Провадження № 2/554/1013/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травень 2025 року м. Полтава

Шевченківський районний суд міста Полтави у складі:

головуючого судді - Материнко М.О.,

за участю секретаря судового засідання - Кашуби В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, відповідно до якого прохав призначити до стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь нього на його утримання, аліменти в розмірі 1/4 усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позову та до 07.11.2024 року.

В обґрунтуванні позовних вимог позивач вказує про те, що відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

Відповідно до довідки №494-33 від 02.10.2024 року Національного університету "Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка" Гуріненко С.С. є студентом 1 курсу "Бакалавр" денної форми невчання Інституту нафти і газу, IV рівня акредитації. Закінчення навчання 30 червня 2028 року.

Відповідач проживає окремо від позивача, більш того добровільно виділяти кошти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання відмовляється, інтересами дитини не цікавиться.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 07.11.2024 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.

08.04.2025 року представник відповідача адвокат Поліщук Р.А. подав до суду додаткові пояснення, в яких зазначав, що до досягнення повноліття сином відповідач стабільно сплачував аліменти і не ухилявся від свого обов`язку утримувати свою дитину. І на сьогодні відповідач згоден допомагати матеріально у розмірі 1/6 щомісяця. В той же час, при поданні заяви позивачем, не надано відомостей про графік його навчання, тільки сказано, що він навчається на денній формі, не заявлено чи часи навчання дійсно становлять весь робочий день, тиждень, оскільки, якщо в нього є вільний час, то він може мати змогу підробляти і частково забезпечувати себе. Поряд з цим зазначаю, згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , 03.09.2011 року Виконавчим комітетом Вишневської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зроблено актовий запис № 256. В шлюбі в них народилося двоє дітей, сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії НОМЕР_3 виданого 23.06.2015 року Виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво- Святошинського району Київської області, та донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії НОМЕР_4 виданого 25.08.2021 року Виконавчим комітетом Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області. Таким чином, окрім повнолітнього позивача у відповідача є і інші утриманці, зокрема малолітня донька та син, про що позивачем по справі жодним чином не зазначено в позовній заяві. На сьогоднішній день, враховуючи склад сім`ї відповідача, його дохід повністю витрачається на щоденні потреби, враховуючи комунальні платежі, оплату житла, купівлю найнеобхіднішого одягу, продуктів, медикаментів, оплату за проїзд до місця роботи. Окрім того, відповідач ще раз наголошує, що він згоден сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина на час навчання в розмірі 1/6 від всіх видів заробітку і ніколи від цього не відмовлявся, оскільки позивач є його сином і він зобов`язаний його утримувати якщо має змогу. Тому, враховуючи розмір доходу відповідача, відповідач має змогу сплачувати саме таку суму, навіть, якщо це змусить його зменшити певні найнеобхідніші витрати. В відповідача немає ні автомобіля, ні житла. Ніяких придбань на суму, яка б перевищувала десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, відповідач не здійснював. Тому, зважаючи на викладене, відповідач вважає за можливе сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина на період його навчання у вищому навчальному закладі на денній формі навчання до досягнення ним 23 річного віку в розмірі 1/6 від всіх видів заробітку.

Від предсатвника позивача ОСОБА_6 надійшли додаткаві пояснення, в яких зазначала відповідач обґрунтовує зменшення розміру аліментів з 1/4 на 1/6 частини тим, що він перебуває у другому шлюбі від якого має двох неповнолітніх дітей, але Відповідачем не надано суду жодного доказу про своє матеріальне становище, довідка про доходи родини, довідку про вартість комунальних послуг та інше. Окрім того, Відповідачем не надано суду доказів про відсутність в нього рухомого чи не рухомого майна. Сімейний кодекс України виходить із принципів рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх син (дочка). У свою чергу, позивач проживає разом з матір`ю та перебуває на повному її утриманні, а також мати Позивача сплачує повністю за навчання. Тобто мати виконує свій обов`язок у повній мірі, а батько ні. А тому, просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який продовжує навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років, починаючи з дня подачі позову та до 07.11.2029 року. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати в розмірі 5000,00 грн. (п`ять тисяч гривень).

Позивач і його представник у судове засідання не з`явились, представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримувала та просила суд їх задовольнити.

Відповідач і його представник у судове засідання не з`явились, надавши суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, при вирішення справи просив врахувати письмові пояснення представника відповідача. Проти задоволення позову заперечували в повному обсязі.

Суд, вивчивши письмові заяви по суті справи, дослідивши наявні у справі дані та докази, встановив наступне.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Виконавчимкомітетом Білогородської сільської ради Києво-Світошинського району Київської області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_7 .

