Номер провадження: 22-з/813/227/25
Справа № 523/9953/17
Головуючий у першій інстанції Кисельов В. К.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

19.05.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Лозко Ю.П. (суддя-доповідач), Кострицького В.В., Карташова О.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 2 ст. 269 ЦПК України) заяву представника ОСОБА_1 адвоката Голєвої Сніжани Владіславівни про виправлення описки в ухвалі Одеського апеляційного суду від 11 грудня 2024 року у справі

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 12 вересня 2022 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні відповідача - Юридичний департамент Одеської міської ради, державний реєстратор Бахова Вікторія Іванівна, КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради, Одеська міська рада, про виділ в натурі частки із спільної часткової власності, про припинення права спільної часткової власності, про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом демонтажу, про скасування рішення державного реєстратора,

встановив:

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 11 грудня 2024 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_3 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), і складається з: житлового будинку А1, гаражу «Б», сараю «В», вбиральні «Ж», льоху «Е» та огорожі 1,3,6,7,8. Заборонено ОСОБА_3 здійснювати особисто чи із залученням сторонніх осіб будь-які будівельні роботи зі встановлення паркану тощо, в тому числі, але не виключно підготовчі чи демонтажні роботи щодо споруд, які розміщені на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 (РНОНМ 101), а саме: сараю «В», вбиральні «Ж», льоху «Е», огорожі 1,6, 7.

Представник ОСОБА_1 адвокат Голєва С.В. звернулась до Одеського апеляційного суду із заявою про виправлення описки в ухвалі Одеського апеляційного суду від 11 грудня 2024 року, у якій зазначає, що вказане вище судове рішення від 11 грудня 2024 року є виконавчим документом, однак у його резолютивній частині допущено описку, а саме не зазначено адреси стягувача і боржника, а також відсутня дата народження боржника, у зв`язку з чим Головним державним виконавцем Хаджибейського відділу Державної виконавчої служби у Одесі Горбенко М. повернуто цей виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання в частині заборони ОСОБА_3 певних дій.

Колегія суддів вважає, що вказана заява не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки. Питання про внесення виправлень вирішується без повідомлення учасників справи, про що постановляється ухвала.

Описка - це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо). Це помилки, зумовлені неправильним написанням слів, цифр тощо. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань спірного майна, зазначення дат та строків. Не є описками граматичні помилки, які не спотворюють текст судового рішення та не призводять до його неправильного сприйняття: неправильне розташування розділових знаків, невірні відмінки слів тощо.

Арифметична помилка - це помилки, пов`язані з розрахунками, які були зроблені судом під час прийняття рішення. Такими помилками, зокрема, можуть бути неправильний розрахунок суми позовних вимог, яка, на думку суду, підлягає присудженню позивачу, або неправильний розрахунок розподілу судових витрат.

Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності (пункт 19 постанови Пленуму Верховного Суду України).

Таким чином, виправлення допущених у рішенні, постанові, ухвалі описок, арифметичних помилок допускається, якщо при цьому не зачіпається суть судового рішення.

Колегія суддів зауважує, що доповнення резолютивної частини ухвали апеляційного суду від 11 грудня 2024 року інформацією стосовно дати народження та адреси стягувача і боржника не є виправленням описки у розумінні статті 269 ЦПК України.

При цьому, щодо неможливості виконання ухвали Одеського апеляційного суду від 11 грудня 2024 року колегія суддів звертає увагу на таке.

Згідно з ч. 3 ст. 431 ЦПК України виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Відповідно до вимог частини першої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред`явлення рішення до виконання.

Відповідно до частин першої та другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 3 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

В ухвалі Одеського апеляційного суду від 11 грудня 2024 року зазначено особи стягувача та боржника, їх прізвища, імена, по батькові та реєстраційні номери облікових карток платників податків.

Ураховуючи викладене, колегія суддів зауважує, що відсутність у виконавчому документі певних реквізитів за умови, що інші реквізити дають підстави ідентифікувати боржника, не можуть вважатись обставинами, які унеможливлюють здійснення виконавчого провадження.

Так, в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 червня 2022 року у справі № 761/20750/13 (провадження № 61-15817ск20) зроблено висновок зазначені у виконавчому документі відомості щодо боржника дають змогу однозначно ідентифікувати особу боржника для цілей виконавчого провадження, враховуючи, що до облікової картки фізичної особи - платника податків вноситься, серед іншої, така інформація: прізвище, ім`я, дата та місце народження, місце проживання, серія, номер свідоцтва про народження та паспорта, ким і коли виданий (за змістом статті 70.2 Податкового кодексу України).

За таких обставин відсутність у виконавчому листі відомостей про дату народження сторони виконавчого провадження, при наявності даних щодо його прізвища, імені, реєстраційного номера облікової картки платника податків та адреси місця проживання не породжує обґрунтованих сумнівів щодо ідентифікації особи з метою примусового виконання судового рішення.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок/електронний гаманець боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банках, небанківських надавачах платіжних послуг для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, , № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Отже, відсутність інформації в ухвалі Одеського апеляційного суду від 11 грудня 2024 року щодо місця проживання та дати народження стягувача ОСОБА_1 та боржника ОСОБА_3 не є опискою в розумінні положень ст. 296 ЦПК України, разом з тим, відсутність таких відомостей не є такою, що унеможливлює примусове виконання ухвали Одеського апеляційного суду від 11 грудня 2024 року.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що заява представника ОСОБА_1 адвоката Голєвої С.В. про виправлення описки в ухвалі Одеського апеляційного суду від 11 грудня 2024 року не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 260, 261, 269, 381 ЦПК України

ухвалив:

Відмовити у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Голєвої Сніжани Владіславівни про виправлення в ухвалі Одеського апеляційного суду від 11 грудня 2024 року у справі № 523/9953/17 .

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий Ю.П. Лозко

Судді В.В. Кострицький

О.Ю. Карташов