Р І Ш Е Н Н Я№ 483/271/25

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2025 р. м.Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі судді Медяної Ю.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В позовній заяві просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у сумі 78 000 грн., з яких: 8 000 грн. заборгованість по тілу кредиту; 47 000 грн. заборгованість за процентами, нараховану первісним кредитором, 23 000 грн. заборгованість за процентами, нараховану позивачем, та судові витрати.

Позов мотивований тим, що 29.02.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем укладено договір про надання споживчого кредиту №4431873, відповідно до умов якого ОСОБА_1 надано кредит в розмірі 8 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом.

25.10.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу №25/10/2024, за умовами якого позивачу відступлено право грошової вимоги, зокрема за договором про надання споживчого кредиту №4431873 від 29.02.2024.

25.11.2024 назву ТОВ «Фінтраст Україна» змінено на ТОВ «Фінтраст Капітал».

На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 01.04.2025 прийнято справу до свого провадження та відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. Задоволено клопотання представника позивача ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» - адвоката Столітнього М.М. про витребування доказів. Витребувано у АТ КБ «Приватбанк» належним чином завірені копії документів, що містять інформацію про: належність ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) платіжної картки НОМЕР_2 ; зарахування коштів 29.02.2024 на дану платіжну картку, банком-емітентом якої є Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», коштів у сумі 8 000 грн. за ініціативою Товариство з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» через платіжного провайдера ініціативою Товариство з обмеженою відповідальністю «Пейтек Україна». (а.с.118)

Відповідачу ОСОБА_1 надіслано ухвалу про відкриття провадження на її електронну адресу. Відповідач отримала ухвалу 02.04.2025, про що свідить довідка про доставку електронного листа. (а.с.122)

Представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, оскільки відсутні докази укладення відповідачем кредитного договору, а відповідач заперечує даний факт. Крім цього, кредитний договір було підписано за допомогою одноразового ідентифікатора лише відповідачем, а позивач підписав договір аналогом власноручного підпису за відсутності на це згоди сторін. Також позивачем не доведено за допомогою належних та допустимих доказів факту набуття права вимоги за кредитним договором, оскільки витяг з реєстру не є належним доказом відступлення права вимоги, так як на ньому відсутні підписи та печатка ТОВ «Лінеура Україна». Крім цього, позивачем не надано доказів отримання відповідачем кредитних коштів. Також представник відповідача заперечує проти розміру витрат на правничу допомогу, які позивач просить стягнути з відповідача, з підстав їх необгрнутованості. Тому просить відмовити в стягненні цих витрат або зменшити їх до 500 грн.(а.с.126-134)

Представник позивача ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» - адвокат Столітній М.М. подав відповідь на відзив, в якій заперечував проти тверджень представника відповідача, викладених у відзиві. Зазначив, що вимоги позивача є законними та обгрунтованими і підтверджені належними доказами, а тому підлягають задоволенню. (а.с.139-145)

Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що 29.02.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4431873, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в сумі 8 000 грн. строком на 360 днів. В договорі сторони також узгодили розмір відсотків та порядок їх нарахування. (а.с.17-27)

В цей же день сторони також підписали таблицю реальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит. (а.с.27 на звороті)

Крім цього, ОСОБА_1 підписала інформаційне повідомлення (а.с.28) та паспорт споживчого кредиту (а.с.29-31)

Факт отримання відповідачем грошових коштів підтверджується копією листа ТОВ «Пейтек Україна» від 01.11.2024 №65 (а.с.58) та листом АТ КБ «Приватбанк» №20.1.0.0.0/7-250409/58060-БТ від 14.04.2025 (а.с.218)

25.10.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу №25/10/2024, відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або настане в майбутньому до третіх осіб боржників, перелік яких зазначений в реєстрі боржників. (а.с. 59-63 на звороті)

Факт оплати за договором факторингу підтверджується копією платіжної інструкції №3475 від 01.11.2024. (а.с. 76)

Відповідно до витягу з реєстру боржників (додаток № 1) до договору факторингу №25/10/2024 від 25.10.2024 до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» перейшло право вимоги за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4431873, позичальником за яким є ОСОБА_1 (а.с.193-195)

28.10.2024 ТОВ «Фінтраст Україна» надіслало ОСОБА_1 повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором. (а.с.32)

Рішенням єдиного учасника ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» №251124/1, посвідченого 25.11.2024 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гречаною Р.Т. та зареєстрованим в реєстрі за №114, товариство змінило назву на ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал». (а.с.81)

Відповідні зміни також внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. (а.с.83)

Згідно зі статтею 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.

Згідно зі статтею 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Твердження представника відповідача про те, що витяг з реєстру боржників не містить підпису та печатки ТОВ «Лінеура Україна» не відповідає дійсності, оскільки наявна в матеріалах справи копія витягу з реєстру боржників, що є додатком №1 до договору факторингу №25/10/2024 від 25.10.2024 (а.с.193-194) містить підпис та печатку ТОВ «Лінеура Україна».

