Справа № 501/1422/21
Провадження № 4-с/161/44/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2025 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого судді Філюк Т.М.

за участі секретаря судового засідання Романюк М.М.

представника скаржника ОСОБА_1

представника стягувача Охотнікова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Луцьку цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Одеса)

в с т а н о в и в :

23.04.2025 представник скаржника ОСОБА_2 - адвокат Терлецький Олександр Миколайович звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області з позовною заявою, поданою через систему "електронний суд" з скаргою дії державного виконавця Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).

Вимоги за скаргою обгрунтовує тим, що 22.04.2025 старшим державним виконавцем Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Одеса) Шестопаловою Ю.К. винесено постанову від 22.04.2025 року про відкриття виконавчого провадження № 77862697 щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь Чорноморської міської ради Одеської області 7 869 575,68 гривень безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою площею 9,8998 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :02:034:0002, за період з 01 січня 2021 року по 29 лютого 2024 року. Вказує, що виконавче провадження було відкрито з порушенням принципу територіальності вчинення виконавчих дій. Боржник проживає в м. Луцьку, а покликання на місцезнаходження майна боржника за місцем відкриття виконавчого провадження на увагу не заслуговує, оскільки ОСОБА_2 не є власником будівлі контрольно-перепускного пункту № 1, загальною площею 67,4 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою судді від 25 квітня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_2 - адвокат Терлецький Олександр Миколайович скаргу підтримав та просив задовольнити.

Представник стягувача Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області заперечував щодо задоволення скарги, вказуючи, що у боржника наявне майно, яке розташоване на території Чорноморської територіальної громади, а саме будівля контрольно-перепускного пункту № 1, загальною площею 67,4 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 та паркан із залізобетонних плит (495 штук), яке придбане нею з електронних торгів, що підтверджується Протоколом проведення електронних торгів № 481235, яке боржник не зареєструвала.

Старший державний виконавець Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Одеса) Шестопалова Юлія Костянтинівна в судове засідання не з`явилась. В поданому до суду відзиві вказує, що нею правомірно було винесена постанова про відкриття виконавчого провадження від 22.04.2025 року № 77862697, а також постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 77862697, про стягнення виконавчого збору, про арешт коштів боржника, про арешт майна боржника, та про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, оскільки стягувач в особі представника Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області виявив бажання звернутись із заявою до Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Одеса) на підставі ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки боржник є власником майна, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що скарга ОСОБА_2 є підставною та підлягає до задоволення.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статті 1 Закону України від 2 червня 2016 року №1404-VІІІ «Про виконавче провадження» (далі Закон №1404-VІІІ) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом пункту 1 частини першої статті 3 Закону №1404-VІІІ виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, є виконавчими документами, що підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (частина перша статті 5 Закону №1404-VІІІ).

В силу статті 22 Закону України від 2 червня 2016 року №1403-VІІІ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (далі Закон №1403-VІІІ) про початок діяльності приватний виконавець повідомляє Міністерство юстиції України. У повідомленні про початок діяльності обов`язково зазначаються: виконавчий округ, на території якого приватний виконавець має намір здійснювати діяльність; інформація про офіс приватного виконавця; реквізити договору страхування відповідальності приватного виконавця, строк дії договору, інформація про страховика та страхову суму; інформація про помічників приватного виконавця (у разі їх наявності).

Як передбачено статтею 25Закону №1403-VІІІ виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя. Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Статтею 27 Закону №1403-VІІІ визначено, що фізичні або юридичні особи мають право вільного вибору приватного виконавця з числа тих, відомості про яких внесено до Єдиного реєстру приватних виконавців України, з урахуванням суми стягнення та місця виконання рішення, визначеного Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно зі статтею 24 Закону №1404-VIII виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника фізичної особи, за місцезнаходженням боржника юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Із положень статті 26 Закону №1404-VIII слідує, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. У заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок/електронний гаманець боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банках, небанківських надавачах платіжних послуг для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

В силу пунктів 3, 5, 10 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року №512/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 року за №489/20802), заява про примусове виконання рішення подається до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця у письмовій формі разом із оригіналом (дублікатом) виконавчого документа. У разі пред`явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця за місцезнаходженням майна боржника до заяви про примусове виконання рішення додається документ/копія документа, який підтверджує, що майно боржника (грошові кошти на рахунках в банках або інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманцях в емітентах електронних грошей) знаходиться(яться) на території, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби, або в межах виконавчого округу приватного виконавця. У разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. Місце виконання рішення визначається відповідно до вимог, встановлених статтею 24 Закону.

