Справа № 368/972/18
Рішення

Іменем України

"21" квітня 2025 р. м. Кагарлик Київської області

Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

Головуючий - суддя Закаблук О.В.

При секретарі - Токовенко Н.О.

З участі сторін:

Сторона позивача:

Позивач (відповідач зустрічного позову) - ОСОБА_1

Представник позивача - адвокат Філіповська В.В.

Сторона відповідача:

Відповідач (позивач зустрічного позову) - ОСОБА_2

Представник відповідача - адвокат Клапчук Ф.П.

- розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за:

- первинним позовом ОСОБА_1 до Кагарлицької міської ради Обухівського району Київської області, Управління Держгеокадастру у місті Києві та Київській області, ОСОБА_2 , - про визнання недійним державного акту та скасування рішення сесії міської ради, та, -

- зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Кагарлицької міської ради Обухівського району Київської області, - про визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку та скасування реєстрації, суд, -

В С Т А Н О В И В :

12.07.2018 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Кагарлицької міської ради Обухівського району Київської області, Управління Держгеокадастру у місті Києві та Київській області, ОСОБА_2 , - про визнання недійним державного акту та скасування рішення сесії міської ради, (Том № 1, а.с., 1 7), в прохальній частині якої позивачка просила суд винести судове рішення, на підставі якого:

1. Прийняти позовну заяву та відкрити провадження.

2. Винести рішення, яким скасувати рішення Кагарлицької міської ради № 49-3 8-ІV-VII від 28.01.2016 року про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 ( АДРЕСА_1 );

3. Винести рішення, яким визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га цільовий призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і споруд, та розташована по АДРЕСА_2 виданий ОСОБА_2 .

4. Стягнути з відповідачки на її користь понесені нею судові витрати.

Вищевказані позовні вимоги позивачка в мотивувальній частині позовної заяви обгрунтовує наступними обставинами та нормами права:

- Вона, ОСОБА_1 , - є власником земельної ділянки, яка знаходиться в АДРЕСА_3 , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 16 жовтня 2009 року, виданого на підставі рішення Кагарлицької міської ради № 298 від 23 грудня 2008 року кадастровий номер 32 222 10100:01:470:0008.

Третя особа, - ОСОБА_2 , - є користувачем сусідньої земельної ділянки, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Рішенням Кагарлицької міської ради № 145 від 29 грудня 2011 року було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності та надано у власність ОСОБА_2 земельні ділянки площею 0,1000 га, цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і споруд та 0,0681 га для ведення особистого селянського господарства, розташованих по АДРЕСА_1 , а 28 лютого 2012 року видано їй державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і споруд, яка межує із земельною ділянкою позивачки.

Відповідно до рішення Апеляційного суду Київської області від 29 жовтня 2015 року рішення Кагарлицької міської ради № 145 від 29 грудня 2011 року про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності та надано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,1000 га, цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і споруд розташованих по АДРЕСА_1 , - було скасовано.

Крім того, Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №428398, кадастровий номер :01:470:0012, виданий 28 лютого 2012 року на ім`я ОСОБА_2 , на земельну ділянку площею 0,1000 га, цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і споруд розташованих по АДРЕСА_1 було визнано недійсним. Відповідно до ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 листопада 2015 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Апеляційного суду Київської області від 29 жовтня 2015 року, - було відмовлено.

Незважаючи на рішення Апеляційного суду Київської області від 29 жовтня 2015 року Кагарлицька міська рада 28 січня 2016 року прийняла рішення, яким затвердила ОСОБА_2 матеріали технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) загальною площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована в АДРЕСА_1 ( АДРЕСА_1 ).

Також відповідно до даного рішення ОСОБА_2 передано у власність з земель комунальної власності земельну ділянку загальною площею 0,1000 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована в АДРЕСА_1 ( АДРЕСА_1 .

При винесенні даного рішення Кагарлицька міська рада не врахувала також той факт, що рішенням Кагарлицької міської ради від 08 вересня 2011 року №117 було відмовлено ОСОБА_2 у погодженні акту про встановлення в натурі (на місцевості) та погодження меж земельних ділянок без підпису суміжного землекористувача у зв`язку із наявністю існуючого державного акту на право власності на земельну ділянку у ОСОБА_3 , кадастровий план якого частково займає присадибну ділянку ОСОБА_2 .

За результатами повторних кадастрових зйомок і вимірів, державним кадастровим реєстратором Управління Держземагенства у Кагарлицькому районі Київської області встановлено, що зовнішні межі земельної ділянки ОСОБА_1 перекриваються межами суміжної земельної ділянки ОСОБА_2 , даний факт підтверджується копією листа Держземагенства України від 24 жовтня 2013 року.

Часткове накладення земельної ділянки вбачається з копії схеми розміщення земельних ділянок, копії схеми їх накладання та зведеного кадастрового плану земельних ділянок сторін, розташованих по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 , які були складені ТОВ «Гео Сервіс Україна», копія додається.

За результатами експертного земельно-технічного дослідження, проведеного судовим експертом Барановим Ю.Л. вбачається, що земельна ділянка, площею 0,1000 га, цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і споруд,- що належить ОСОБА_2 та розташована по АДРЕСА_1 , частково накладається на земельну ділянку, яка належить ОСОБА_1 на підставі державного акту на право власності на землю, площею 0,0833 га, цільовий призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і споруд, та розташована по АДРЕСА_3 . Площа накладання складає 0,0101 га, а технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують права власності ОСОБА_2 на її спірну земельну ділянку не відповідає вимогам чинного на той час законодавства, оскільки у ній відсутні обов`язкові документи та матеріали, зокрема матеріали польових геодезичних робіт, заява ОСОБА_2 про складення державного акту, збірний кадастровий план суміжних землевласників і землекористувачів, відомість обробки теодолітного ходу. Даний факт підтверджується копією висновку № 1-Д/04/15 від 30 квітня 2015 року.

Між нею та відповідачем тривалий час існує спір з приводу накладання їхніх земельних ділянок, та неодноразово за позовами ухвалювалися судові рішення.

Так, за аналогічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про скасування Рішення міської ради, визнання недійсним державного акту на право власності, скасування державної реєстрації земельної ділянки, рішенням Апеляційного суду Київської області від 18 січня 2011 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 квітня 2011 року, було відмовлено ОСОБА_2 в задоволенні позову та встановлено правомірність набуття ОСОБА_1 у власність земельної ділянки площею 0,0833 га та відсутність накладання її на земельну ділянку ОСОБА_2 .

Положеннями статей 116,118 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності або права користування земельними ділянками на підставі рішень органів місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Державний акт на право приватної власності на землю видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади, тому вирішення питання про правомірність видачі державного акту безпосередньо залежить від законності рішення, на підставі якого такий акт виданий, і дотримання вимог, передбачених земельним законодавством, зокрема ст.ст. 116,118 ЗК України (правова позиція Верховного Суду України згідно із постановою № 6-93цс13).

Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженою Наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах 04 травня 1999 року № 43, передбачено, що переоформлення правовстановлюючих документів на земельні ділянки проводиться після відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженою відповідною технічною документацією.

Згідно зі ст. 55 Закону України «Про землеустрій» встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних та картографічних матеріалів. Межі земельної ділянки в натурі закріплюються межовими знаками встановленого зразка, крім того, межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам.

Відповідно до п. 2.3 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом державного комітету по земельних ресурсах від 04 травня 1999 року № 43 (далі - Інструкція), яка була чинною на час видачі спірних державних актів, межі земельних ділянок, що передаються або надаються у власність чи у користування, відновлюються або переносяться в натуру (на місцевість) за наявними планово-картографічними матеріалами.

Згідно з п. 2.4 Інструкції, перенесення в натуру (на місцевість) або відновлення всіх зворотних точок меж земельної ділянки здійснюється геодезичними методами з прив`язкою не менше двох характерних закріплених поворотних точок до пунктів державної геодезичної мережі та до твердих точок на місцевості. Здійснюється кадастрова зйомка земельної ділянки з наступним вирахуванням координат поворотних точок меж (у державній або умовній системі координат) і площі земельної ділянки. За результатами виконаних робіт складаєтеся кадастровий план земельної ділянки.

Положеннями ст. 198 ЗК України передбачено, що кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок.

Кадастрова зйомка включає: а) геодезичне встановлення меж земельної ділянки; б) погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; в) відновлення меж земельної ділянки на місцевості; г) встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; ґ) виготовлення кадастрового плану.

