Справа № 127/6932/25
Провадження 2/127/1254/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі головуючого судді Борисюк І.Е., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дітей, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дітей.

Позов мотивований тим, що позивачка з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 22.07.2011, який рішенням суду від 23.03.2020 було розірвано. Від шлюбу позивачка з відповідачем мають неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 09.09.2019 у справі № 127/19722/19 присуджено стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання спільних дітей в розмірі по 2 300, 00 гривень на кожну дитину щомісячно з 17.07.2019 до досягнення дітьми повноліття. На сьогоднішній час, встановлений розмір аліментів на дітей є недостатнім для належного забезпечення умов розвитку, здоров`я та життя дітей. Крім придбання одягу та витрачання коштів на харчування, значна частина фінансів йде на дитячі гуртки, придбання підручників та зошитів для навчання тощо. Відповідач є працездатним, інших дітей на своєму утриманні немає, а тому на думку позивачки спроможний сплачувати аліменти на дітей в інший спосіб ніж визначено рішенням суду.

Вищевикладене й стало підставою для звернення позивачки до суду із вимогами про зміну способу стягнення аліментів на утримання дітей, шляхом стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліментів в розмірі частки від його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно.

Ухвалою суду від 13.03.2025 вищевказану заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін і запропоновано учасникам справи надати суду заяви по суті справи та докази у строк, встановлений судом.

З матеріалів справи вбачається, що поштові відправлення із ухвалою суду від 13.03.2025 та копією позовної заяви із доданими до неї документами, направлені неодноразово відповідачу за адресою його місця проживання (перебування), зареєстрованою у встановленому законом порядку, повернулись до суду із відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою». (а.с. 32-33, 37-38) Суд вжив усіх можливих заходів для повідомлення відповідача про розгляд справи.

Враховуючи положення ст. 128 ЦПК України вважається, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи. Також, враховуючи положення п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України, ухвала суду від 13.03.2025 вважається врученою відповідачу.

У строк, визначений ухвалою суду від 13.03.2025, від відповідача відзив на позов не надійшов.

Будь-які докази по справі, крім поданих позивачем разом із позовною заявою, чи клопотання, від учасників справи на адресу суду не надходили.

Враховуючи вищевикладене та положення ст. 279 ЦПК, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 05.12.2013 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , актовий запис № 4675. (а.с. 11)

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 11.12.2014 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , актовий запис № 4792. (а.с. 12)

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23.03.2020 у справі № 127/19754/19, яке набрало законної сили 07.08.2020, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано, що також підтверджується відомостями з ЄДРСР, інформація з якого перебуває в публічному доступі. (а.с. 8)

Згідно рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09.09.2019 у справі № 127/19722/19, яке набрало законної сили 10.10.2019, що підтверджується відомостями з ЄДРСР, з ОСОБА_2 присуджено стягнення на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 2 300, 00 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з 17.07.2019 і до досягнення дітьми повноліття. (а.с. 5-7)

Позивачка звернулась до суду в порядку ст. 192 СК України, зазначивши обставини, які на її думку, є підставою для зміни способу стягнення аліментів на утримання дітейвстановленого судовим рішенням.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно ч. 1 ч. 3 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви , а відповідач - разом з поданням відзиву.

Сторонами по справі у відповідності до ч. 4 ст. 83 ЦПК України не було повідомлено про неможливість подання доказів у встановлений законом строк. Заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, до суду не надходили.

Суд вважає, що кожна із сторін по даній справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також прокоментувати їх. Крім того, сторони по справі не були позбавлені можливості повідомити суду й інші обставини, що мають значення для справи.

Також, судом в ухвалі від 13.03.2025 було роз`яснено сторонам по справі наслідки ненадання суду доказів по справі, дії в разі неможливості надання доказів, а також право і порядок звернення до суду із заявами та клопотаннями.

Отже, кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд.

Відповідно до ч. 2 і ч. 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п. 2, п. 4, п. 6 п. 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно із ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та положення ч. 8 ст. 279 ЦПК України, судом досліджуються письмові пояснення, викладені в заявах по суті і докази, надані разом із ними.

Суд, дослідивши письмові пояснення, викладені позивачкою у позові та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи наведене, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 22.07.2011, який рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23.03.2020 у справі № 127/19754/19 було розірвано. Позивачка із відповідачем мають спільних неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом із матір`ю позивачкою по справі і на утримання яких за рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 09.09.2019 у справі № 127/19722/19 з 17.07.2019 щомісячно стягуються аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 2 300, 00 гривень на кожну дитину.

Згідно із ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Вищевикладене узгоджується із правовою позицією висловленою Верховним Судом, зокрема у постановах від 03.09.2018 у справі № 134/192/17, від 16.06.2021 у справі № 643/11949/19.

Таким чином, обрання способу стягнення аліментів у частці від доходу чи у твердій грошовій сумі здійснюється саме за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Судом прийнято до уваги, що закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю.

Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

З позовної заяви вбачається, що позивачкою, з якою проживають діти, наразі обрано спосіб стягнення аліментів з батька дітей саме у частці від його доходу.

Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини (ч. 2 ст. 182 СК України).

Суд не визначає мінімального розміру аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів суд ураховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема ч. 2 ст. 182 СК України.

Судом прийнято до уваги, що обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладено на обох батьків.

Враховуючи право, в даному випадку позивачки, вибору щодо способу стягнення аліментів, судом прийнято до уваги, що змінюючи спосіб стягнення аліментів, в даному випадку, зміниться й їх розмір.

