УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2025 року м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Ішуніної Л. М.

за участю секретаря судового засідання Воловіченко Л. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до ОСОБА_1 , про стягнення безпідставно отриманих коштів (пенсії),

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві звернулося до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 , про стягнення безпідставно отриманих коштів (пенсії).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 серпня 2023 року для розгляду зазначеної позовної заяви визначено головуючого суддю Ішуніну Л. М.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 11 вересня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін.

У січні 2025 року від позивача до суду надійшла заява про відмову від позову, в якій зазначає, що відповідачем внесено грошові кошти на розрахунковий рахунок Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві 16 жовтня 2023 року у повному обсязі, у зв`язку з чим, просив закрити провадження та стягнути з ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 684 грн.

Оскільки розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, сторони в судове засідання не викликались.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши подану заяву, суд дійшов наступних висновків.

У цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених законом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Позивач вправі відмовитися від позову на будь-якій стадії судового процесу (пункт 1 частина друга статті 49, частина перша статті 206 ЦПК України).

Відповідно до положень пункту 4 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Згідно із частиною другою статті 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Оскільки позивачем подано до суду заяву про відмову від позову, наслідки закриття провадження у справі позивачу зрозумілі, суд вважає, що заява в цій частині підлягає задоволенню.

Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат по сплаті судового збору, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини третьої статті 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

З платіжної інструкції від 12 липня 2023 року № 1518 вбачається, що позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2 684 грн за подання позовної заяви, який зараховано до спеціального фонду Державного бюджету України.

Разом з тим, відповідачем було надано до суду квитанцію № МКР0-РХ41-763Е-4831 від 16 жовтня 2023 року, з якої вбачається, що ним було сплачено на реквізити позивача, зазначені у позовній заяві, витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 684 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вимог щодо стягнення витрат по сплаті судового збору з відповідача.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви позивача.

Керуючись пунктом 1 частини другої статті 49, статтями 133, 141, 142, 206, пунктом 4 частини першої статті 255, 260 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Прийняти відмову Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від позову до ОСОБА_1 , про стягнення безпідставно отриманих коштів (пенсії).

Провадження у справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до ОСОБА_1 , про стягнення безпідставно отриманих коштів (пенсії) закрити.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відомості про учасників справи:

позивач - Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві, , місцезнаходження: м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16;

відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Л. М. Ішуніна