ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/6863/24 Номер провадження 22-ц/814/826/25Головуючий у 1-й інстанції Предоляк О.С. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів Одринської Т.В., Панченка О.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09 вересня 2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2024 року Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» (далі АТ «ПУМБ») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначено, що 26 квітня 2013 року між ПАТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є АТ «ПУМБ», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 9771, за умовами якого позичальнику видано кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 8000,00 грн, який пізніше збільшено до 43500,00 грн.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору щодо своєчасної сплати грошових коштів, станом на 30 квітня 2024 року утворилася заборгованість, яка згідно наданого позивачем розрахунку становить 68170,06 грн, з яких: 43487,95 грн - заборгованість за кредитом; 24682,11 грн заборгованість за процентами.

У зв`язку з вищевикладеним, позивач прохав суд стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» заборгованість у сумі 68170,06 грн, а також судовий збір у сумі 2422,40 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09 вересня 2024 року позов АТ «ПУМБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» заборгованість за кредитним договором № 9771 від 26 квітня 2013 року у розмірі 57586,89 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 32904,78 грн та заборгованості по відсоткам - 24682,11 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» у повернення сплаченого судового збору 2046,33 грн.

В решті вимог відмовлено.

Позиції учасників справи

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Із рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09 вересня 2024 року не погодився ОСОБА_1 та оскаржив його в апеляційному порядку, подавши до суду апеляційну скаргу, в якій прохав суд оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог АТ «ПУМБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

На думку особи, яка подала апеляційну скаргу, оскаржуване рішення суду першої інстанції є незаконним і необґрунтованим, крім того неповно та неправильно встановлені обставини, які мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження та оцінки доказів відносно виникнення підстав для нарахування відсотків після закінчення строку дії договору.

Відповідачем зауважено, що згідно з пропозицією про укладення договору карткового рахунку та договору страхування від 26 квітня 2013 року було погоджено ліміт овердрафту 8000,00 грн, процентна ставка на рівні 24 % та строк користування овердрафтом та договором страхування 36 місяців, відомостей про продовження якого матеріали справи не містять, що свідчить про безпідставність нарахування позивачем процентів за користування кредитними коштами після 26 квітня 2016 року.

Крім того, з наданого банком розрахунку заборгованості неможливо встановити розмір процентної ставки, який був застосований під час здійснення розрахунку заборгованості за процентами.

Зауважено, що до позовної заяви не додано графіку платежів, який передбачений загальними умовами кредитування, відкриття та ведення рахунків.

Щодо відзиву на апеляційну скаргу

Відзив на апеляційну скаргу з дотриманням вимог ЦПК України до Полтавського апеляційного суду не надходив.

Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Щодо розгляду справи без виклику сторін

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи, що ціна позову становить 68170,06 грн та беручи до уваги положення частини тринадцятої статті 7, та статті 369 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Встановлені обставини справи

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 26 квітня 2013 року між ПАТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є АТ «ПУМБ», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 9771, згідно якого останньому надано кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 8000,00 грн, який пізніше збільшено до 43500,00 грн, з процентною ставкою за користування овердрафтом 24 % річних. За умовами договору строк користування овердрафтом та договору страхування 36 місяців.

При укладенні кредитного договору відповідач також був ознайомлений з загальними умовами договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків, що підтверджується підписом останнього про ознайомлення.

Згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_1 перед АТ «ПУМБ» за кредитним договором № 9771 від 26 квітня 2013 року, зі всіма змінами і доповненнями до нього, станом на 30 квітня 2024 року заборгованість становить: за кредитом у розмірі 43487,95 грн, за процентами у розмірі 24682,11 грн (період нарахування з 30 жовтня 2016 року по 30 травня 2023 року).

На адресу відповідача позивачем направлено письмову вимогу вих. № КНО-44.2.2/196 від 01 травня 2024 року про виконання зобов`язання щодо погашення кредитної заборгованості достроково не пізніше 30 календарних днів з дня отримання відповідного повідомлення.

Відповідно до Статуту АТ «ПУМБ» є правонаступником всіх прав та зобов`язань ПАТ «Банк Ренесанс Капітал», що підтверджується детальною інформацією про юридичну особу.

Позиція апеляційного суду

Щодо тіла кредиту

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку ПАТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником якого є АТ «ПУМБ»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав у борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками.

26 квітня 2013 року між ПАТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є АТ «ПУМБ», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 9771, згідно якого останньому надано кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 8000,00 грн, який пізніше збільшено до 43500,00 грн, з процентною ставкою за користування овердрафтом 24 % річних. За умовами договору строк користування овердрафтом та договору страхування 36 місяців.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що станом на 30 квітня 2024 року виникла заборгованість за кредитним договором в розмірі 68170,06 грн, з яких: 43487,95 грн - заборгованість за кредитом; 24682,11 грн заборгованість за процентами.

Відповідно до статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідач користувався кредитними коштами, що засвідчено випискою за його рахунками за період з 2016 року по 2022 рік, а саме: розраховувався кредитною картою за товари, знімав готівку в банкоматах, а також частково погашав кредит.