Таким чином, факт набуття позивачем права вимоги за кредитним договором підтверджений належними, достатніми та достовірними доказами.

Відповідно до статті 509 ЦК України між сторонами виникло зобов`язання - правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Як вбачається з частини першої статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).

Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного Кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Як вбачається із матеріалів справи, договір укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19; від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19.

Відповідно до пунктів 1, 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.

Згідно з частиною третьою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: -надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; -вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа; правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

Відповідно до частин першої, другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Щодо твердження представника відповідача про те, що кредитний договір є неукладеним, оскільки підписаний електронним цифровим підписом лише відповідачем, а позивач підписав його аналогом власноручного підпису, суд сприймає критично, з огляду на наступне.

Як зазначено вище, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно пункту 9.7.1 кредитного договору, цей договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного з боку товариства електронним підписом, що створений шляхом накладення на договір аналогу власноручного підпису уповноваженої особи товариства та відтиску печатки товариства, що відтворені засобами електронного копіювання (за зразком, попередньо узгодженим сторонами в договорі про встановлення ділових відносин та використання аналогу власноручного підпису для вчинення правочинів) в особистий кабінет/мобільний застосунок «Credit7» для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом Клієнта, що створений шляхом використання клієнтом електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який формується автоматично на стороні товариства кожного разу для використання та направляється клієнту на номер мобільного телефону, повідомлений останнім товариству в ІКС товариства/зазначений в цьому договорі. Введення клієнтом коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього договору створює підпис клієнта на договорі та вважається направленням товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього договору. На підписаний сторонами договір уповноваженим працівником товариства накладається кваліфікований електронний підпис працівника товариства з кваліфікованою електронною позначкою часу.

З розділу 10 кредитного договору вбачається, що з боку ТОВ «Лінеура Україна» кредитний договір підписано директором А.І. Пшеничним шляхом накладення аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) та відтиску печатки товариства.

З вказаного вбачається, що споживач перед підписанням ним договору ознайомлюється з кредитним договором, на якому вже наявні аналоги власноручного підпису уповноваженої особи товариства та відтиску печатки товариства, і лише після цього накладає свій електронний підпис шляхом використання одноразового ідентифікатора.

ОСОБА_1 підписала вказаний договір, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та не спростовано відповідачем. Таким чином, відповідач погодилася з використанням ТОВ «Лінеура Україна» аналогу власноручного підпису уповноваженої особи товариства та відтиску печатки товариства, оскільки підписання кредитного договору свідчить про те, що відповідач всі умови договору цілком розуміла та своїм підписом письмово підтвердила та закріпила те, що діяла свідомо, була вільною в укладенні даного договору, у виборі контрагента та умов договору.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що цей договір є укладеним, оскільки підписаний усіма його сторонами електронним цифровим підписом відповідно до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», і укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача.

Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно зі статтею 523 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Проте, відповідач умови договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4431873 від 29.02.2024 своєчасно і в повному обсязі не виконувала, кредит не сплачувала. Таким чином відповідачем були порушені вимоги ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України та умови договору, через що виникла заборгованість за кредитом.

Розмір заборгованості за тілом кредиту у сумі 8 000 грн. підтверджений належними та допустимими доказами.

Щодо заборгованості за відсотками, суд дійшов висновку, що сторони в договорі про надання кредиту погодили їх розмір та порядок нарахування.

Відповідач не надала належні та достовірні докази на спростування вказаного розрахунку заборгованості, зокрема, власний розрахунок.

З огляду на викладене, вимога про стягнення з відповідача відсотків у сумі 70 000 грн. підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, і з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у сумі 78 000 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту 8 000 грн. заборгованості по відсоткам 70 000 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що позов було задоволено, з відповідача на користь позивач підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 422,40 грн.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу, які позивач просить стягнути на свою користь з відповідача, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з частиною першою, другою статті 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

За змістом частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1-3 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Позивач в позовній заяві просив стягнути з відповідача на його користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

На підтвердження понесених витрат та їх розміру до заяви про ухвалення додаткового рішення представник позивача долучив наступні докази: копію договору про надання правової допомоги №10/12-2024 від 10.12.2024, укладеного між ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» та адвокатом Столітнім М.М. (а.с.95-96); копію квитанції до прибуткового касового ордера №1 від 26.03.2025 (т.2 а.с.113); копію заявки від 18.01.2025 на виконання доручення до договору №10/12-2024 від 10.12.2024 (а.с.97-99); копію акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 17.02.2025 №6835 згідно договору №10/12-2024 від 2024 (а.с.100); копію рахунку на оплату №6835-17/02-2025 від 17.02.2025 (а.с.101).