Як передбачено пунктом 1 частини першої статті 10 Закону №1404-VIII одним із заходів примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Частиною першою статті 48 Закону №1404-VIII унормовано, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця).

Арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України.

Суд за результатом ухвалення рішення у справі видає виконавчий лист, який є виконавчим документом і підлягає примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень здійснюють як органи державної виконавчої служби, так і приватні виконавці в указаних законом випадках.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 21 травня 2021 року у справі №905/64/15 зазначив, що прийняття державним чи приватним виконавцем виконавчих документів до виконання здійснюється за територіальним принципом, суть якого полягає у тому, що державний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких знаходиться на території, на яку поширюються його функції, а приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких знаходиться у межах його виконавчого округу, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність, та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України. При цьому місце виконання виконавчого документу визначається за критеріями, до яких законодавець відносить: (1) місце проживання, перебування боржника фізичної особи, (2)місцезнаходження боржника юридичної особи, (3) місцезнаходження майна боржника.

Отже виконавець (державний/приватний) має право прийняти до виконання подані йому виконавчі документи та відкрити виконавче провадження з їх виконання у разі, якщо місце проживання, перебування боржника фізичної особи або місцезнаходження боржника юридичної особи або місцезнаходження майна боржника розташоване: для державного виконавця у межах території, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби; для приватного виконавця у межах виконавчого округу, в якому приватний виконавець здійснює свою діяльність та відповідно на яку розповсюджується відповідна компетенція цього приватного виконавця.

Виконавчий документ, прийнятий виконавцем до виконання, є підставою для початку здійснення виконавцем примусового виконання рішення. Оригінал (дублікат) виконавчого документа подається до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця разом із заявою про примусове виконання рішення.

Відповідно до Інструкції у разі пред`явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця за місцезнаходженням майна боржника до заяви про примусове виконання рішення додається документ/копія документу, який підтверджує, що майно боржника (грошові кошти на рахунках в банках або інших фінансових установах) знаходиться(яться) на території, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби, або в межах виконавчого округу приватного виконавця.

Передбачена цією нормою необхідність стягувача додати до заяви докази місцезнаходження майна боржника обумовлена необхідністю обґрунтування та доведення стягувачем виконавцю такого критерію як місцезнаходження майна боржника та лише в ракурсі того, що майно боржника знаходиться на території, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби, або в межах виконавчого округу приватного виконавця. Зазначена норма передбачає надання стягувачем лише доказів місцезнаходження майна боржника на цій території, а не доказів фактичної наявності майна боржника у місцезнаходженні такого майна.

З огляду на викладене стягувач, звертаючись до виконавця із заявою про примусове виконання рішення має довести саме обставини знаходження майна боржника на території, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби, або в межах виконавчого округу приватного виконавця, надати (додати до заяви) докази місцезнаходження майна боржника на цій території, а не докази фактичної наявності майна боржника у місцезнаходженні такого майна.

Чинне спеціальне законодавство, що визначає порядок пред`явлення виконавчих документів до виконання, порядок примусового виконання рішень, не містить прямої норми, яка б передбачала повноваження виконавця вчиняти на стадії вирішення питання про прийняття виконавчого документа до виконання та відкриття виконавчого провадження дії, направлені на перевірку майнового стану боржника (стану рахунків боржника у банках), розшук боржника та/або його майна.