Таким чином, погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов`язкових технічних помилок. Погодження меж земельної ділянки є складовою частиною кадастрового плану, який, у свою чергу, є складовою частиною технічної документації, необхідної для передачі громадянам безоплатно земельних ділянок на праві приватної власності. Виконання усіх підготовчих робіт з виготовлення державного акту на право власності на земельну ділянку передбачає як перевірку того, чи є земельна ділянка вільною, чи не належить вона іншому власнику чи користувачеві та чи не накладаються межі вказаної земельної ділянки на суміжні земельні ділянки.

Під час процедури приватизації ОСОБА_2 не було проведено належної кадастрової зйомки при складанні технічної документації спірної земельної ділянки площею 1000 га, як того вимагає вищевказані положення Інструкції.

Відповідно до п. г) ч. 3 ст. 152 України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акту, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (ч. 1 ст. 155 ЗК України).

Згідно із ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Оскільки рішенням Кагарлицької міської ради було передано вказану ділянку їй, - ОСОБА_1 , у 2008 році, а відповідачка ОСОБА_2 , - набула право власності на свою земельну ділянку пізніше, - у 2016 році, - то слід вважати, що саме межі земельної ділянки ОСОБА_2 частково накладаються на мою земельну ділянку.

Пунктом 2 статті 152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування несуть відповідальність за шкоду, заподіяну їх неправомірним втручанням у здійснення власником повноважень щодо володіння, користування і розпорядження земельною ділянкою (п. 2 ст. 154 Земельного кодексу України).

Відповідно до ч. 5 ст. 158 ЗК України у разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування та розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності г ромадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 106 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, якщо вони зникли, перемістились або стали невиразними.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 4, 174-177 ЦПК України, ст. ст. 152, 154, 158, 202 ЗК України, Закону України «Про Державний земельний кадастр», - позивачка просила суд задовольнити вимоги, викладені в прохальній частині позовної заяви (позовні вимоги).

12.07.2018 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі п. 15.4) Перехідних положень ЦПК України для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В., присвоєно справа № 368/169/20, провадження № 2/368/258/20, (Том № 1, а.с., 49).

23.10.2018 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 187, 189, 197 200 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі, прийнято процесуальне рішення про слухання справи в порядку загального позовного провадження, призначено справу до підготовчого судового засідання на 12 год. 00 хв. 08.11.2018 року, (Том № 1, а.с., 51 52).

08.11.2018 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_2 до Кагарлицької міської ради Київської області, ОСОБА_1 , - про визнання недійним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку та скасування реєстрації, (Том № 1, а.с., 59 63), в прохальній частині якої позивачка зустрічного позову просила суд винести судове рішення, на підставі якого:

1. Визнати недійсним державний акт серія ЯИ № 358924 від 16.10.2009 р. на право власності на земельну ділянку площею 0,0833 га, аіо розташована за адресою АДРЕСА_4 , виданий Кагарлицькою міською радою ГІерекотій Валерії Петрівні та скасувати державну реєстрацію державного акту.

Вищевказані позовні вимоги позивачка зустрічного позову ОСОБА_2 в мотивувальній частині зустрічної позовної заяви обгрунтовувала наступними обставинами справи та нормами права:

- ОСОБА_1 (далі- ОСОБА_4 ) звернулась до Кагарлицького районного суду з позовом до Кагарлицької міської ради, ОСОБА_2 , Відділу у Кагарлицькому районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області про скасування рішення міської ради, визнання недійним державного акту.

Згідно ст. 193 Цивільного процесуального кодексу України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Вимоги за зустрічним, позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

Користуючись правом, передбаченим ст. 193 Цивільного процесуального кодексу України Позивач звертається до суду із зустрічною позовною заявою про визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку та скасування реєстрації.

Обгрунтовуючи своє рішення Позивач посилається на те, що рішенням Кагарлицької міської ради було передано земельну ділянку Позивачу у 2008 році, а відповідачка ОСОБА_2 набула право власності пізніше, у 2016 році, тому саме межі земельної ділянки ОСОБА_2 накладаються на земельну ділянку Позивача.

Проте, такі твердження Позивача не відповідають дійсності та суперечить нормам матеріального права.

Відповідно до рішення XXXII сесії 5 скликання Кагарлицької міської ради № 298 від 23.12.2008 р., що міститься в технічній документації Позивача ОСОБА_1 , міською радою було вирішено затвердити технічну документацію щодо складання документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку Позивача ОСОБА_1 , видати державний акт, внести зміни в земельно-облікову документацію.

Тобто, вказаним рішенням не було вирішено питання про передачу у власність Позивачу ОСОБА_1 земельної ділянки, а було лише затверджено технічну документацію.

Згідно ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Враховуючи те, що рішення про передачу Позивачу ОСОБА_1 у власність земельної ділянки не приймалось, відповідно до ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України Позивач набула права власності на земельну ділянку площею 0,0833 га за адресою АДРЕСА_3 незаконно.

Тому твердження Позивача про набуття нею земельної ділянки у 2008 році є помилковим та суперечить ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України.

Копія рішення XXXII сесії 5 скликання Кагарлицької міської ради № 298 від 23.12.2008 р., яке міститься в технічної документації Позивача ОСОБА_1 не відповідає змісту рішення, яке в дійсності було прийнято на сесії міської ради.

Також, слід звернути увагу суду на наступні обставини:

- рішенням III сесії 5 скликання Кагарлицької міської ради № 24 від 25.05.2006 р., міська рада вирішила передати у власність Позивачу ОСОБА_1 земельну ділянку по АДРЕСА_3 0,06 га, а не 0,0833 га.

- план земельної ділянки, виданий батьку Позивача ОСОБА_5 районним архітектором на підставі рішення Кагарлицької районної ради від 11.09.1972 року №225 на земельну ділянку площею 600 кв. м.

Тобто, фактична площа земельної ділянки Позивача ОСОБА_1 в натурі на момент приватизації нею земельної ділянки становила 0,06 га. При цьому, державний акт виданий Позивачу ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,0833 га, тобто на 0,0233 га більше фактичної площі.

Отже, Позивачу ОСОБА_1 надавалось 0,06 га, а потім без будь-яких підстав розмір збільшився до 0,0833 га.

Згідно ч. 1 ст. 118 Земельного кодексу України громадянин, зацікавлений в приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Згідно п. 1.12 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі затвердженої Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах №43 від 05.04.1999р. (далі-Інструкція) складання державного акта на право власності на земельну ділянку або право постійного користування земельною ділянкою при передачі або наданні земельних ділянок громадянам, підприємствам, установам, організаціям та об`єднанням громадян всіх видів проводиться після перенесення в натуру (на місцевість) меж земельної ділянки та закріплення їх довгостроковими мелеовими знаками встановленого зразка за затвердженим в установленому порядку проектом відведення цієї ділянки.

Виходячи з вказаних положень законодавства, громадяни мають право отримати у власність земельну ділянку, яка перебуває в їх користуванні та після визначення меж земельної ділянки в натурі.

Тобто під час виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання Позивачу ОСОБА_1 документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку, межі земельної ділянки визначаються по межам фактичного землекористування.

Слід зазначити, що межа, яка розділяє земельні ділянки Позивача ОСОБА_1 та Відповідача ОСОБА_2 , була встановлена більше 40 років тому, ще задовго до приватизації ними земельної ділянки. Такі обставини підтверджуються зокрема:

- технічним паспортом на житловий будинок Відповідача ОСОБА_2 , з якого вбачається, що підпірна стінка, на якій встановлений паркан, та сам паркан, побудована ще в 1984 році.

- рішенням Апеляційного суду Київської області від 17.04.2013 р. у справі 2 - 409/12 було встановлено, що на межі між земельними ділянками Позивача ОСОБА_1 та Відповідача ОСОБА_2 встановлений новий паркан на тому самому місті де і стояв до приватизації ділянок старий паркан. Така обставина доказуванню не підлягає відповідно до ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України.

Отже, між Позивачем ОСОБА_1 та Відповідачем ОСОБА_2 ще задовго до приватизації були встановлені паркани між їх земельними ділянками, які відмежовували одну земельну ділянку від іншої та визначали межі землекористування.

Тому, при виготовленні технічної документації із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право власності на земельні ділянки, межі земельних ділянок Позивача ОСОБА_1 та Відповідача ОСОБА_2 повинні були визначатись га встановлюватись в натурі (на місцевості) по фактичним межам земельних ділянок, тобто їхніх парканах.

Проте, - ПП «Абрис Альфа», яке розробляло технічну документацію Позивачу ОСОБА_1 , на підставі якого їй було видано державний акт, виготовило вказану документацію із помилками та не за фактичними межами земельної ділянки. Зокрема:

- в порушення п. 1.12 вищезазначеної Інструкції ПП «Абрис Альфа» не було здійснено винесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевості) та невірно складено кадастровий план земельної ділянки. Так, в кадастровому плані зазначена ширина земельної ділянки 20,44 метри, а фактична ширина земельної ділянки 18,12 метри, що підтверджується додатком №1 та №2 до висновку судового експерта Баранова Ю.Л. №1-Д/04/15 від 30.04.2015 р. (на яких зображений паркан, що розділяє земельні ділянки, і відстань від одного паркану до іншого становить 18,12 метри (20,45-2,33=18,12)). У разі встановлення меж земельної ділянки Позивача ОСОБА_1 в натурі (на місцевості) при виготовленні ПП «Абрис Альфа» технічної документації було б встановлено, що розміри вказані в кадастровому плані не відповідають фактичним межам земельної ділянки. При цьому, при відстані 20,44 метри межа має проходити фактично по будинку Відповідача ОСОБА_2 . Тобто, під час виготовлення технічної документації Позивача ОСОБА_1 було невірно визначено ширину земельної ділянки, у зв`язку з чим площа земельної ділянки Позивача ОСОБА_1 збільшилась з 0,06 га до 0.0833 га;

- під час виготовлення технічної документації ПП «Абрис Альфа» п. 2.4. вищезазначеної Інструкції, яка передбачає, що перенесення в натуру (на місцевість) або відновлення всіх поворотних точок меле земельної ділянки здійснюється геодезичними методами з прив`язкою не менше двох характерних закріплених поворотних точок до пунктів державної геодезичної мережі та до твердих точок на місцевості. Здійснюється кадастрова зйомка земельної ділянки з наступним вирахуванням координат поворотних точок меж (у державній або умовній системі координат) і площі ділянки. За результатами виконаних робіт складається кадастровий план земельної ділянки. При складанні ПП «Абрис Альфа» кадастрового плану па земельну ділянку Позивача ОСОБА_1 крім того що невірно було визначено розміри земельної ділянки, було невірно визначено координати поворотних точок меж земельної ділянки. Тобто, присвоено координати, згідно яких земельна ділянка Позивача ОСОБА_1 розташована на земельній ділянці сусіда з іншого боку ОСОБА_6 , що підтверджується висновком судового експерта Баранова Ю.Л. №1-Д/04/15 від 30.04.2015 р. Така обставина виключає можливість накладання земельних ділянок Позивача ОСОБА_1 та Відповідача ОСОБА_7 згідно їх державних актів на земельні ділянки. Про що буде детально описано нижче.

Крім того, під час виготовлення ПП «Абрис Альфа» технічної документації Позивача ОСОБА_1 було допущено ряд інших помилок та порушень, що підтверджується листом Головного управління Держкомзему у Київській області та листом Держземагентства України (додаються).

Зокрема, при виготовленні ПП «Абрис Альфа» технічної документації Позивача ОСОБА_1 було допущено помилкам та порушенням, а саме:

- відсутні дати складання на таких документах: завданні на виконання робіт, заявах Позивача ОСОБА_1 актах передачі та встановлення меж земельної ділянки;

- в заявах Позивача ОСОБА_1 не вказано площі земельної ділянки, на яку вона просить виготовити технічну документацію та відсутні підписи; відсутні такі документи як: матеріали польових робіт, журнал польових вимірювань, збірний кадастровий план суміжних землекористувачів та землевласників, відомості обробки теодолітного ходу;

- висновки Управління земельних ресурсів у Кагарлицькому районі №05-06-328 та №04-06-909, Відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства №12-13/687 про погодження технічної документації Позивача ОСОБА_1 , які видані 13.04.2009 р. та 06.04.2013 р., були видані після затвердження технічної документації Кагарлицькою міською радою рішенням №298 від 23.12.2008 р. Тобто, погодження технічної документації відповідними службами було пізніше ніж її затвердження.

Отже, виготовлення ГІП «Абрис Альфа» технічної документації Позивача ОСОБА_1 відбулося з грубим порушенням п. п. 1.12., 1.16.. 2.1.. 2.2.. 2.4.. 2.6. Інструкції.

Постановою Кагарлицького районного суду від 09.11.2011 р., яка набрала законної сили, було скасовано рішення Кагарлицької міської ради № 117 від 08.09.2011 р., на яке суд апеляційної інстанції посилається як на доказ накладання земельних ділянок. Вказаною постановою суду було встановлено, що з наданої в судове засідання витягу з комп`ютерної бази вбачається, що межа земельної ділянки Відповідача ОСОБА_2 проходить відповідно до генерального плану забудови міста Кагарлика зробленого в 1984 році, зокрема по плану завулку Кірова видно де проходить межа між будинком АДРЕСА_3 , 9 Відповідача) та будинком АДРЕСА_5 Позивача), паркан проходить по середині між будинками майже на однаковій відстані, на тому самому місці на даний час стоїть діючий паркан між будинками на спірній земельній ділянці. Обставини встановленні постановою Кагарлицького районного суду від 09.11.2011 р. відповідно до ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України доказуванню не підлягають.

Таким чином, є помилковим висновок суду апеляційної інстанції про те, що межі земельної ділянки Відповідача ОСОБА_2 , яка отримала державний акт пізніше, накладаються на межі земельної ділянки Позивача ОСОБА_1 , яка отримала державний акт раніше. Неправильний висновок суду апеляційної інстанції, який суперечить дійсним обставинам справи та письмовим доказам, призвів до прийняття неправильного та незаконного рішення. А рішення суду першої інстанції, який в свою чергу зробив вірні та законні висновки, було скасовано помилково.

Керуючись ст. 193 Цивільного процесуального кодексу України, - позивачка зустрічного позову просила суд винести судове рішення, на підставі якого задовольнити вимоги, які викладені в прохальній частині зустрічної позовної заяви (зустрічні позовні вимоги).

03.12.2018 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшов відзив позивачки первинного позову ОСОБА_1 на зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 , (Том № 1, а.с., 104 107), наступного змісту:

- В провадженні Кагарлицького районного суду Київської області знаходиться цивільна справа за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Кагарлицької міської ради, ОСОБА_1 «Про визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку та скасування реєстрації».

Позовні вимоги позивача вважає незаконними, необгрунтованими та безпідставними, внаслідок чого категорично з ними не погоджується і може обгрунтувати наступним.

Вона, ОСОБА_1 , є власником земельної ділянки, яка знаходиться в АДРЕСА_3 , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 16 жовтня 2009 року, виданого на підставі рішення Кагарлицької міської ради № 298 від 23 грудня 2008 року кадастровий номер 32 222 10100:01:470:0008.

ОСОБА_2 , є користувачем сусідньої земельної ділянки, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Рішенням Кагарлицької міської ради № 145 від 29 грудня 2011 року було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності та надано у власність ОСОБА_2 земельні ділянки площею 0,1000 га, цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і споруд та 0,0681 га для ведення особистого селянського господарства, розташованих по АДРЕСА_1 , а 28 лютого 2012 року видано їй державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і споруд, яка межує із земельною ділянкою позивачки.

В червні 2010 року ОСОБА_8 уже зверталась до суду з позовом до неї, - ОСОБА_1 , Кагарлицької міської Ради, ДП «Центр державного земельного кадастру» про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, скасування його державної реєстрації та скасування рішення міської ради.

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 27 жовтня 2010 року позов було задоволено. Рішенням апеляційного суду Київської області від 18 січня 2011 року рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 27 жовтня 2010 року було скасовано й ухвалено нове рішення про відмову ОСОБА_2 , ОСОБА_9 в задоволенні позовних вимог. Відповідно до ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 21 квітня 2011 року касаційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_9 було відхиллено.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 186 Цивільно-процесуального кодексу України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Позивачка навмисно приховала від суду наявність рішення Апеляційного суду Київської області від 18 січня 2011 року та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 квітня 2011 року, таким чином ввівши суд в оману.

Відповідно до пункту 4 статті 43 Цивільно-процесуального кодексу України, за введення суду в оману щодо фактичних обставин справи винні особи несуть відповідальність встановлену законом.

Відповідно до статті 194 Цивільно-процесуального кодексу України, зустрічна позовна заява подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 175 і 177 ЦПК України.

Однак, дана зустрічна позовна заява не відповідає положенням статті 175 ЦПК України, а саме в зустрічній позовній заяві позивачка не вказує свій реєстраційний номер облікової картки платника податків, серію та номер паспорту, що прямо передбачено пунктом 2 частини 3 статті 175 ЦПК України.

Не вказано перелік документів, які додаються до зустрічної позовної заяви, тому навіть не відомо чи отримала вона всі додатки чи ні, та які саме документи було подано ОСОБА_2 до суду. Крім того, не зрозуміло чи оплатила ОСОБА_2 судовий збір. Також відповідно до статті 175 ЦПК України, позов має містити підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

В порушення положень статті 177 ЦПК України, ОСОБА_2 не додано документ, який визнається недійсним або клопотання про його витребування.

