Справа № 953/1565/24
РІШЕННЯ
07 травня 2025 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
судді Єфіменко Н.В.,
за участі секретаря Лущан В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , П`ята Харківська міська державна нотаріальна контора, про встановлення фактів родинних відносин, постійного проживання та визнання права власності, -
28 лютого 2024 року ОСОБА_1 (далі: позивач) звернувся до Харківської міської ради (далі: відповідач), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 (далі: третя особа-1), ОСОБА_3 (далі: третя особа-2), П`ята Харківська міська державна нотаріальна контора (далі: третя особа-3), із позовом в якому просив: встановити факт, що ОСОБА_4 є його рідним братом; встановити факт, що ОСОБА_4 на час смерті проживав разом із ним у кв. АДРЕСА_1 ; визнати за собою право власності на частину кв. АДРЕСА_1 .
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його брат ОСОБА_4 , внаслідок чого відкрилась спадщина на частку кв. АДРЕСА_1 . 24.05.2024 він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак йому відмовлено за не доведеності родинних відносин та пропуску строку подання заяви, встановленого ст.1270 ЦК України. Вважає, що строк подання заяви про прийняття спадщини ним не пропущений за фактичного прийняття спадщини, проживання смерті ОСОБА_4 на час смерті разом з позивачем у кв. АДРЕСА_1 .
Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву.
До судового засідання учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, не з`явились. Позивач та треті особи розгляд справи просили здійснювати за своєї відсутності. Треті особи 1 та 2 позовні вимоги підтримали. Відповідач причину неявки не сповістив.
Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Клопотань про відкладення судового розсліду від учасників справи не надходило, підстав передбачених ст.223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, судом не встановлено.
Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Враховуючи належне повідомлення учасників справи, відсутність підстав для відкладення судового розгляду, суд вважає за можливе розглянути справу по суті за їх відсутності.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини:
Позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками позивача записані ОСОБА_5 (мовою оригіналу « ОСОБА_5 »), ОСОБА_6 (мовою оригіналу « ОСОБА_6 »), що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .
ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками записані ОСОБА_5 (мовою оригіналу « ОСОБА_5 »), ОСОБА_6 (мовою оригіналу « ОСОБА_6 »), що підтверджується свідоцтвом про народження № НОМЕР_2 .
Як вбачається зі свідоцтва про право на спадщину за законом від 31.10.2007, спадкоємцями майна ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , в рівних частках є її сини: ОСОБА_4 , ОСОБА_1 .
04.12.2003 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце народження Полтава, на випадок своєї смерті зробив розпорядження: належну йому кв. АДРЕСА_2 заповів ОСОБА_7 , що підтверджене заповітом від 04.12.2003, зареєстрованим у реєстрі за №4065.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 .
ОСОБА_4 на праві власності належала частина кв. АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 31.10.2007, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 19.11.2007 № 16706397.
На час смерті ОСОБА_4 був зареєстрований у кв. АДРЕСА_2 , що підтверджується інформаційною довідкою з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 24.05.2024.
Як вбачається зі спадкової справи 24.05.2023 позивач звернувся до П`ятої ХМДНК із заявою про прийняття спадщини після смерті свого рідного брата ОСОБА_4 , вказавши, що на день смерті його брат мешкав та був зареєстрований у кв. АДРЕСА_2 .
24.05.2024 П`ятою ХМДНК заведена спадкова справа №02-14 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4
26.05.2024 державний нотаріус П`ятої ХМДНК відмовив позиву у вчиненні нотаріальної дії видачі на його ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на частину кв. АДРЕСА_2 , після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 за не підтвердження родинних відносин, пропуску строку подання заяви та не надання копії заповіту.
07.06.2023 третьою особою-1 до П`ятої ХМДНК подана заява із повідомленням про смерть 26.12.2021 свого рідного брата ОСОБА_4 і що на спадщину, яка лишилась після брата, вона не претендує.
07.06.2023 третьою особою-2 до П`ятої ХМДНК подана заява із повідомленням про смерть 26.12.2021 свого рідного брата ОСОБА_4 і що на спадщину, яка лишилась після брата, вона не претендує.
З нотаріально посвідчених заяв ОСОБА_8 , який зареєстрований та проживає у кв. АДРЕСА_3 , та ОСОБА_9 , який зареєстрований та проживає у кв. АДРЕСА_4 , вбачається, що ОСОБА_4 , 1937 р.н., після дарування квартири сестрі у 2008 переїхав до ОСОБА_1 , іншого місця проживання не мав. Так ОСОБА_4 з 2008 по день своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 постійно проживав у кв. АДРЕСА_1 разом з рідним братом ОСОБА_1 . Свідки регулярно спостерігали їх обох за спільного проживання. Протягом вказаного часу неодноразово бачили ОСОБА_4 за вказаною адресою, спілкувалися з ним та бачили, як ОСОБА_4 разом з братом ОСОБА_1 виходив з будинку, відвідував магазини, поліклініку, приймав гостей. Їх співжиття мало характер постійного та спільного ведення побуту.
