Справа № 444/1294/25
Провадження № 2/444/1041/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2025 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Зеліско Р. Й.

секретар судового засідання Мамедова Г.І.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Жовківська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів)про визнання права на земельну часку (пай) в порядку спадкування за заповітом,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до до Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Жовківська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів)про визнання права на земельну часку (пай) в порядку спадкування за заповітом. Просить суд визнати за ним, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , право на земельну частку (пай) площею 0,94 га умовних кадастрових гектарів без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, що розташована на території колишньої Лавриківської сільської ради, на сьогоднішній день Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського (колишнього Жовківського) району Львівської області, право на яку ОСОБА_2 мала на підставі сертифіката на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ № 160731, виданого Лавриківською сільською радою на підставі рішення № 1 Лавриківської сільської ради від 23 листопада 1995 року та зареєстрованого у книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за № 731, з підстав зазначених у позові.

Вважає, що його право підлягає захисту в судовому порядку, як наслідок, просить задовольнити позовні вимоги.

Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак подав на адресу суду письмову заяву, у якій просить справу розглядати у його відсутності. Зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить такі задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі (а.с. 22).

Представник відповідача, Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника, зазначив, що при вирішенні справи покладається на думку суду.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: представник Жовківської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак надав на адресу суду заяву з проханням слухати справу у його відсутності. При вирішенні справи покладається на думку суду.

А тому, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивача, представника відповідача та представника третьої особи, які не з`явилися в судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані позивачем та представником відповідача заяви про розгляд справи у їх відсутності, висловлені позиції у справі.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Ч. 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у селі Магерів, Жовківського району Львівської області, що підтверджується викладеним у паспорті громадянина України серії НОМЕР_2 , який виданий Личаківським РВ УМВС України у Львівській області 24 грудня 1996 року (а.с.7-8).

З свідоцтва про позивача народження серії НОМЕР_3 , яке видане виконкомом Лавриківської сільської ради Львівської області 28 лютого 1969 року(а.с.11) вбачається, що його батьком є ОСОБА_3 , матір`ю ОСОБА_2 .

З довідки № 278, яка 07 березня 2025 року видана Лавриківським старостинським округом № 3 Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області (а.с.12)вбачається, що згідно книги записів сертифікатів на середню частку (пай) під № 731 зареєстрований сертифікат на право власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ № 160731, виданий ОСОБА_2 , жительці села Городжів, на підставі рішенням № 1 Лавриківської сільської ради від 23 листопада 1995 року на земельну частку (пай), площею 0,9400 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості. Земельна ділянка розташована на території Добросинсько-Магерівської сільської ради. Землю передано для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства.

Мати позивача, ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 12 січня 2010 року було складено відповідний актовий запис № 2, що підтверджується викладеним у свідоцтві про смерть серії НОМЕР_4 , яке повторно видане Жовківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 13 вересня 2024 року (а.с.13).

Згідно ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

А тому після смерті матері позивача - ОСОБА_2 , відкрилася спадщина на право на земельну частку (пай).

Нормою ст. 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно із ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

ОСОБА_2 на випадок своєї смерті зробила таке заповітне розпорядження: все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй належатиме на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла ОСОБА_1 , тобто позивачу у справі.

Даний заповіт 29 жовтня 2003 року був посвідчений секретарем виконкому Лавриківської сільської ради Жовківського району Львівської області та зареєстрований в реєстрі за № 204.

07 листопада 2024 року старостою Лавриківського старостинського округу № 3 Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області видано дублікат заповіту замість втраченого.

Дублікат заповіту зареєстровано в реєстрі за № 3-36.

По даних виконкому Добросинсько-Магерівської сільської ради заповіт заповідачем не змінено і не скасовано, що підтверджується записом старости від 07 листопада 2024 року, що видно з його копії (а.с.14).

Чинність даного дубліката заповіту підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 79057881, який виданий 07 листопада 2024 року Львівською регіональною філією державного підприємства «Національні інформаційні системи» (а.с.15-16).

З довідки № 1052, яка видана Лавриківським старостинським округом № 3 Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області 13 вересня 2024 року (а.с.17) вбачається, що ОСОБА_2 , 1930 року народження, до дня смерті, ІНФОРМАЦІЯ_2 , була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_1 , Жовківського (після зміни адміністративно-територіального устрою Львівського) району Львівської області.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, яким є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, що передбачено ч. 2 ст. 1220 ЦК України.