Відповідно до п.4.8 договору, клієнт здійснює оплату гонорару адвоката згідно узгодженого та підписаного акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) протягом 30 календарних днів з моменту набуття рішення суду по справі законної сили.

Отже, сторони в договорі обумовили сплату гонорару адвокату у майбутньому.

Водночас, щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу, яку необхідно стягнути з відповідача. на користь позивача, суд дійшов наступного висновку.

Частинами першою та другою статті 30 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру; погодинної оплати.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Судом встановлено, що сума гонорару адвоката залежить від обсягу послуг та визначається в акті прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг).

З копії акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 17.02.2025 №6835 згідно договору №10/12-2024 від 2024 вбачається, що адвокатом було надано наступні послуги з зазначенням їх вартості: зустріч адвоката та клієнта, надання адвокатом усної первинної консультації та роз`яснень з правових питань у рамках цивільного судочинства (0,5 год.) 440 грн.; дослідження наданих клієнтом документів та аналіз фактичних обставин справи (1 год.) 840 грн.; аналіз чинного законодавства, судової практики Верховного Суду, практики судів апеляційної інстанції у рамках цивільного судочинства (0,5 год.) 440 грн.; підготовка декількох позицій на підставі вивченого питання для ефективного захисту права та інтересів клієнта, узгодження обраної позиції с клієнтом (1 год.) 840 грн.; письмова юридична консультація, складання письмового консультаційного висновку з посиланням на вимоги чинного законодавства з урахуванням сталої судової практики та обраної клієнтом позиції захисту прав та інтересів (1 год) 840 грн.; проведення адвокатом заходів, спрямованих на самостійне отримання необхідних письмових доказів у цивільному процесі, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Складення, оформлення та направлення адвокатських запитів (1 год.) 840 грн.; складання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором №4431873 від 29.02.2024, укладеним між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 до Очаківського міськрайонного суду миколаївської області (2 год.) 1 640 грн.; складання та оформлення інших документів (крім процесуальних) додатків до позовної заяви, необхідних для повного, всебічного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наданих до суду доказів (витяги з реєстру боржників, опис до поштового направлення відповідачу, що містить позовну заяву з додатками, рахунок на оплату послуг адвоката, акт прийому-передачі виконаних робіт та інші необхідні документи) (1 год) 840 грн.; складання та оформлення процесуальних документів, необхідних для розгляду цивільної справи в суді першої інстанції (відповідь на відзив, письмові пояснення, заяви (клопотання), клопотання про витребування доказів, тощо) (2 год. 1 640 грн.; представництво інтересів клієнта під час здійснення цивільного судочинства за позовною заявою клієнта про стягнення заборгованості за кредитним договором №4431873 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 , в тому числі участь в судових засіданнях (2 год) 1 640 грн.

Таким чином, загальна вартість послуг з надання професійної правничої допомоги становить 10 000 грн.

Щодо клопотаня представника відповідача про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до частин четвертої - шостої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовуються з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.

Представник відповідача, аргументуючи необхідність зменшення судових витрат позивача на правничу допомогу до 500 грн. посилалися на те, що заявлений розмір витрат не відповідає складності справи, не є пропорційним та справедливим, оскільки предмет позову є нескладним, не потребує вивчення великого обсягу нормативно-правових актів, складання великої кількості процесуальних документів, значних витрат часу на вивчення обставни справи, а також те, що в даному виді справ наявна велика та усталена судова практика.

Суд погоджується з даним твердженням представника відповідача, оскільки з урахуванням обставин справи, її складністю та важливістю для сторін, обсягом виконаної адвокатом роботи, наявність сталої судової практики в даній категорії справ, а також того, що справа розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження без виклику осіб, заявлений відповідачем розмір витрат на професійну правничу допомогу є явно неспівмірним складності справи, а тому підлягає зменшенню.

Крім цього, суд звертає увагу на те, що відшкодування витрат на правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (постанова Верховного Суду від 12 квітня 2023 року у справі №127/9918/14-ц).

Водночас, суд не погоджується з розміром витрат на правничу допмогу, до якого представник відповідача просить суд зменшити заявлену позивачем суму, оскільки 500 грн. є явно заниженою сумою.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у сумі 4 000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 205, 207, 509, 512, 516, 523, 526, 527, 530, 549, 610, 611, 612, 625, 628, 629, 638, 1048, 1050, 1054 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію», ст.ст.19,76,77,81,131,133, 137,141,247,256 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» заборгованість за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4431873 від 29.02.2024 у сумі 78 000 грн., з яких: 8 000 грн. заборгованість по тілу кредиту; 70 000 грн. заборгованість за процентами.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» судовий збір в розмірі 2 422,40 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» витрати на професійну правничу допомогу у сумі 4 000 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення безпосередньо до Вінницького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», місцезнаходження юридичної особи: м. Київ, вул. Загородня, 15, оф.118/2, ідентифікаційний код в ;

відповідач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя