Провадження № 2/333/1345/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2025 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Михайлової А.В., за участі секретаря судового засідання Панченко К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ОСОБА_3 про визнання права власності у порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із вищевказаним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на 69/100 частин домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка, ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . У обгрунтування позовних вимог зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік, ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 . На час смерті йому на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_2 від 15.11.1994 року належало 69/100 частин домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . Позивачка звернулася до Шостої Запорізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але постановою від 27.11.2024 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадшину за законом, так як на думку нотаріуса спадщину, окрім неї спадщину прийняла ще один спадкоємець першої черги, мати чоловіка, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , так як постійно проживала зі спадкоємцем за однією адресою. Між тим, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не проживала за адресою реєстрації тривалий час, місцем її проживання було село Новотавричеське Запорізького району Запорізької області, де вона проживала разом з донькою, ОСОБА_2 . Їй же, ОСОБА_2 належало 13/100 частин домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , з окремим входом, тобто, по суті вони були сусідами, бо мали одну реєстарацію, а проживали фактично у окремих будинках під літ. «А» та «Б». ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , її донька, ОСОБА_2 , прийняла спадщину після її смерті, тому вона залучена до участі у справі у якості відповідача, бо вона проживала разом з матір`ю на день смерті і є її спадкоємцем. 9/50 частин цього ж домоволодіння належить ОСОБА_3 , яка також залучена до участі у справі у якості співвідповідача. Таким чином, єдиним спадкоємцем померлого чоловіка першої черги за законом є позивач, інші спадкоємці є, але вони не прийняли спадщину.

Ухвалою суду від 30.01.2025 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального провадження та призначено підготовче засідання на 18.03.2025 року

Ухвалою суду від 18.03.2025 року закрите підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті у залі судових засідань в приміщенні Комунарського районного суду м. Запоріжжя на 15.04.2025 року.

Позивач та її представник до суду не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, на задоволення позову наполягають. Судові витрати просила залишити за позивачем.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась надала заяву про розгляд справи за її відсутності проти задоволення позову не заперечувала .

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилась надала заяву про розгляд справи за її відсутності проти задоволення позову не заперечувала .

За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами у відсутності учасників справи, на підставі доказів, які є в матеріалах справи, що відповідає положенню ч.3 ст. 211, ч.2 ст.247 ЦПК України.

Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки, ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

На час смерті ОСОБА_4 праві приватної спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_2 від 15.11.1994 року належало 69/100 частин домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці розташовано два житлових будинка.

9/50 частин цього ж домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 належить відповідачці ОСОБА_3 , 13/100 часток цього ж домомолодіння належить відповідачці ОСОБА_2 .

Постановою від 27.11.2024 року державний нотаріус Шостої Запорізької державної нотаріальної контори відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадшину за законом, так як на час смерті разом з померлим за однією адресою була зареєстрована його мати, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а значить вона також прийняла спадщину.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 .

Батьками ОСОБА_6 згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 є ОСОБА_7 та ОСОБА_5 .

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 ОСОБА_8 та ОСОБА_9 уклали шлюб 25.09.1973 року.

Таким чином, позивач є єдиним спадкоємцем першої черги після померлого, яка прийняла спадщину.

Надаючи правову оцінку вказаним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до змісту ст.ст.1216-1218, 1220-1221, 1261, 1264, 1268 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст.41Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно зі ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За змістом ст. 1217 ЦК спадкування здійснюється за законом або за заповітом.

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові (пункт 52 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19, провадження № 15-52гс20), а не для залишення позовної заяви без руху.

На підставі частини п`ятої статті 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцю незалежно від часу її прийняття з часу відкриття спадщини.

Пунктом 3 глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та ч. 4 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Питання розподілу судових витрат позивачем не порушувалось.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1216-1218, 1225, 1264, 1268 ЦК України, ст.ст.76-81,211,259,263-265,268 ЦПК України, ст. ст.153, 224, 227 ЦК України (в редакції 1963 року), суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності у порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на 69/100 частин домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка, ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Комунарського районного

суду м.Запоріжжя А.В.Михайлова