Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2025 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді - Зарева Н.І., з участю:

секретаря судових засідань - Віраг Е.М.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі судових засідань Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою:

ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ,адреса: АДРЕСА_1 , до

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору:

Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, , адреса: вул. Небесної Сотні, 5 в м. Ужгороді,

про визнання батьківства та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить суд визнати відповідача батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 2 000,00 гривень, починаючи з дня звернення з позовною заявою і до досягнення дитиною повноліття.

Позовна заява мотивована тим, що у сторін були стосунки з 2010 року і вони проживали разом. Після того як позивачка завагітніла, стосунки між ними припинились. ІНФОРМАЦІЯ_3 позивачка народила їхнього спільного сина ОСОБА_4 , відомості про батька якого при реєстрації народження записаніі на підставі ч. 1 ст. 135 СК України. Дитина проживає з позивачкою, відповідач у вихованні та витратах на утримання дитини участі не приймає.

Відповідач у підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, просив позов задовольнити.

У зв`язку з повним визнанням позову, представник позивачки просила ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив, пояснень щодо позову не подав.

Оцінивши належним чином зібрані та досліджені у ході судового розгляду справи докази у їх сукупності, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 13 ЦПК, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Як встановлено у підготовчому судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 визнає позовні вимоги.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Надаючи оцінку діям відповідача щодо визнання позову та відповідності таких дій вимогам закону чи можливості такими діями порушити права, свободи чи інтереси інших осіб, слід зазначити таке.

Відповідно до ст. 126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно з ч. 1 ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу.

Частиною 3 ст. 128 СК України визначено, що позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачено, що рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.

Згідно з п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі-органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою, котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 травня 2018 року в справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що: при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи. Судово-генетична та судово-імунологічна експертизи у справі не проведені, проте, встановлено з підтвердженням належними і допустимими доказами походження дитини від позивача: сумісне проживання відповідача разом із позивачем без реєстрації шлюбу до і на момент народження дитини у квартирі батьків позивача, визнання позивачем дитини своєю».

Згідно із свідоцтвом про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком дитини є ОСОБА_5 , а матір`ю - ОСОБА_3 .

З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України за № 8 від 18.01.2024 вбачається, що відомості про батька дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - « ОСОБА_5 », записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України.

Зокрема, згідно з ч. 1 ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, судом достовірно встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є біологічним батьком ОСОБА_4 .

Про дану обставину свідчать, окрім показань відповідача та позивачки, висновок про біологічне батьківство № MGU1279, згідно з яким, ймовірність батьківства ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , становить 99, %.

Наказом Мінюсту України від 12.01.2011 року № 96/5, який зареєстровано в Мінюсті України 14.01.2011 за № 55/18793, затверджено Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, згідно з п.1.7 яких зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису.

Відповідно до п. 2.13 Правил, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Як зазначено у п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 за № 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

Згідно зі статтею 129 СК України, зазначена особа може звернутися з такими вимогами у межах строку позовної давності (один рік), перебіг якого починається з дня, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що вимоги позиваки про внесення змін до актового запису про народження дитини та зміни по батькові дитини також підлягають задоволенню.

Щодо вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини, слід вказати на таке.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно з ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч. 1 ст. 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною 1 статті 184 Сімейного кодексу України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено розмір прожиткового мінімуму на 2025 року для дітей віком від 6 до 18 років: дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень. Цим же законом визначено розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня - 8000 гривень. Тобто мінімальний гарантований розмір аліментів, виходячи з прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років складає 1598,00 гривен.

З огляду на викладене, виходячи зі встановленого законодавством обов`язку обох батьків утримувати їх неповнолітніх дітей, приймаючи до уваги матеріальне становище дитини ОСОБА_4 , відсутність відомостей щодо неможливості відповідачем сплачувати аліменти, суд дійшов переконання про наявність законних підстав для задоволення вимог позивачки та стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання сина у розмірі 2000,00 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 12.11.2024 і до досягнення дитиною повноліття.

Щодо розподілу судових витрат, суд дійшов таких висновків.

Позивачка заявила дві вимоги: одну майнового та одну немайнового характеру, за одну з яких вона є звільнена від сплати судового збору (стягнення аліментів).

За позовну вимогу про визнання відповідача батьком дитини позивачка слпатила 1211,20 гривень.

За позовну вимогу про стягнення аліментів, розмір судового збору (1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму на одну працездатну особу), з врахуванням ціни позову, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 176 ЦПК України (12000,00 грн - сукупність всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців), становить 1211,20 гривень.

Позов задоволено у повному обсязі, а тому витрати пов`язані з відшкодуванням судового збору, відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, покладаються на відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачуз державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

За таких обставин, з відповідача на користь позивача слід стягнути 605,60 грн на відшкодування витрат по сплаті судового збору за вимогу про визнання батьківства, а також в дохід держави - половину належної до сплати суми судового збору, а сме 605,60 грн, за вимогою про стягнення аліментів, від сплати якого позивачка звільнена.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 56, 126, 128, 135, 180-199 СК України, ст.ст. 4, 13, 89, 141, 142, 223, 258, 259, 263-265, 273, 280-284, 289, 354, 355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву задовольнити.

2. Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

3. Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та у відомостях про батька зазначити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , замість ОСОБА_5 .

4. Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та у відомостях «по батькові» вказати « ОСОБА_6 » замість « ОСОБА_7 ».

5. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 2 000,00 грн, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 12.11.2024 і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

6. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 605,60 грн (шістсот п`ять грн 60 коп.) на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

7. Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 605,60 грн (шістсот п`ять грн 60 коп.) судового збору.

8. Повернути ОСОБА_3 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, що становить 605,60 грн (шістсот п`ять грн 60 коп.), сплаченого при поданні позову.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його оголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови.

Повне рішення суду складено 02 квітня 2025 року.

Суддя Н.І. Зарева