М.,
за участю секретаря судового засідання Коломієць І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду міста Харкова заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Водолазького Олександра Миколайовича про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Смоляна Валерія Валеріївна про визнання заповіту недійсним,-
Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 28 квітня 2025 року в задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Смоляна Валерія Валеріївна про визнання заповіту недійсним відмовлено у повному обсязі.
14 травня 2025 року до суду від представника ОСОБА_2 адвоката Кайдашова В.С. надійшла заява, в якій він вказує, що розмір витрат є не співмірним з обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Зазначає, що у порушення приписів ЦПК України відповідачем (його представником) не надані відомості щодо: відомостей про збір ним будь-яких доказів у справі (згідно з даними системи Електронний Суд, відповідачем та його представником не подано жодного доказу у справі); приналежності банківського рахунку, на який здійснено перерахування коштів за послуги представника відповідача, саме цьому представникові (цьому адвокатові); належних доказів, що адвокат має касу і веде касову книгу, відтак адвокат не може сам виписувати квитанцію чи касовий ордер про отримання коштів. Представник позивача вважає, що заявлені представником відповідача витрати на правничу допомогу не підлягають задоволенню з підстав їх необґрунтованості та недоведеності.
В судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялись.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов наступного висновку.
Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України - розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, щодо закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Судовим розглядом встановлено, що відповідачем у відзиві на позовну заяву було зроблено відповідну заяву.
Згідно з ч.2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, 1) витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Відповідно до п. 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.
Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат, їхню пропорційність до предмета спору, а також виходить з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).
Отже, суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку документів, є явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Керуючись ст. ст. 141, 270 ЦПК України, суд -
Заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Водолазького Олександра Миколайовича про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Смоляна Валерія Валеріївна про визнання заповіту недійсним задовольнити частково.
В іншій частині вимог клопотання відмовити.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Суддя Л.М. Рибальченко