Отже до прийняття виконавчого документа до виконання та відкриття виконавчого провадження виконавець не має права вчиняти дії, направлені на перевірку майнового стану боржника (стану рахунків боржника у банках), розшук боржника та/або його майна, зокрема грошових коштів боржника. На етапі вирішення питання про відкриття виконавчого провадження або повернення виконавчого документа у виконавця відсутній будь-який механізм, передбачений чинним законодавством, спрямований на перевірку відомостей щодо стану банківських рахунків боржника.

На стадії вирішення питання про відкриття виконавчого провадження за таким критерієм як місцезнаходження майна боржника виконавець має дослідити цей критерій не в ракурсі фактичного знаходження майна у його (зазначеному стягувачем) місцезнаходженні, а саме для встановлення обставини наявності майна боржника на території, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби, або в межах виконавчого округу приватного виконавця, за формальними ознаками: по доданим стягувачем до заяви про примусове виконання рішення доказам місцезнаходження майна боржника на такій території. Встановлення обставин фактичної наявності майна боржника у його місцезнаходженні (зазначеному стягувачем) (у тому числі і грошових коштів) відноситься до дій виконавця з розшуку майна боржника, які вчиняються у процесі здійснення виконавчого провадження після прийняття виконавчого документу до виконання та відкриття виконавчого провадження.

За результатом дослідження цих доказів виконавець приймає одне з рішень: про відкриття виконавчого провадження або про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

За відсутності доданих стягувачем до заяви доказів знаходження майна боржника на території, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби, або в межах виконавчого округу приватного виконавця, у виконавця, який не має повноважень до відкриття виконавчого провадження вчиняти виконавчі дії, пов`язані з розшуком майна боржника, відсутні підстави приймати до виконання виконавчий документ за місцезнаходженням майна боржника.

Отже у виконавця є підстави для відкриття виконавчого провадження за таким критерієм як місцезнаходження майна боржника лише за наявності документального підтвердження відомостей про наявність такого майна у межах території, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби, або в межах виконавчого округу приватного виконавця.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (ст. 447 ЦПК України).

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника) (ч. 3 ст. 451 ЦПК України).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (ч. 3 ст. 451 ЦПК України).

Статтею 5 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Статтею 4 Закону України «Про виконавче провадження» (Закон України) визначено вимоги до виконавчого документа. Так, частиною 4 ст. 4 Закону України імперативно визначено вичерпний перелік підстав для повернення виконавчого документа стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання.

Пунктом 10 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

З матеріалів справи вбачається, що 21.04.2025 стягувачем Чорноморською міською радою Одеського району Одеської області до Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Одеса) надіслані заяви про примусове виконання виконавчого листа № 638 від 20.03.2025, виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь Чорноморської міської ради Одеської області 1 448 752,22 гривень безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою площею 9,8998 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :02:034:0002, за період з 01 січня 2021 року по 29 лютого 2024 року. В заяві стягувачем вказано, що у боржника наявне майно, яке розташоване на території Чорноморської територіальної громади, а саме будівля контрольно-перепускного пункту № 1, загальною площею 67,4 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 та паркан із залізобетонних плит (495 штук), яке придбане нею з електронних торгів, на підтвердження чого додано копію Протоколу проведення електронних торгів № 481235.

22.04.2025 року старшим державним виконавцем Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Одеса) Шестопаловою Юлією Костянтинівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 77862697.

22.04.2025 року старшим державним виконавцем Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Одеса) Шестопаловою Юлією Костянтинівною винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 77862697.

22.04.2025 року старшим державним виконавцем Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Одеса) Шестопаловою Юлією Костянтинівною винесено постанову про стягнення виконавчого збору № 77862697

22.04.2025 року старшим державним виконавцем Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Одеса) Шестопаловою Юлією Костянтинівною винесено постанову про арешт коштів боржника № 77862697

22.04.2025 року старшим державним виконавцем Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Одеса) Шестопаловою Юлією Костянтинівною винесено постанову про арешт майна боржника № 77862697

22.04.2025 року старшим державним виконавцем Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Одеса) Шестопаловою Юлією Костянтинівною винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника № 77862697.