Ч. 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

З довідки № 277, яка видана Лавриківським старостинським округом № 3 Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області 07 березня 2025 року (а.с.18) вбачається, що позивач - ОСОБА_1 , 1969 року народження, проживав разом із своєю мамою, ОСОБА_2 , 1930 року народження, до дня смерті, а саме станом на ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , Жовківського (після зміни адміністративно-територіального устрою Львівського) району Львівської області та вели спільне господарство.

Тобто, позивач, ОСОБА_1 , прийняв спадщину після смерті матері, ОСОБА_2 , враховуючи норму ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на день відкриття спадщини, тобто на день смерті спадкодавця, не відмовився від прийняття спадщини упродовж шестимісячного строку з дня відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця.

Внаслідок звернення позивача як спадкоємця за заповітом у Жовківську державну нотаріальну контору Львівської області 03 квітня 2025 року було зареєстровано після смерті ОСОБА_2 спадкову справу № 103/2025, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 80712728 від 03 квітня 2025 року (а.с.19) та копією спадкової справи № 103/2025 наданої на виконання ухвали Жовківського районного суду Львівської області від 11.04.2025 року (а.с. 27-28).

Однак, Жовківська державна нотаріальна контора Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції листом № 374/01-16 від 03 квітня 2025 рокуфактично відмовила ОСОБА_1 , у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері, ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , на право на земельну частку (пай), площею 0,94 га, що розташований на території Лавриківської сільської ради Львівського району Львівської області через неподання в нотаріальну контору оригіналу правовстановлюючого документа нового взірця на вищевказаний земельний пай із відповідною реєстрацією та роз`яснено, що у разі відсутності такого документа, необхідно звернутися в судові органи для оформлення прав на вищевказаний земельний пай в порядку спадкування. Оригінал листа Жовківської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 374/01-16 від 03 квітня 2025 рокупро відмову у вчиненні нотаріальної дії додано позивачем до позовної заяви (а.с.20).

Відповідно до статті 8 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720 (720/95) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1995 року № 801 затверджено відповідну форму сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай).

Сертифікати саме такої форми слід подавати до нотаріальної контори.

Ще за життя матері, ОСОБА_2 , необхідно було обміняти сертифікат на земельну частку (пай) старого зразка на новий, який затверджений постановою Кабінет Міністрів України від 12 жовтня 1995 року № 801, однак з невідомих для позивача причин вона цього не зробила.

Згідно ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, а відтак позивачем не може бути пред`явлено для оформлення спадщини сертифікат на середню земельну частку (пай), виданий на ім`я ОСОБА_2 нового зразка, оскільки вона померла, а тому втратила цивільну правоздатність та дієздатність.

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_1 , є спадкоємцем за заповітом після смерті матері, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , прийняв після її смерті спадщину, оскільки проживав постійно з матір`ю на день відкриття спадщини, тобто на день її смерті, не відмовився від прийняття спадщини упродовж шестимісячного строку після смерті матері.

Однак, спадщини на право на земельну частку (пай) розміром 0,94 га умовних кадастрових гектарів, яка належала ОСОБА_2 згідно сертифіката на право на право приватної власності на землю (середню земельну частку) старого зразка позивач не може оформити, так як відсутній правовстановлюючий документ на право на дану земельну частку (пай) нового зразка, який водночас не може бути виданий на ім`я померлої ОСОБА_2 , оскільки вона втратила цивільну правоздатність та дієздатність внаслідок смерті.

Водночас, право ОСОБА_2 на зазначену земельну частку (пай) підтверджується сертифікатом на право на право приватної власності на землю (середню земельну частку) старого зразка.

А тому, враховуючи наведені вище обставини, суд вважає, що право позивача на дану земельну частку (пай) підлягає захисту в судовому порядку.

Враховуючи встановлені обставини та досліджені докази, суд приходить до висновку, що право позивача ОСОБА_1 на земельну частку (пай) в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 підлягає захисту в судовому порядку, як наслідок, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Керуючись статтею 23, ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206, ч. 2 ст. 247, статтями 258, 259, 264, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд ,-

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , право на земельну частку (пай) площею 0,94 га умовних кадастрових гектарів без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, що розташована на території Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області (колишньої Лавриківської сільської ради Жовківського району Львівської області) право на яку ОСОБА_2 мала на підставі сертифіката на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ № 160731, виданого Лавриківською сільською радою на підставі рішення № 1 Лавриківської сільської ради від 23 листопада 1995 року та зареєстрованого у книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за № 731.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 13 травня 2025 року.

Суддя: Зеліско Р. Й.