Також, позивачка надала до суду свій державний акт на право власності на земельну ділянку від 28 лютого 2012 року, який є недійсним, оскільки його було визнано недійсним, відповідно до Рішення Апеляційного суду Київської області від 29 жовтня 2015 року. Копія даного рішення була подана з первинною позовною заявою. На даний момент ОСОБА_2 володіє даною земельною ділянкою на підставі іншого документу, який вона просила суд витребувати.

Щодо позовних вимог по суті, вона категорично з ними не погоджуються, оскільки вони не відповідають дійсності. ОСОБА_2 стверджує, що їй не передавалось у власність земельна ділянка площею 0,0833 га по АДРЕСА_3 . Однак відповідно до витягу з рішення Кагарлицької міської ради № 298 від 23 грудня 2008 року про передану земельних ділянок у приватну власність громадянам, - їй було передано безоплатно у власність земельна ділянка площею 0,0833 га по АДРЕСА_3 .

Рішення Кагарлицької міської ради від 25 травня 2006 року, на яке посилається ОСОБА_2 і яким їй було передано у власність 0,06 га, - було відмінено відповідно до рішення Кагарлицької міської ради про відміну рішень № 298-XXXII-V від 23 грудня 2008 року, копію додаю.

Її батьку дійсно виділялась земельна ділянка площею 0,06 га, оскільки на той момент діяло законодавство, відповідно до якого берегова лінія була в загальному користуванні. Тобто, наша сім`я фактично користувалась земельною ділянкою, яка прилягала до відділеної її батьку, площею 0,0233 га. В 2008 році при виділенні земельної ділянки їй, норми розміру берегової лінії було зменшено, тому і виділено їй було земельну ділянку площею 0,0833 га, відповідно до фактичного користування земельною ділянкою.

Таким, чином її батько та вона фактично користувались земельною ділянкою, більшої довжини за рахунок берегової зони без зміни ширини ділянки, яка є незмінною з 1971 року і ніяк не може зачіпати площу ділянки ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 , оскільки фактичне розміщення земельної ділянки по АДРЕСА_3 відповідає плану забудови на цю ділянку з відповідними прив`язками меж ділянки до сусідніх будинків. Межа земельної ділянки по АДРЕСА_3 , фактично та в плані забудови, знаходиться на відстані 2 метрів від будинку ОСОБА_2 , а тому ніяк не може проходити по його стіні.

ОСОБА_2 просить визнати недійсним державний акт від 16.10.2009 року, тобто документ який видавався понад 9 років тому. Прошу суд застосувати загальну позовну давність, оскільки відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

ОСОБА_2 було відомо про оспорюваний державний акт, та про всі рішення Кагарлицької міської ради щодо її земельної ділянки з 2010 року, оскільки земельний спір між ними триває в судовому порядку з 2010 року.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 43, 175, 177, 178, 186, 257 ЦПК України, - позивач первинного позову, - ОСОБА_1 просила суд:

1. Винести рішення, яким відмовити у прийняті зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до Кагарлицької міської ради, ОСОБА_1 про визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку та скасування реєстрації.

28.01.2019 року судом винесено ухвалу, (Том № 1, а.с., 142 143), згідно якої:

1. Зустрічний позов ОСОБА_2 до Кагарлицькі міської ради Київської області, ОСОБА_1 про визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку та скасування реєстрації, - прийняти до спільного розгляду з підвісним позовом ОСОБА_1 до Кагарлицької міської ради Київської області, відділу Головного управління Держгеокадастру в Кагарлицькому районі Київської області, ОСОБА_2 , - про визнання недійсним державного акту та скасування рішення міської ради, - для їх спільного розгляду в одному провадженні.

04.04.2019 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшло письмове пояснення Головного Управління Держгеокадастру, (Том № 1, а.с., 192 195), наступного змісту:

- В провадженні Кагарлицького районного суду Київської області перебуває справа № 368/972/18 за позовом ОСОБА_1 до Кагарлицької міської ради Київської області, Головного управління Держгеокадастру у Київській області (далі - Головне управління), ОСОБА_2 про визнання недійсними та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку.

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 20 березня 2019 р. відкладено слухання справи до 11.04.2019 р. на 12 год. 00 хв.

Згідно до частини 3 статті 43 Цивільного процесуального кодексу України, учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Головне управління розглянувши позовні вимоги вважає твердження викладені в позові такими, що не підлягають задоволенню та вважає за необхідне пояснити наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Головне управління, у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства, дорученнями Прем`єр-міністра України, наказами Міністерства аграрної політики та продовольства України, дорученнями Міністра аграрної політики та продовольства України, його першого заступника та заступників, наказами Держгеокадастру, дорученнями Голови Держгеокадастру та його заступників, актами місцевої державної адміністрації та органів місцевого самоврядування, а також цим: Положенням.

Відповідно до Положення про Головне управління Держгеокадастру у Київській області (далі - Положення), затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17.11.2016 № 308, Головне управління є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане.

Головне управління відповідно до покладених на нього завдань передає відповідно до закону земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або в користування для всіх потреб в межах області.

Статтями 125, 126 Земельного кодексу передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

З 01 січня 2013 року набули чинності Закони України «Про Державний земельний кадастр, Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, постанова Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051 Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру, згідно з якими повноваження територіальних органів Держземагентства у частині державної реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди (суборенди) земель, права сервітуту, права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), права забудови земельної ділянки (суиерфіцій) з 1 січня 2013 року припинилися.

З набранням чинності 01.01.2013 р. постанови Кабінету Міністрів У країни «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру» від 17.10.2012 р. №1051, державна реєстрація та видача державних актів на право власності на земельні ділянки, втратили свою чинність. Порядок № 1051 визначає процедуру та вимоги щодо ведення Державного земельного кадастру.

Зазначаємо, що відповідно до частин 1 та 2 статті 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових, прав на нерухоме майно та їх обтяжень, систему органів державної реєстрації прав становлять: Міністерство центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації прав; органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції в установленому законодавством порядку.

За Держгеокадастром та його територіальними органами залишилась функція державної реєстрації земельної ділянки як об`єкта нерухомості в Державному земельному кадастрі.

Відповідно до положень пункту 9 статті 28/1 розділу VII «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про Державний земельний кадастр», до і січня 2013 року державна реєстрація земельних ділянок, які передаються у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснюється з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснюється у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі.

Таким чином видача державних актів на право власності на земельні ділянки здійснювалась територіальними органами Держкомзему України при проведенні державної реєстрації земельної ділянки лише до 0 і січня 2013 року.

Відповідно до статті 25 Закону «Поземельна книга є документом Державного земельного кадастру, який містить такі відомості про земельну ділянку: а) кадастровий номер; б) площа; в) місцезнаходження (адміністративно- територіальна одиниця); г) склад угідь; ґ) цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); д) нормативна грошова оцінка; е) відомості про обмеження у використанні земельної ділянки; є) відомості про межі частини земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки; ж) кадастровий план земельної ділянки; з) дата державної реєстрації земельної ділянки; и) інформація про документацію із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки, а також внесені зміни до цих відомостей: і.) інформація про власників (користувачів) земельної ділянки відповідно до даних про зареєстровані речові права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно;

Повідомлення про зареєстровані (припинені) речові права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в тому числі і за рішенням суду надходить з органів реєстру прав і після чого відомості вносяться у Поземельну книгу.

Отже, правові підстави у Головного управління скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку відсутні.

Також варто зазначити, що відповідно до частин 1 та 2 статті 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, систему органів державної реєстрації прав становлять: Міністерство юстиції У країни та його територіальні органи; суб`єкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських, рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; акредитовані суб`єкти; державні реєстратори прав на нерухоме майно; виконавчі органи сільських, селищних та міських рад.

Держателем Державної реєстрації прав, що забезпечує його створення та функціонування є Міністерство юстиції України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації прав.

На даний час, Держгеокадастр та його територіальні органи здійснюють державну реєстрацію земельних ділянок, а не прав на них.

Згідно статті 1 Закону України «Про державний земельний кадастр» Державна реєстрація земельної ділянки - це внесення до Державного земельного кадастру, передбачених Законом відомостей, про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

З огляду на пункт 2 статті 26 Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується.

З огляду на вищевикладене, керуючись нормами Цивільного процесуального кодексу України, - представник просить суд винести судове рішення, на підставі якого:

1. Прийняти дані пояснення та урахувати його у розгляді справи.

2. Відмовити позивачу у задоволені позовних вимог.