При визначені наявності підстав для збільшення розміру аліментів, визначених рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 09.09.2019 у справі № 127/19722/19, судом враховано, що належних і допустимих доказів, які б підтверджували погіршення здоров`я одержувача аліментів або поліпшення здоров`я платника аліментів, погіршення матеріального становища позивачки, останньою суду не надано. Водночас, позивачкою надано докази покращення матеріального становища платника аліментів з часу видачі судом вищевказаного рішення про стягнення аліментів, що й стало підставою для звернення до суду із даним позовом.

Так, із щорічних декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік і 2023 рік вбачається, що відповідач працює в Департаменті патрульної поліції і розмір його доходу з часу ухвалення рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 09.09.2019 у справі № 127/19722/19 збільшився, тобто його матеріальне становище покращилось. (а.с. 13-19)

Вищевказане підтверджується й щорічною декларацією особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2024 рік, доступ до якої, як і до вищезазначених, є публічним.

Відомості відображені у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, є належним доказом дійсного матеріального становища платника аліментів.

Позивачкою повідомлено суду, що відповідач не має на утриманні інших дітей, крім спільних із нею, непрацездатних батьків, дружини, а також є працездатною, здоровою людиною. Відповідачем, в свою чергу, дані твердження позивачки не спростовувались.

Будь-які інші обставини, які б мали істотне значення для вирішення даної справи, сторонами суду не повідомлено.

Судом прийнято до уваги, що відповідач не скористався своїми процесуальними правами, не надав суду будь-яких доказів, які б спростовували доводи позивачки та/або повинні були бути враховані судом при вирішенні даного спору.

Ті обставини, що з віком потреби дітей зростають, що, в свою чергу, тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою вони проживають, на забезпечення освіти, гармонійного розвитку, медичного догляду та відпочинку, є загальновідомими та не потребують доказування.

Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Судом прийнято до уваги, що аліменти на утримання дитини необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. При цьому, чинне сімейне законодавство передбачає достатнім розмір аліментів на утримання двох неповнолітньої дітей в розмірі частки від доходу платника аліментів.

Судом не встановлено, що зміна способу стягнення аліментів, що матиме наслідком й збільшення їх розміру, в даному випадку, погіршить становище платника аліментів порівняно зі становищем їх одержувача. Також судом прийнято до уваги, що обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладено на обох батьків.

Отже, враховуючи вищевикладене та положення ч. 1 ст. 192 СК України, суд дійшов до переконання у наявності достатніх підстав для зміни способу стягнення аліментів, визначеного рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 09.09.2019 у справі № 127/19722/19 в твердій грошовій сумі (по 2 300, 00 гривень щомісячно на кожну дитину), шляхом стягнення з відповідача на користь позивачки на утримання дітей аліментів у розмірі частки від заробітку (доходу) батька дітей щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, та до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Встановлений даним рішенням суду розмір аліментів на утримання дітей, є гарантією їх прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання батька окремо від дітей не повинно впливати на обсяг його прав і не звільняє від обов`язків щодо дітей. Суд звертає увагу, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, на що, в тому числі, необхідні й фінансові витрати. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України.

У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили, на що звернув увагу в п. 23 Постанови Пленуму № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України від 15.05.2006.

Таким чином, визначений даним судовим рішення розмір аліментів підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки з часу набрання даним рішенням законної сили.

Згідно із ст. 179 СК України аліменти є власністю дитини, а не того з батьків, на ім`я кого вони виплачуються. При цьому на отримувача аліментів покладається обов`язок розпоряджатися аліментами лише за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання, а також право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.

Суд звертає уваги сторін по справі, що ухвалення даного судового рішення не позбавляє платника або одержувача аліментів права звернутися до суду в разі зміни згодом матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України, на підставі ч. 1 ст. 192 СК України.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд прийшов до наступного висновку.

Враховуючи те, що позивачка на момент звернення до суду була звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», задоволення позову в повному обсязі, а також положення ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 211, 20 гривень.

Доказів понесення сторонами по справі інших судових витрат суду не надано.

Оскільки, у новому розмірі аліменти мають сплачуватись з часу набрання даним рішенням законної сили та враховуючи наявність на виконанні виконавчого документа, виданого за судовим рішення про стягнення аліментів в розмірі, встановленому до ухвалення цього рішення, керуючись ст. 267 ЦПК України, суд вважає за необхідне визначити, що стягнення на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09.09.2019 по справі № 127/19722/19 слід припинити станом на день набрання законної сили даним судовим рішенням та повернути виконавчий лист до суду після завершення виконання (погашення заборгованості по аліментах).

На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, ч. 2 ст. 141, ч. 1 ст. 155, ст. 179, ч. 1 ст. 180, п. 1 ч. 3 та ч. 3 ст. 181, ст.ст. 182, 183, 192 СК України, ст. 15 ЦК України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», Конвенції ООН про права дитини, ст.ст. 2, 4, 5, 11-13, 76-83, 89, 133, 141, 174, 258, 259, 263-265, 267, 274, 275, 278, 279, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Змінити спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначений рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 09.09.2019, з твердої грошової суми у розмірі по 2 300, 00 гривень щомісячно на кожну дитину на частку заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з часу набрання даним судовим рішенням законної сили та до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Стягнення за виконавчим листом, виданим на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09.09.2019 по справі № 127/19722/19, припинити станом на день набрання законної сили даним судовим рішенням та повернути виконавчий лист до суду після завершення виконання (погашення заборгованості по аліментах).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення до Вінницького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ОСОБА_1 : ІНФОРМАЦІЯ_3 ; РНОКПП НОМЕР_3 ; місце проживання: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 : ІНФОРМАЦІЯ_4 ; РНОКПП НОМЕР_4 ; місце проживання зареєстроване у встановленому законом порядку: АДРЕСА_2 .

Рішення суду складено 12.05.2025.

Суддя