Справа № 953/9416/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2025 р. м.Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Демченко С.В.,

за участю:

позивачки - ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Дмитрук Т. І.,

представника третьої особи - Рибак Х. А.,

секретар судового засідання Кошова О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові у режимі відеоконференції клопотання відповідача про зупинення провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України про відшкодування шкоди,

УСТАНОВИВ:

У провадженні Київського районного суду м. Харкова перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України про відшкодування шкоди.

12 травня 2025 року від відповідача ОСОБА_2 на адресу суду засобом «Електронний суд» надійшло клопотання про зупинення провадження у справі.

В обґрунтування клопотання посилався на те, що він з 28 листопада 2024 року проходить військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період. Зазначив, що наразі він перебуває на посаді оператора відділення збору та обробки інформації пункту управління батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_2 . Посилався на те, що військова частина НОМЕР_2 переведена на воєнний стан та здійснює заходи із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ, зокрема у Донецькій та Луганській областях. Акцентував увагу на тому, що його безпосередня участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією РФ проти України підтверджується довідкою, виданою командиром в/ч НОМЕР_2 від 09 квітня 2025 року № 1645/6/1788. Вказані обставини перешкоджають йому у належний спосіб реалізовувати свої права та обов`язки як відповідача у цій справі, при цьому він зацікавлений у справедливому вирішенні спору, а тому бажає брати участь у судових засіданнях особисто. З огляду на викладене просив суд зупинити провадження по справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України. Окрім того, посилався на те, що під час розгляду його клопотання про зупинення провадження у справі від 15 квітня 2025 року суд помилково посилався на висновки Великої Палати Верховного Суду від 05 березня 2025 року у справі № 910/13175/23, оскільки висновки, які сформульовані у зазначеній справі, не є релевантними для цієї справи.

Позивачка у судовому засіданні заперечувала щодо задоволення клопотання відповідача, посилаючись на те, що відповідач зловживає своїми правами, оскільки раніше вже звертався з аналогічним клопотанням, за результатами розгляду якого судом було відмовлено у його задоволенні.

Представник позивача у судовому засіданні заперечувала щодо задоволення клопотання відповідача, посилаючись на те, що відповідач намагається затягнути розгляд справи.

Представник третьої особи у судовому засіданні заперечувала щодо задоволення клопотання відповідача, посилаючись на те, що відповідач, звертаючись до суду з відповідними клопотаннями, намагається затягнути розгляд справи.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, шляхом направлення повістки про виклик до суду до електронного кабінету в системі «Електронний суд».

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, вивчивши клопотання та наявні в матеріалах справи докази в межах розгляду заявленого клопотання, дійшов до такого висновку.

Частиною 1 статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи.

Дотримання розумних строків розгляду справи є важливим та одним з пріоритетних принципів цивільного судочинства. Поряд із цим існують обставини, за яких суд має право або ж зобов`язаний зупинити провадження у справі.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення всіх процесуальних дій у справі, зумовлене настанням певних визначених законом обставин, що перешкоджають подальшому руху справи до їх усунення.

Зупинення провадження у справі не повинне розглядатися як невиправдане затягування строків розгляду справи і застосовується лише за обставин, визначених процесуальним законом.

Чинним Цивільним процесуальним кодексом України передбачено виключний перелік підстав для зупинення провадження у справі, за наявності яких суд зобов`язаний або може зупинити провадження у справі.

У пункті 2 частини першої статті 251 ЦПК України встановлено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому п. 2 ч. 1 ст. 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

З наданих відповідачем матеріалів вбачається, що відповідач дійсно на теперішній час приймає участь у обороні держави у складі ЗСУ.

За змістом статей 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під «добросовісністю» необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

У частинах 3, 4 ст. 44 ЦПК України визначено, що якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Отже, на осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Зловживання процесуальними правами як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення полягає в тому, що при зловживанні процесуальними правами відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав. Це положення відповідає загальнотеоретичним розробкам конструкції зловживання правом, в яких воно нерідко визначається як поведінка, що перевищує (або порушує) межі здійснення суб`єктивних прав. Суб`єкт цивільного судочинства свої цивільні процесуальні права має здійснювати відповідно до їх призначення, яке або прямо визначено змістом того чи іншого суб`єктивного права, або вочевидь випливає з логіки існування того чи іншого суб`єктивного процесуального права.

Суд звертає увагу на те, що саме з метою виконання завдання цивільного судочинства сторона у справі має користуватися процесуальними правами, сприяючи тим самим суду у здійсненні правосуддя. Отож, якщо особа здійснює певну процесуальну дію не з цією метою, а для досягнення інших цілей, така особа виходить за межі дійсного змісту відповідного процесуального права, тобто зловживає ним. Правова система має бути спроможною ефективно захистити себе від цих дій. І саме на такий захист спрямовані заходи, які суд застосовує через зловживання учасником судового процесу процесуальними правами.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, 15 квітня 2025 року відповідач ОСОБА_2 звертався до суду з клопотанням про зупинення провадження у справі, за результатами розгляду якого судом було винесено ухвалу про відмову у задоволенні клопотання.

12 травня 2025 року відповідач вдруге звернувся до суду з письмовим клопотанням про зупинення провадження у справі з тих самих підстав, не вказав інших або нових підстав для звернення до суду із вказаним клопотанням.

Положеннями ч.2 ст.44 ЦПК України передбачено, що залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: п.1) подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи.

З огляду на те, що клопотання відповідача про зупинення провадження у справі з підстав його перебування у лавах ЗСУ вже було вирішено судом, нових обставин для зупинення провадження у справі відповідач суду не навів, що дає суду підстави для визнання клопотання відповідача від 12 травня 2025 року як зловживанням процесуальними правами.

З огляду на викладене, суд вважає, що клопотання відповідача є завідомо безпідставним, його подання суперечить основним засадам цивільного судочинства, а також його завданню, оскільки повторне заявлення клопотання, яке вже вирішено судом, за обставин даної справи спрямоване на затягування розгляду справи.

За таких обставин, повторне заявлення відповідачем завідомо безпідставного клопотання суд визнає зловживанням ним процесуальними правами та вважає за необхідне застосувати наслідки, передбачені частиною третьою статті 44 ЦПК України - залишити клопотання про зупинення провадження у справі без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 210, 251, 259-261, 263 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання відповідача про зупинення провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України про відшкодування шкоди залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали складений 16 травня 2025 року.

Суддя С.В. Демченко