17.10.2019 року судом винесено ухвалу, (том № 2, а.с., 79 82), згідно якої:

1. Клопотання позивача первинного позову ОСОБА_1 про призначення по справі судової земельно - технічної експертизи, - задовольнити.

2. Призначити в цивільній справі № 368/972/18, провадження № 2/368/76/19 за позовом ОСОБА_10 до Кагарлицької міської ради Київської області, відділу у Кагарлицькому районі ГУ Держгеокадастру у Київській області, ОСОБА_2 про визнання недійсним державного акту та скасування рішення міської ради, та зустрічним позовом ОСОБА_2 до Кагарлицької міської ради Київської області. ОСОБА_1 про визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку та скасування реєстрації, судову земельно - технічну експертизу поза межами суду.

3. На вирішення експертизи поставити наступні запитання:

1. Чи накладається земельна ділянка, кадастровий помер :01:470:0012, площею 0.1000 та з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житловою будинку і господарських будівель та споруд, що належить ОСОБА_2 та розташована по АДРЕСА_1 , на земельну ділянку з кадастровим номером :01:470:0008, площею 0.0833 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд, що належить ОСОБА_1 на підставі державного акту на право на земельну ділянку від 16 жовтня 2009 року та розташована по АДРЕСА_3 ? Якщо так, то які межі та площа накладання даних земельних ділянок?

2. Чи відповідає вимогам законодавства з питань землеустрою технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговувания житлового будинку і господарських будівель га споруд ОСОБА_2 , по АДРЕСА_1 , зокрема, в частині відповідності ширини кадастрового плану цієї технічної документації вздовж АДРЕСА_1 ширині цієї ж ділянки вздовж АДРЕСА_2 , згідно з планом земельної ділянки наданими КП «Південне бюро технічної інвентаризації» від 25.05.1961 року та в зв`язку з цим, чи відповідає відстань від будинку по АДРЕСА_3 , згідно плану земельної ділянки на житловий будинок АДРЕСА_3 від 11.09.1972 року, оскільки відповідно до ч. ч. 1,2 статті 118 Земельного кодексу України передача земельної ділянки у власність громадянам приймається на підставі технічних матеріалів, утому числі плану розміщення будинку та матеріалів БТІ?

3. Чи відповідає кадастровий план з координатами поворотних точок земельної ділянки по АДРЕСА_3 , визначених земельною організацією ТОВ «Гео Сервіс Україна» від 01.08.2013 року плану земельної ділянки на житловий будинок АДРЕСА_3 від 11.09.1972 року в частині її ширини, наданому КП «Південне бюро технічної інвентаризації» (31.08.2015 р.), де вказані прив`язки меж земельної ділянки до сусідніх будинків по АДРЕСА_6 - 7 метрів, тобто фактичному розміщенню земельної ділянки по АДРЕСА_3 на місцевості з врахуванням точності вимірювань в 1970-х роках?

4. Проведення експертизи доручити експертам ТОВ «Судова незалежна експертиза України». (01034. м. Київ, Проспект Перемоги, 123), попередивши їх на підставі ч. 5 ст. 104 ЦПК України про кримінальну відповідальність за завідомо правдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання поклаждених на них обов`язків.

5. Оплату вартості експертизи покласти на позивача первинного позову. ОСОБА_1 , АДРЕСА_7 , адреса для листування: АДРЕСА_8 , роз`яснивти їй положення ст. 109 ЦПК України про наслідки ухилення від участі в експертизі.

6. Для првоедення експертизи направити матеріали цимвільної справи № 368/972/18, провадження « 2/368/76/19.

7. На час проведення експертизи провадження по справі зупинити на підставі п. 5 ч. 1 ст. 252 ЦПК України.

11.09.2020 року судом винесено ухвалу, (Том № 3, а.с., 41 42), на підставі якої:

1. Провадження у цивільній справі 368/972/18, провадження 2/368/32/20 за первісним позовом ОСОБА_1 до Кагарлицької міської ради Київської області, відділу у Кагарлицькому районі ГУ Держгеокадастру у Київській області, ОСОБА_2 про визнання недійсним державного акту та скасування рішення міської ради, та зустрічним позовом ОСОБА_2 до Кагарлицької міської Київської області, ОСОБА_1 про визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку та скасування реєстрації відновити.

Призначити справу до розгляду на 12 год. 00 хв. 23.10.2020 року в приміщенні Кагарлицького районного суду Київської області, за адресою: Київська область, м. Кагарлик, вул. Володимира Великого, 3.

19.02.2021 року судом винесенол ухвалу, (Тот № 3, а.с., 104 106), згідно з якою:

1. Клопотання представника відповідача первинного позову ОСОБА_2 - адвоката Клапчука Ф.П. про проведення по даній справі комплексної судової земельної технічної експертизи з питань землеустрою, - задовольнити.

2. Призначити в цивільній справі № 368/972/18, провадження № за позовом ОСОБА_1 до Кагарлицької міської ради Київської області, відділу у Кагарлицькому районі ГУ Держгеокадастру у Київській області, ОСОБА_2 про визнання недійсним державного акту та скасування рішення міської ради, та зустрічним позовом ОСОБА_2 до Кагарлицької міської ради Київської області, ОСОБА_1 про визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку та скасування реєстрації, - судову комплексну земельно - технічну експертизу та експертизу з питань землеустрою.

3. На вирішення експертизи поставити наступні запитання:

- Чи відповідає технічна документація із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд і ведення особистого селянського господарства громадянці ОСОБА_1 на земельну ділянку АДРЕСА_3 , розроблена ПП «Абрис Альфа», за складом та змістом вимогам законодавства станом на 2008 рік?

- Чи відповідає площа земельної ділянки ОСОБА_1 по АДРЕСА_3 (кадастровий номер :01:470:0008) протоколу № 3 загальних зборів колгоспників ім. Богдана Хмельницького від 02.09.1971 р. та рішенню сесії Кагарлицької міської ради № 24 111 - У від 25.05.2006 p.?

4. Проведення експертизи доручити експертам ТОВ «Незалежний інститут судових експертиз», (04212, м. Київ. вул. Маршала Тимошенко. 2 1 корп. 3, оф. 7, тел. ), попередивши їх на підставі ч. 5 ст. 104 ЦПК України про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання поклаждених на них обов`язків.

5. Оплату вартості експертизи покласти на відповідача первинного позову, - ОСОБА_2 , АДРЕСА_9 , тел.: НОМЕР_1 , контакти представника відповідача ОСОБА_2 - адвокат Клапчук Ф.П., тел.: НОМЕР_2 , роз`яснивши їй положення ст. 109 ЦПК України про наслідки ухилення від участі в експертизі.

6. Для проведення експертизи направити матеріали цивільної справи 368/972/18. провадження 2/368/.

7. На час проведення експертизи провадження по справі зупинити на підставі п. 5 ч. 1 ст. 252 ЦПК України.

22.04.2021 року судом винесено ухвалу, (Том № 3, а.с., 112 113), згідно якої:

1. Провадження у цивільній справі 368/972/18, провадження 2/368/25/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до Кагарлицької міської ради Київської області, відділу у Кагарлицькому районі ГУ Держгеокадастру у Київській області, ОСОБА_2 , - про визнання недійсним державного акту та скасування рішення міської ради, та зустрічним позовом ОСОБА_2 до Кагарлицької міської ради Київської області, ОСОБА_1 , - про визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку та скасування реєстрації, - відновити.

2. Призначити справу до розгляду на 16 год. 00 хв. 26.05.2021 року в приміщенні Кагарлицького районного суду Київської області, адреса: 09201, Київська область, м. Кагарлик, вул. Володимира Великого, 3.

03.05.2023 року судом винесено ухвалу, згідно з якою:

1. Клопотання представника позивача первинного позову. - адвоката Філіповської В.В.. - задовольнити.

2. В справі № 368/972/18, провадження № 2/368/20/23, за первинним позовом ОСОБА_1 до Кагарлицької міської ради Обухівського району Київської області, Головного управління Держгеокадастру у Київській області, ОСОБА_2 , - про визнання недійсним державного акту та скасування рішення сесії міської ради, та зустрічним позовом ОСОБА_2 до Кагарлицької міської ради Обухівського району Київської області, ОСОБА_1 , - про визнання недійсним та скасування акту на право власності на земельну ділянку та скасування реєстрації, -

- на підставі положень ст. 55 ЦПК України, - залучити в якості відповідача первинного позову, - юридичну особу. - Головне управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області, (03115. м. Київ, вул. Серпова, буд. 3/14, код ДРПОУ: 39817550), - замість відповідача, - Головне управління Держгеокадастру у Київській області, (реорганізована юридична особа).

3. В зв`язку з залученням відповідача, - оголосити перерву до 14 год. 00 хв. 05.04.2023 року.