Доводи апелянта про те, що з доданого банком розрахунку заборгованості неможливо встановити відповідність порядку нарахування заборгованості, колегією суддів не приймаються, оскільки надана позивачем виписка з банківського рахунку відповідача є належним доказом отримання ним коштів, оскільки відображає рух коштів та доводить користування відповідачем кредитними коштами та неналежне виконання ним своїх обов`язків з погашення кредиту.

Відповідно до положень статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», пунктів 62, 63 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписка з банкового рахунку є первинним документом, що підтверджує здійснені по банківському рахунку операції.

Верховний Суд у справі № 554/4300/16-ц наголосив, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки по картковим рахункам можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що надані АТ «ПУМБ» по справі докази є належними та допустимими, у розумінні статей 76-81 ЦПК України, та у своїй сукупності підтверджують те, що між сторонами виникли зобов`язання, які випливають з кредитного договору. Відповідач, відповідно до виписки за картковим рахунком, користувався кредитними коштами, наданими йому АТ «ПУМБ» у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, у зв`язку з чим має зобов`язання перед позивачем з повернення кредитних коштів, виходячи з фактичного використання позичальником кредитних коштів, які не повернуто, та з урахуванням зарахування місцевим судом коштів з оплати страхових платежів на погашення заборгованості по тілу кредиту, у розмірі 32904,78 грн, що не спростовано відповідачем.

Щодо процентів за користування кредитом

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України).

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України).

Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору.

Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на викладене, строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема, коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання.

Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/95/12, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти та інші платежі за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Так, з кредитного договору № 9771 вбачається, що строк користування овердрафтом та договору страхування становить 36 місяців. Крім того, у загальних умовах договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків передбачено, що повне погашення кредиту має бути здійснено не пізніше останнього для строку користування овердрафтом, встановленого банком.

Враховуючи, що в кредитному договорі № 9771 від 26 квітня 2013 року сторонами узгоджено строк користування овердрафтом 36 місяців, а також відсутність відомостей про його продовження чи узгодження нового строку його користування, то колегія суддів погоджується із доводами відповідача, що нарахування відсотків за користування кредитом у період з жовтня 2016 року по травень 2023 року здійснено поза межами встановленого та доведеного позивачем строку кредитування, що суперечить нормам цивільного законодавства, а відтак заявлена вимога банківської установи щодо стягнення заборгованості у частині процентів за користування кредитними коштами не підлягає задоволенню.

Щодо інших доводів апеляційної скарги

У відзиві на позовну заяву, а також в апеляційній скарзі відповідач наголошував на помилковості твердження позивача щодо здійснення обрахунку строку позовної давності, однак з урахуванням положень частини третьої статті 267 ЦК України, даний довід не береться судом до уваги за відсутності відповідних процесуальних дій від сторони по справі.

Крім того, відповідач висловлюючи незгоду з наданим позивачем розрахунку заборгованості, у порушення принципу змагальності сторін цивільного процесуального законодавства, власного розрахунку ані до суду першої інстанції, ані до суду апеляційної інстанції не надав.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Як вбачається з частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Повноваження суду апеляційної інстанції визначено статтею 374 ЦПК України, згідно з пунктом другим частини першої якої за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення згідно пунктів 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по відсотках, то рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09 вересня 2024 року у частині стягнення заборгованості по відсотках слід скасувати та ухвалити у цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог АТ «ПУМБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у частині стягнення відсотків відмовити.

Крім того, рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09 вересня 2024 року у частині визначення загального розміру стягнутої заборгованості варто змінити, зазначивши загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню 32904,78 грн (тіло кредиту) замість зазначеного 57586,89 грн.

Враховуючи вище викладене, рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09 вересня 2024 року у частині розподілу судового збору також підлягає зміні шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» у повернення сплаченого судового збору 1169,29 грн (48,27 % - задоволені позовні вимоги) замість стягнутих 2046,33 грн.

В іншій частині рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09 вересня 2024 року залишити без змін.

Щодо судових витрат в суді апеляційної інстанції

За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 27 лютого 2025 року, зокрема звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору за подачу апеляційної скарги на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09 вересня 2024 року.

Згідно з частиною шостою статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки відповідач є звільненим від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, то з АТ «ПУМБ» на користь держави підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2349,58 грн (після апеляційного перегляду рішення залишилося задоволеними позовні вимоги на 48,27 %: 3028,00 х 1,5 х (100 % - 48,27 %)).

Керуючись статтями 141, 367, 374, 375, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09 вересня 2024 року у частині стягнення заборгованості по відсотках скасувати та ухвалити у цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у частині стягнення відсотків відмовити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09 вересня 2024 року у частині визначення загального розміру стягнутої заборгованості змінити, зазначивши загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню 32904,78 грн (тіло кредиту) замість зазначеного 57586,89 грн.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09 вересня 2024 року у частині розподілу судового збору змінити, стягнувши з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» у повернення сплаченого судового збору 1169,29 грн замість стягнутих 2046,33 грн.

В іншій частині рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09 вересня 2024 року залишити без змін.

Стягнути з Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на користь держави судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2349,58 грн.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 08 травня 2025 року.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді Т.В. Одринська

О.О. Панченко