За змістом частини першої статті 4 Закону діяльність органів державної виконавчої служби та приватних виконавців здійснюється з дотриманням принципів: 1) верховенства права; 2) законності; 3) незалежності; 4) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 5) обов`язковості виконання рішень; 6) диспозитивності; 7) гласності та відкритості виконавчого провадження та його фіксування технічними засобами; 8) розумності строків виконавчого провадження; 9) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.

Згідно з частиною другою статті 4 Закону державний виконавець та приватний виконавець повинні здійснювати свою професійну діяльність сумлінно, не розголошувати в будь-який спосіб професійну таємницю, поважати інтереси стягувачів, боржників, третіх осіб, не принижувати їхню гідність.

У справі №380/7750/20 Верховний Суд, серед іншого, дійшов висновку, що хоча приватний виконавець не має обов`язку перевіряти вірогідність відомостей, які зазначено у виконавчому документі, водночас приватний виконавець повинен здійснювати свою професійну діяльність сумлінно, поважати інтереси стягувачів, боржників, третіх осіб, не принижувати їхню гідність (частина друга статті 4 Закону №1403-VIII), повинен дотримуватися принципів верховенства права, законності, справедливості, неупередженості та об`єктивності (частина першастатті 4 Закону № 1403-VIII). Закріплені устатті 4 Закону № 1403-VIIIзасади діяльності, зокрема, приватного виконавця вимагають діяти добросовісно, що, окрім іншого, вимагає від нього більш вдумливого і ретельно виваженого підходу до виконання своїх професійних обов`язків (пункти 79-80 постанови).

Перевіряючи правильність тлумачення судами попередніх інстанції положень Закону України Про виконавче провадження, зокрема статті 24 Закону, Верховний Суд виходить із такого, що у виконавчому провадженні місце проживання боржника відіграє важливу роль як для визначення виконавчого округу, в якому має здійснюватися виконавче провадження, так і для можливості реалізації боржником своїх прав і виконання обов`язків у виконавчому провадженні.

Так, статтею 19 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право, зокрема, ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення.

Зазначеною статтею на боржника покладено низку обов`язків (зокрема повідомляти виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, своєчасно з`являтися на вимогу виконавця, допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій), виконання яких передбачає перебування у безпосередній близькості до місця вчинення виконавчих дій.

У зв`язку з цим суд звертає увагу на висновки, викладені у постанові від31.03.2021 в справі № 380/7750/20, про те, що примусове виконання рішень має бути певним чином наближеним, прив`язаним до місця проживання/перебування боржника що, окрім іншого, дасть змогу останньому (чи принаймні створить йому відповідні умови) належним чином реалізовувати свої права та обов`язки як учасника виконавчого провадження.

При цьому Верховний Суд ураховує, що вказаним Законом передбачено право стягувача обирати місця відкриття виконавчого провадження між органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, але наголошує, що таке право не має нівелювати права боржника, передбачені статтею 19 Закону.

Відповідно до п.п.5 п.3 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012р. №512/5, у разі пред`явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця за місцезнаходженням майна боржника до заяви про примусове виконання рішення додається документ/копія документа, який підтверджує, що майно боржника (грошові кошти на рахунках в банках або інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманцях в емітентах електронних грошей) знаходиться(яться) на території, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби, або в межах виконавчого округу приватного виконавця.

Встановлено, що боржник ОСОБА_2 має зареєстроване місце проживання за адресою : АДРЕСА_3 . Така ж адреса була вказана у виконавчому листі № 638 від 20.03.2025, виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь Чорноморської міської ради Одеської області 1 448 752,22 гривень безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою.

Старшим державним виконавцем Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Одеса) Шестопаловою Ю.К. прийнято до виконання вказаний виконавчий лист у зв`язку з надходженням заяви стягувача Чорноморської міської ради Одеської області за місцезнаходженням майна боржника - будівля контрольно-перепускного пункту № 1, загальною площею 67,4 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 та паркан із залізобетонних плит (495 штук), яке придбане нею з електронних торгів, що підтверджується Протоколом проведення електронних торгів № 481235.