4. Роз`яснити відповідачу (представнику), - Головному управлінню Держгеокадастру у м. Києві та Київській області. (03115, м. Київ, вул. Серпова, буд. 3/14, ), шо вона має процесуальні права та обов`язки, передбачені ст.ст. 43, 44 ЦПК України.

В судовому засіданні, яке відбулося 11.04.2025 року, сторона позивача первинного позову (позивачка ОСОБА_1 , її представник, - адвокат Філіповська В.В.), - позовні вимоги первинного позову, - підтримала, та просила їх задовольнити, та категорично заперечувала проти задоволення зустрічного позову.

Сторона позивача первинного позову, - обгрунтовувала свої позовні вимоги первинного позову обставинами справи та нормами права, які викладені в мотивувальній частині первинної позовної заяви, та які судом наведено вище в повному обсязі в мотивувальній частині даного судового рішення.

Сторона позивача первинного позову категорично заперечувала проти задоволення зустрічного позову, обгрунтовуючи свою правову позицію обставинами справи та нормами права, які викладені у відзиві на позовну заяву, та зміст якого викладено в повному обсязі вище по тексту в мотивувальній частині даного рішення.

В судовому засіданні, яке відбулося 11.04.2025 року, сторона відповідача первинного позову (відповідачка ОСОБА_2 , та її представник адвокат Клапчук Ф.П.), - категорично заперечували проти задоволення первинного позову та підтримали зустрічний позов та просили його задовольнити.

Свою правову позицію сторона відповідача первинного позову (відповідачка ОСОБА_2 , та її представник адвокат Клапчук Ф.П.), - обгрунтовували обставинами справи та нормами права, які викладені в мотивувальній частині зустрічної позовної заяви, та які викладені судом в повному обсязі, - вище по тексту в мотивувальній частині даного судового рішення.

В судове засідання, яке відбулося 11.04.2025 року, представник відповідача, - Кагарлицької міської ради Київської області, - не з`явився, хоча повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи.

Суд визнав причину неявки представника відповідача в судове засідання, - неповажною, та, відповідно, - такою, яка не перешкоджала проведенню судового засідання.

В судове засідання, яке відбулося 11.04.2025 року, представник відповідача, - Відділу у Кагарлицькому районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області, - не з`явився, хоча повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи.

Суд визнав причину неявки представника відповідача в судове засідання, - неповажною, та, відповідно, - такою, яка не перешкоджала проведенню судового засідання.

Суд, вислухавши сторону позивача первинного позову, яка підтримала первинний позов, та заперечувала проти задоволення зустрічного позову, вислухавши сторону відповідача первинного позову, яка заперечувала проти задоволення первинного позову, та підтримала вимоги зустрічного позову, та, відповідно, - просила задовольнити зустрічний позов, дослідивши матеріали справи, - приходить до висновку щодо задоволення первинного позову, та відмови в задоволенні зустрічного позову, обгрунтовуючи своє рішення наступним.

Підсудність:

- згідно ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, - пред`являються за місцезнаходженням майнаабо основної його частини.

Як вбачається з позовної заяви, - спір в даному цивільному провадженні (предмет позову) стосується нерухомого майна, - земельних ділянок, які розташовані на території м. Кагарлик Обухівського району Київської області.

Що стосується тієї обставини, що м. Кагарлик Київської області, - наразі відноситься до Обухівського району Київської області, а справа слухається не в Обухіському районному суді Київської області, а в Кагарлицькому районному суді Київської області, то суд зазначає наступне:

- пунктом 3-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України "Про утворення та ліквідацію районів" від 17 липня 2020 року № 807-ІХ, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України, запровадженого Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про затвердження воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ.

Відповідно до постанови Верховної Ради України від 17 липня 2020 року № 807/ІХ «Про утворення та ліквідацію районів», - м. Кагарлик, - відноситься до Обухівського району Київської області.

Разом з тим, відповідно до роз`яснення наданого Радою Суддів України, до зміни системи судоустрою та приведення її у відповідність до нового адміністративно - територіального устрою шляхом утворення, реорганізації чи ліквідації судів, - місцеві загальні суди продовжують здійснювати розгляд справ в межах раніше утворених районів та раніше визначеного адміністративно-територіального устрою, а так як місто Кагарлик, - раніше було адміністративно територіальним центром Кагарлицького району Київської області, - то дану справу слід слухати в Кагарлицькому районному суді Київської області.

Відповідно, враховуючи предмет спору (розірвання шлюбу), враховуючи місце реєстрації та проживання відповідача фізичної особи, та враховуючи положення ч. 1 ст. 30 ЦПК України, - дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду Київської області, - як суду першої інстанції загальної юрисдикції, так як в даному випадку має місце виключної підсудності, - підсудність за місцем місцезнаходженням майна.

Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні, та застосування до них норм матеріального та процесуального права

Що стосується задоволення первинного позову, то суд зазначає наступне:

- Як вбачається з матеріалів справи, - позивач первинного позову, - ОСОБА_1 , - є власником земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_10 , з цільовим призначенням, - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Вищевказана земельна ділянка належить позивачу первинного позову, - ОСОБА_1 , - на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 16 жовтня 2009 року, виданого на підставі рішення Кагарлицької міської ради № 298 від 23 грудня 2008 року, кадастровий номер земельної ділянки: 32 222 10100:01:470:0008.

Відповідач первинного позову, - ОСОБА_2 , є користувачем сусідньої земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_9 .

Що стосується права власності на земельні ділянки відповідачки ОСОБА_2 , то суд зазначає наступне:

- Рішенням Кагарлицької міської ради Київської області за № 145 від 29 грудня 2011 року було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності, та надано у власність ОСОБА_2 земельні ділянки:

- площею 0,1000 га, з цільовим призначенням, - для будівництва та обслуговування житлового будинку і споруд;

- площею 0,0681 га, з цільовим призначенням, - для ведення особистого селянського господарства, -

- розташованих по АДРЕСА_1 .

28 лютого 2012 року відповідачці первинного позову ОСОБА_2 видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, з цільовим призначенням, - для будівництва та обслуговування житлового будинку і споруд.

Вищевказана земельна ділянка відповідачки первинного позову, - ОСОБА_2 , - межує із земельною ділянкою, яка належить позивачці первинного позову, - ОСОБА_1 .

Відповідно до рішення Апеляційного суду Київської області від 29 жовтня 2015 року рішення Кагарлицької міської ради № 145 від 29 грудня 2011 року:

1. Рішення Кагарлицької міської ради про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності та надано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,1000 га, з цільовим призначенням, - для будівництва та обслуговування житлового будинку і споруд розташованих за адресою: АДРЕСА_9 , - скасовано (том 1 аркуш справи 27 32).

2. Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 428398, (кадастровий номер земельної ділянки :01:470:0012), виданий 28 лютого 2012 року на ім`я ОСОБА_2 , площа земельної ділянки - 0,1000 га, з цільовим призначенням, - для будівництва га обслуговування житлового будинку і споруд, - визнано недійсним.

Відповідачем первинного позову було оскаржено до Суду Вищої існтації вищевказане рішення суду Апеляційної інстанції, проте, - Відповідно до ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 листопада 2015 року:

1. У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Апеляційного суду Київської області від 29 жовтня 2015 року, - відмовлено, (Том 1, а.с., 34).

Відповідно, - рішення Апеляційного суду Київської області від 29 жовтня 2015 року рішення Кагарлицької міської ради № 145 від 29 грудня 2011 року, на підставі якого:

1. Рішення Кагарлицької міської ради про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності та надано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,1000 га, з цільовим призначенням, - для будівництва та обслуговування житлового будинку і споруд розташованих за адресою: АДРЕСА_9 , - скасовано (том 1 аркуш справи 27 32).

2. Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 428398, (кадастровий номер земельної ділянки :01:470:0012), виданий 28 лютого 2012 року на ім`я ОСОБА_2 , площа земельної ділянки - 0,1000 га, з цільовим призначенням, - для будівництва га обслуговування житлового будинку і споруд, - визнано недійсним, -

- не скасоване Судом Вищої інстанції, та має юридичну силу станом на момент винесення даного рішення в даному цивільному провадженні.

Далі, суд наголошує, що, на думку суду, - саме через незаконні дії відповідача в особі юридичної особи, - Кагарлицької міської ради Київської області, - виник даний спір.