Відповідно до довідки №494-33 від 02.10.2024 року Національного університету "Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка" Гуріненко С.С. є студентом 1 курсу "Бакалавр" денної форми невчання Інституту нафти і газу, IV рівня акредитації. Закінчення навчання 30 червня 2028 року.

Відповідач є працездатним, має двоє дітей, сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії НОМЕР_3 виданого 23.06.2015 року Виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво- Святошинського району Київської області, та доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії НОМЕР_4 виданого 25.08.2021 року Виконавчим комітетом Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки/сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку/сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. ст.199,200,201 Сімейного кодексу України).

Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу (ч. 1ст. 199 СК України).

Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно з частиною першою статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейногокодексу Українипри розглядісправ щодобатьківства,материнства тастягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Таким чином, для призначення даного виду аліментів обов`язковому доказуванню підлягають обставини:

-продовження навчання повнолітньою дочкою/сином

-потреба дочки/сина у матеріальній допомозі у зв`язку із продовженням навчання

-можливість платника аліментів надавати таку матеріальну допомогу.

За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу повнолітній доньці, яка продовжує навчання.

Однак, між учасниками справи не досягнуто домовленості щодо способу виконання відповідачем обов`язку утримувати свого повнолітнього сина, який продовжує навчання, а тому є достатні правові підстави для стягнення аліментів на користь позивача на період його навчання.

Суд приходить до висновку про існування в сукупності всіх юридичних фактів, які надають право стягувати аліменти на підставі статті 199 СК України.

Щодо вимоги позивача ОСОБА_1 про стягнення із відповідача на його користь аліментів, розмір яких не може бути меншим ніж 50 % відповідного прожиткового мінімуму, суд зазначає наступне.

Статтею 200 СК України передбачено визначення розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина двома способами: у частці від доходу платника аліментів та у твердій грошовій сумі.

Частиною ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Тобто, Сімейним кодексом України передбачено мінімальний гарантований розмір аліментів тільки для дітей відповідного віку.

Системний аналіз положень статтей 182, 200, 201 СК України свідчить, що законом не передбачено визначення розміру аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина в частці від доходу з встановленням обмеження щодо їх мінімального гарантованого розміру, оскільки положення ч. 2 ст. 182 СК України стосуються лише аліментів на дітей, тобто фізичних осіб, які не досягли повноліття.

Оскільки ОСОБА_1 вже повнолітній, то на нього не розповсюджуються норми ст. 182 СК України щодо мінімального гарантованого розміру стягуваних аліментів, а тому у задоволенні позовної вимоги про стягнення аліментів у розмірі не менше 50 % відповідного прожиткового мінімуму слід відмовити за безпідставністю.

На підставі викладеного, враховуючи обставини, передбачені ст.ст.182,200 СК України, в тому числі стан здоров`я та матеріальне становище сторін по справі, їх сімейний стан, наявність у відповідача інших дітей, виходячи з принципів розумності та справедливості, потреби дитини у розвитку та навчанні, суд приходить до висновку про визначення аліментів в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку відповідача, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини підлягають частковому задоволенню.

Стаття 201 СК України передбачає, що до правовідносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статті 191 цього Кодексу, в якій зазначено, що аліменти присуджуються від дня пред`явлення позову.

З огляду на зазначене аліменти на повнолітню дитину слід стягнути починаючи 06.11.2024 року, тобто з дня звернення позивача до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню.

Крім того, позивачкою заявлено клопотання про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу у розмірі 5000, 00 гривень.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

На підтвердження витрат на професійну правову допомогу позивачкою суду надано договір про надання правничої допомоги №55/25 від 19.03.2025 року, акт про прийняття-передачі наданих послуг від 19.03.2025 року, квитанцію №55/25 від 19.03.2025.

Дослідивши надані документи, суд вважає, що з урахуванням задоволення позовних вимог позивача частково, витрати на правову допомогу підлягають задоволенню в сумі 3000 грн., визначена сума є співмірною зі складністю справи та наданими адвокатом послугами.

Також з відповідача відповідно до ст. 141 ЦПК України на користь держави підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи судом в розмірі 1211 грн.20 коп.

Керуючись ст.1-5,10,76-83,95,258-259,263-265,268,273, ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1/6 частки всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, на утримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який продовжує навчання, до закінчення навчання - 30.06.2028 року,але не більше як до досягнення ним 23 років, починаючи з 06.11.2024 року

Допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з відповідача ОСОБА_8 на користь держави судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в сумі 3000 грн.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду як суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя М.О. Материнко