Статтями 328, 329 ЦК Українипередбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Моментом виникнення майнових прав, а саме: суб`єктивних прав учасників правовідносин, пов`язаних із володінням, користуванням і розпорядженням майном, є момент набуття права власності. У випадку придбання нерухомого майна на прилюдних торгах документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, є саме свідоцтво про придбання нерухомого майна, яке видається нотаріусом на підставі акта про проведені торги. Такі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (провадження № 14-125цс20).

На переконання суду, протокол проведення електронних торгів підтверджує лише придбання його на публічних електронних торгах, однак не підтверджує наявності всіх складових виникнення права власності, як це визначено ст. ЦК володіння, користування та розпорядження. А відтак, за відсутності належного документального підтвердження відомостей про наявність такого майна у межах території, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби, державний виконавець не мав повноважень на відкриття виконавчого провадження.

Крім того, Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна нерухоме майно, а саме будівля контрольно-перепускного пункту № 1, загальною площею 67,4 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 перебуває у власності ТОВ «Українські напівфабрикати». Копію витягу з реєстру було долучено стягувачем до заяви про відкриття виконавчого провадження. Поданої до Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Одеса).

Таким чином, надані державному виконавцю стягувачем докази про місцезнаходження майна боржника не підтверджували обставини наявності майна боржника в межах його виконавчого округу, документального підтвердження відомостей про наявність нерухомого майна боржника в межах виконавчого округу не було, а тому рішення про відкриття виконавчого провадження є неправомірним.

Відтак, суд вважає доведеними доводи скаржника, що в порушення вказаних положень законодавства та Інструкції державним виконавцем були вчинені дії з відкриття виконавчого провадження ВП №77862697 за наслідком заяви Чорноморської міської ради Одеського району одеської області від 21.04.2025 без підтвердження наявності майна боржника в його виконавчому окрузі. У зв`язку з чим, державний виконавець не мав повноважень щодо примусового виконання виконавчого листа № 638, виданого 20.03.2025 Луцьким міськрайонним судом Волинської області відносно боржника ОСОБА_2 та мав наявні підстави відповідно до абзацу десятого частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» повернути його стягувачу без прийняття до примусового виконання .

Даний висновок суду узгоджується з висновком Верховного Суду вказаним у постанові від 20.05.2021 року по справі № 520/16651/2020, згідно якого Верховний суд вказав наступне : Аналізуючи наведене правове регулювання у контексті встановлених обставин справи, колегія суддів констатує, що відповідач, ухваливши спірну постанову про відкриття виконавчого провадження за повідомленим стягувачем місцем проживання боржника (позивача у справі), яке не є його (боржника) зареєстрованим місцем проживання, й за відсутності належного підтвердження того, що останній має чи будь-коли мав (зокрема, на дану винесення спірної постанови) майно на території міста Києва чи фактично там проживав, діяв неправомірно. Визначальним при визначенні місця виконання рішення і, відповідно, виконавчого округу, у межах якого державний виконавець може вчиняти виконавчі дії, має бути зареєстроване місце проживання боржника (у виконавчому провадженні).

З врахуванням викладеного, скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) слід задовольнити та скасувати оскаржувані постанови.

Керуючись ст.ст. 260, 450, 451 ЦПК України, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», суд-

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) задовольнити .

Скасувати постанову старшого державного виконавця Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Одеса) Шестопалової Юлії Костянтинівни від 22.04.2025 року про відкриття виконавчого провадження № 77862697.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Одеса) Шестопалової Юлії Костянтинівни від 22.04.2025 року про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 77862697.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Одеса) Шестопалової Юлії Костянтинівни від 22.04.2025 року про стягнення виконавчого збору № 77862697.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Одеса) Шестопалової Юлії Костянтинівни від 22.04.2025 року про арешт коштів боржника № 77862697.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Одеса) Шестопалової Юлії Костянтинівни від 22.04.2025 року про арешт майна боржника № 77862697.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Одеса) Шестопалової Юлії Костянтинівни від 22.04.2025 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника № 77862697.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини ухвали, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Дата складання повного тексту ухвали 09 травня 2025 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Філюк Т.М.