Так, в силу, на думку суду, - суб`єктивних причин, - Кагарлицькою міською радою Київської області, (всупереч обставинам справи, які встановлені судом Апеляційної інстанції від 29 жовтня 2015 року, згідно якого - рішення Кагарлицької міської ради № 145 від 29 грудня 2011 року, - скасовано, та визнано недійсним державний акт на ім`я ОСОБА_2 ), - було постановлено нове, майже повністю аналогічне рішення сесії, аналогічне скасованому, а саме:

- затвердила ОСОБА_2 (відповідачу первинного позову) матеріали технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) загальною площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована в АДРЕСА_1 ( АДРЕСА_1 );

- передано ОСОБА_2 (відповідачу первинного позову) у власність з земель комунальної власності земельну ділянку загальною площею 0,1000 га, цільове призначення, - для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (попередня назва, - АДРЕСА_1 ), (Том № 1, а.с., 20).

Суд наголошує на тій обставині, що, окрім того, що Кагарлицькою міською радою Київської області було повністю проігноровано вищевказане рішення суду апеляційної інстанції (про існування якого міська рада була обізнана, - адже вона була стороною у справі), - Кагарлицькою міською радою не було враховано з невідомих суду причин той факт, що рішенням Кагарлицької міської ради від 08 вересня 2011 року за №117:

- було відмовлено ОСОБА_2 у погодженні акту про встановлення в натурі (на місцевості) та погодження меж земельних ділянок без підпису суміжного землекористувача, - у зв`язку із наявністю уже існуючого державного акту на право власності на земельну ділянку у позивача первинного позову, - ОСОБА_1 (Том № 1, а.с., 18 19).

Відмова була обгрунтована тим, що за результатами повторних кадастрових зйомок і вимірів, - державним кадастровим реєстратором Управління Держземагенетва у Кагарлицькому районі Київської області встановлено, що зовнішні межі земельної ділянки ОСОБА_1 (позивача первинного позову), - перекриваються межами суміжної земельної ділянки ОСОБА_2 (відповідачкою первинного позову).

Вищевказаний факт підтверджується копією листа Держземагенетва України від 24 жовтня 2013 року (Том № 1, а.с., 15).

Часткове накладення земельної ділянки вбачається також з копії схеми розміщення земельних ділянок, копії схеми їх накладання та зведеного кадастрового плану земельних ділянок сторін, розташованих за адресою: АДРЕСА_11 , які були складені ТОВ «Гео Сервіс Україна», копія міститься в матеріалах справи (Том № 2, а.с., 33).

За результатами експертного земельно-технічного дослідження, проведеного судовим експертом КНІСЕ, - ОСОБА_11 , вбачається, що земельна ділянка, площею 0,1000 га, з цільовим призначенням, - для будівництва та обслуговування житлового будинку і споруд, що належить ОСОБА_2 (відповідачу первинного позову), та розташована за адресою: АДРЕСА_1 , - частково накладається на земельну ділянку, яка належить ОСОБА_1 (позивачу первинного позову), яка належить їй на підставі державного акту на право власності на землю, площею 0,0833 га, з цільовим призначенням, - для будівництва та обслуговування житлового будинку і споруд, та розташована за адресою: АДРЕСА_3 .

Площа накладання складає 0,0101 га, а технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують права власності ОСОБА_2 (відповідач первинного позову) на її спірну земельну ділянку не відповідає вимогам чинного на той час законодавства, оскільки у ній відсутні обов`язкові документи та матеріали, зокрема:

- матеріали польових геодезичних робіт;

- заява ОСОБА_2 про складення державного акту;

- збірний кадастровий план суміжних землевласників і землекористувачів;

- відомість обробки теодолітного ходу.

Вищевказані факти підтверджуються копією висновку № 1-Д/04/15 від 30 квітня 2015 року (Том № 1, а.с., 35 46).

За результатами проведеної комплексної судової земельно-технічної експертизи, судовим експертом Судової незалежної експертиза України Клівак О. В. було складено висновок експерта № СЕ-1201-1-1138.19 від 22 липня 2020 року (Том № 3, а.с., 84, 105, 106, 129, 131).

Згідно вищевказаного висновку:

- експертом встановлено існування накладки між спірними земельними ділянками. Експертом було відзначено, що площа накладання земельних ділянок (0,0569 га) перекриває частину земельної ділянки по АДРЕСА_1 , яка перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_2 , на якій зокрема, - розташований житловий будинок та майже всі господарські будівлі і споруди, за виключенням гаражу з прилеглою до нього спорудою та частини парканів, що вздовж АДРЕСА_1 (з металопрофілю) та по межі із суміжним домоволодінням зліва (з металевої сітки).

Дана ситуація склалась у зв`язку з тим, що координати внесені до Державного земельного кадастру є невірними та помилковими.

У 2013 році ОСОБА_1 (позивач первинного позову) замовила повторні кадастрові виміри земельної ділянки в ТОВ «Гео Сервіс Україна», додатком до вищевказаної документації є Кадастровий план належної мені земельної ділянки по АДРЕСА_3 з каталогом координат.

Даний документ (повторні кадастрові виміри) було досліджено судовим експертом Клівак О. В. та встановлено, що:

- конфігурація земельної ділянки ОСОБА_1 (позивача первинного позову) згідно з кадастровим планом ТОВ «Гео Сервіс Україна» 2013 р., та відповідає конфігурації земельної ділянки, представленої в Державному акті на право власності на земельну ділянку від 16.10.2009 року, а також в цілому, - відповідає конфігурації на кадастровому плані з технічної документації ІІП «Абрис-Альфа» 2009 р., за виключенням похибки у розмірі 1 -2 см. (том № 2, а.с., 9, 10).

Крім того, суд зазначає, що між сторонами по справі вже тривалий час (роками) існує спір, відбувалися інші судові процеси з фактично аналогічними предмсетами спору, проте, - фактично всі судові рішення були винесені на користь позивача первинного позову в даному цивільному провадженні, - ОСОБА_1 .

Проте, на думку суду, - рішеннями Кагарлицької міської ради Київської області (які, на думку суду, - об`єктивно приймаються на користь відповідача первинного позщову ОСОБА_2 ), нівелюються рішення суду в спорах між ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 (які існуються з орієнтовно 2010 років), адже Кагарлицькою міською радою приймаються нові рішення, аналогічні тим, які були скасовані рішенням судів по резхутатах спору між сторонами.

Так, - за аналогічним позовом ОСОБА_2 (відповідачкою первісного позову в даному цивільеному провадженні) до ОСОБА_1 (позивачкою первинного позову в даному цивільному провадженні), - про скасування рішення міської ради, визнання недійсним державного акту на право власності, скасування державної реєстрації земельної ділянки, Апеляційним судом Київської області 18 січня 2011 року було прийнято рішення, згідно з яким:

- відмовлено ОСОБА_2 в задоволенні позову та встановлено правомірність набуття ОСОБА_1 у власність земельної ділянки площею 0,0833 га та відсутність накладання на її земельну ділянку ОСОБА_2 , (а.с., 22, 25 26).

Вищевказане рішення суду апеляційної інстанції - залишено без змін, - ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 квітня 2011 року.

Суд зазначає, що згідно Інструкції «Про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі», затвердженою Наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах 04 травня 1999 року №43, - передбачено, що переоформлення правовстановлюючих документів на земельні ділянки проводиться після відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженою відповідною технічною документацією.

Згідно зі ст. 55 Закону України «Про землеустрій» встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних та картографічних матеріалів. Межі земельної ділянки в натурі закріплюються межовими знаками встановленого зразка, крім того, межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам.

Відповідно до п. 2.3 Інструкції, яка була чинною на час видачі спірних державних актів, -межі земельних ділянок, що передаються або надаються у власність чи у користування, відновлюються або переносяться в натуру (на місцевість) за наявними планово-картографічними матеріалами.

Згідно з п. 2.4 Інструкції перенесення в натуру (на місцевість) або відновлення всіх поворотних точок меж земельної ділянки здійснюється геодезичними методами з прив`язкою не менше двох характерних закріплених поворотних точок до пунктів державної геодезичної мережі та до твердих точок на місцевості. Здійснюється кадастрова зйомка земельної ділянки з наступним вирахуванням координат поворотних точок меж (у державній або умовній системі координат) і площі земельної ділянки. За результатами виконаних робіт складаєтеся кадастровий план земельної ділянки.

Згідно ст. 198 ЗК України кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає:

а) геодезичне встановлення меж земельної ділянки;

б) погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами;

в) відновлення меж земельної ділянки на місцевості;

г) встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі;

ґ) виготовлення кадастрового плану.

Таким чином, погодження меж, - є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов`язкових технічних помилок.

Погодження меж земельної ділянки є складовою частиною кадастрового плану, який, у свою чергу, є складовою частиною технічної документації, необхідної для передачі громадянам безоплатно земельних ділянок на праві приватної власності.

Виконання усіх підготовчих робіт з виготовлення державного акту на право власності на земельну ділянку передбачає як перевірку того, чи є земельна ділянка вільною, чи не належить вона іншому власнику чи користувачеві та чи не накладаються межі вказаної земельної ділянки на суміжні земельні ділянки.

Судом в судовому засіданні встановлено, що під час процедури приватизації земельної ділянки ОСОБА_2 (відповідач первинного позову), - не було проведено належної кадастрової зйомки при складанні технічної документації спірної земельної ділянки площею 0,1000 га, як того вимагає вищевказані положення Інструкції.

Згідно п. г) ч. 3 ст. 152 ЗК України захист нрав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Згідно ч. 1 ст. 155 ЗК України - у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акту, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Згідно із ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Оскільки рішенням Кагарлицької міської ради було передано вказану ділянку ОСОБА_1 (позивачці первинного позову) ще у 2008 році, а ОСОБА_2 (відповідачка первинного позову), - набула право власності на свою земельну ділянку значно пізніше, а саме, - у 2016 році, то суд погоджується з стороною позивача первинного позову та вважає, що саме межі земельної ділянки ОСОБА_2 (відповідачки первинного позову), - частково накладаються на мою земельну ділянку, та, причиною, на думку суду, - є незаконні дії Кагарлицької міської ради Київської області.

Суд зазначає, що органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування несуть відповідальність за шкоду, заподіяну їх неправомірним втручанням у здійснення власником повноважень щодо володіння, користування і розпорядження земельною ділянкою, - що прямо передбачено положеннями ст. 154 Земельного кодексу України.

Згідно ч. 5 ст. 158 ЗК України у разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом.

Згідно ч. 2 ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування та розпорядження земельними ділянками, шо перебувають у власності громадян.

Згідно ч. 1 ст. 106 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, якщо вони зникли, перемістились або стали невиразними.

Отже, - підсумовуючи вищевикладене, - суд вважає, що є всі підстави для задоволення первинного позову, та відмови у задоволенні зустрічного позову, так як задоволення первинного позову, - повністю виключає задоволення зустрічного позову.

Обгрунтування судом відмови в задоволенні зустрічного позову:

- Перш за все, - з огляду на зміст зустрічної позовної заяви, - суд вважає факт подання зустрічної позовної заяви лише як юридично не коректний спосіб захисту гр. ОСОБА_2 своїх законних прав та інтересів в рамках даного кримінального провадження, проте, - це її право, і вона ним скористалася, проте, - під час судового слухання даного цивільного провадження, - обставини справи, на існуванні яких наполягала відповідач первинного позову (на думку суду) в судовому засіданні не знайшли підтвердження.

- По друге, - суд погоджується з правовою позицією позивача первинного позову (в частині, що стосується зустрічного позову), та вважає, що зустрічний позов не підлягає до задоволенню з огляду на наступне:

- як судом зазначено вище, - позивач первинного позову, - ОСОБА_1 , - є власником земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , з цільовим призначенням, - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка належить позивачу первинного позову на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 16 жовтня 2009 року, виданого на підставі рішення Кагарлицької міської ради № 298 від 23 грудня 2008 року кадастровий номер 32 222 10100:01:470:0008.

Відповідач первинного позову, - ОСОБА_2 , є користувачем сусідньої земельної ділянки, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Рішенням Кагарлицької міської ради № 145 від 29 грудня 2011 року було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності та надано у власність ОСОБА_2 (відповідач первинного позову) земельні ділянки площею 0,1000 га, з цільовим призначенням, - для будівництва та обслуговування житлового будинку і споруд, та 0,0681 га, з цільовим призначенням, - для ведення особистого селянського господарства, розташованих по АДРЕСА_1 , а 28 лютого 2012 року ОСОБА_2 (відповідачці первинного позову) видано їй державний на право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і споруд, яка межує із земельною ділянкою позивачки.

Як зазначено судом вище, - в червні 2010 року ОСОБА_2 (відповідачка первинного позову), - вже зверталась до суду з позовом до неї, - ОСОБА_1 , Кагарлицької міської Ради, ДП «Центр державного земельного кадастру» про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, скасування його державної реєстрації та скасування рішення міської ради.

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 27 жовтня 2010 року позов було задоволено. Рішенням апеляційного суду Київської області від 18 січня 2011 року рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 27 жовтня 2010 року було скасовано й ухвалено нове рішення про відмову ОСОБА_2 , ОСОБА_9 в задоволенні позовних вимог. Відповідно до ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 21 квітня 2011 року касаційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_9 було відхиллено.

Дійсно, - відповідно до пункту 2 частини 1 статті 186 Цивільно-процесуального кодексу України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, проте, суд не знайшов підстав для застосування вищевказаної норми процесуального права, оскільки у вищевказаному спорі приймав участь ще і чоловік ОСОБА_2 , а, отже, - коло учасників процесу, - було не тотожним.

Проте, суд врахував ту обставину, (критично по відношенню до відповідачки первинного позову, так як така поведінка має ознаки неналежної процесуальної поведінки, яка виразилася в неповідомленні суду про існування вже фактично вирішеного земельного спору судами апеляційної та касаційної інстанції), - що відповідач первинного позову не повідомила суд про наявність рішення Апеляційного суду Київської області від 18 січня 2011 року та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 квітня 2011 року, - а про дану обставину суду стало відомо лише з відзиву позивача первингного позову.Відповідно до пункту 4 статті 43 Цивільно-процесуального кодексу України, за введення суду в оману щодо фактичних обставин справи винні особи несуть відповідальність встановлену законом.

Також, суд зазначає, що ОСОБА_2 (відповідачка первинного позову), - надала до суду свій державний акт на право власності на земельну ділянку від 28 лютого 2012 року, який є недійсним, - оскільки його було визнано недійсним, - на підставі Рішення Апеляційного суду Київської області від 29 жовтня 2015 року, копія якого міститься в матеріалах справи, та яка була подана позивачем первинного позову до позовної заяви.

Так, ОСОБА_2 (відповідач первинного позову), - стверджувала в судовому засіданні, що ОСОБА_1 (позивачці первинного позову), - не передавалось у власність земельна ділянка площею 0,0833 га по АДРЕСА_3 .

Однак, даний факт спростовується надлежним та допустимим доказом, - так, відповідно до витягу з рішення Кагарлицької міської ради № 298 від 23 грудня 2008 року про передану земельних ділянок у приватну власність громадянам, - ОСОБА_1 (позивачці первинного позову), - було передано безоплатно у власність земельна ділянка площею 0,0833 га по АДРЕСА_3 .

Що ж стосується Рішення Кагарлицької міської ради від 25 травня 2006 року, на яке здійснює посилання ОСОБА_2 , (пвідповідач первинного позову), і яким їй було передано у власність 0,06 га, - було відмінено відповідно до рішення Кагарлицької міської ради про відміну рішень № 298-XXXII-V від 23 грудня 2008 року, - копію даного рішення ради міститься в матеріалах справи.

- По третє, - суд вважає, що даний спір породжений незаконними рішеннями Кагарлицької міської ради Київської області, так як дана юридична особа, будучи стороною в судових процесах, які існували між сторонами, - ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 , - фактично після скасування рішень сесії на підставі рішень судів як апеляційної так і касаційної інстанції, - прифмала рішення, причому, - об`єктивно на користь ОСОБА_2 , адже такі рішення, як неодноразово вказщувалося судами всих інстанції, - постановлючалисмя з порушенням норрм ЦК України, ЗК України, та інших підзаконних актів (галузевих),

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 152, 154, 158, 202 ЗК України, Закону України «Про Державний земельний кадастр», п. 2 ч. 1 ст. 258, ст. 259, ст.ст. 263 266, ст.268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Первинний позов ОСОБА_1 до Кагарлицької міської ради Обухівського району Київської області, Управління Держгеокадастру у місті Києві та Київській області, ОСОБА_2 , - про визнання недійним державного акту та скасування рішення сесії міської ради, - задовольнити.

Скасувати рішення Кагарлицької міської ради № 49-38-ІV-VІІ від 28.01.2016 року про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_9 .

Вести зміни до Державного земельного кадастру, - шляхом внесення координат (за каталогом координат, що виготовлено ТОВ «Гео сервіс Україна»), - під кадастровим номером :01:470:0008, - на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_10 .

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Кагарлицької міської ради Обухівського району Київської області, - про визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку та скасування реєстрації, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку на підставі ч. 1 ст. 352 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно ч. 1 ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Згідно п. 15.5) Перехідних Положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з моменту проголошення до Київського Апеляційного суду через Кагарлицький районний суд Київської області, а учасниками процесу, які не були присутні під час проголошення рішення, - протягом тридцяти днів з моменту отримання копії рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено 15.05.2025 року.

Суддя: Закаблук О.В.