Як вбачається з листа за підписом директора Державного архіву Полтавської області Гудим В. за вих.№04-16/964 від 30.10.2023, у книзі реєстрації актових записів громадянського стану про народження жителів м. Полтави Полтавської області за 02 січня 31 січня 1938, що надійшла на зберігання до державного архіву, актового запису про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , немає. Книги реєстрації актових записів громадянського стану про народження жителів м. Полтава Полтавської області за 1937 у державному архіві відсутні. Значна кількість документів довоєнного часу втрачена у період тимчасової окупації Полтавщини в роки Другої світової війни 1941-1943.
Встановивши фактичні обставини у справі, дослідивши та оцінивши надані докази в їх сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд висновує:
Щодо встановлення факту родинних відносин:
Відповідно до ч.1 ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Право безперешкодного звернення людини до суду за захистом своїх прав гарантується ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якій зазначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Відповідно до вимог ч. 2 ст.19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження.
Порядок розгляду справи щодо встановлення фактів, що мають юридичне значення, врегульовано у главі 6 «Розгляд судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» Розділу IV «Окреме провадження» Цивільного процесуального кодексу України, зокрема щодо встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Як визначено у ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи у тому числі про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у ч.1 ст.315 ЦПК України і не є вичерпним.
Так, відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.
Факт родинних відносин між фізичними особами встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника.
Для встановлення факту необхідна наявність певних умов, зокрема, встановлюваний факт повинен бути юридичним, тобто від його встановлення у особи виникають, змінюються або припиняються особисті чи майнові права; чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення.
При вирішенні питання цивільної юрисдикції справи суди повинні враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено позасудовий порядок встановлення певних фактів або визначені факти, які у даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду.
Виходячи з викладеного та здійснюючи аналіз поданих доказів, суд дійшов висновку, що вони у достатній мірі підтверджують факт того, що позивач є рідним братом ОСОБА_4 , зокрема, свідчать надані суду докази, а тому цей факт знайшов своє підтвердження представленими доказами, ніким не оспорюється і має для заявника юридичне значення, у зв`язку з чим, позов у цій частині є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Щодо позовної вимоги про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_4 разом із позивачем за адресою: АДРЕСА_5 .
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Якщо проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
Відповідно до вимог ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Частина 3 ст.1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.
Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268 ЦК України має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Частиною 1 ст.29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Положення ст.29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації.
Право на вибір місця проживання закріплено у ст.33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо).
Згідно з пунктами 3.21, 3.22 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.
Відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені ч.3 ст.1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, наданими позивачем та оціненими судом.
За загальним правилом, визначеним ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, що є одним із основоположних його принципів. За змістом частини третьої зазначеної норми, обов`язок доведення обставин, які мають значення для справи і на які посилається особа як на підставу своїх вимог або заперечень, покладається на кожну із сторін.
Згідно із ч.1, ч.5, ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, що передбачено ч.1 ст.76 ЦПК України.
Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Звертаючись до суду з даним позовом позивач вказав, що його брат ОСОБА_4 з 2008 по день своєї смерті проживав разом із ним у кв. АДРЕСА_1 , в якій вони вели спільний побут. Від спадщини він не відмовлявся та відповідно до положень ч.3 ст.1268 ЦК України, вважається таким, що спадщину прийняв.
Треті особи, які є як братом і сестрою ОСОБА_4 так і ОСОБА_1 , позовні вимоги підтримали.
Викладі у позові обставини підтверджується нотаріально посвідченими поясненнями свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які є сусідами позивача.
Вказані обставини відповідачем не спростовані і доказів того, що ОСОБА_4 фактично не мешкав разом із позивачем у кв. АДРЕСА_1 , суду не надано.
Отже, факт постійного проживання позивача із спадкодавцем на час відкриття спадщини є доведеним, а відтак, позивач у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України, вважається таким, що прийняв спадщину.
Щодо позовної вимоги позивача про визнання права власності.
Згідно із ч.1, ч.5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Тобто внаслідок спадкування майна, яке належало спадкодавцеві на праві власності, право власності на це майно у спадкоємця виникає з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог ст.68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна.
У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Частиною 1 ст.328 ЦК України установлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Судом встановлено, що позивач у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України прийняв спадщину, є єдиним спадкоємцем першої черги.
Таким чином існують підстави для застосування виняткового способу захисту прав позивача визнання за ним права власності на спадкове майно в судовому порядку.
Керуючись ст. 12, 13, 76-80, 141, 206, 229, 258, 259, 263-265, 268, 280-282, 315 ЦПК України, ст. 1258, 1264, 1268, 1269, 1270, 1297 ЦК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Харківської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , П`ята Харківська міська державна нотаріальна контора, про встановлення фактів родинних відносин, постійного проживання та визнання права власності, - задовольнити.
Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є рідним братом ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 із рідним братом ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кв. АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті рідного брата ОСОБА_4 право власності на частку квартири АДРЕСА_1 .
Рішення може бути оскаржене у встановленому порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його підписання. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_5 .

Відповідач: Харківська міська рада, , м. Харків, м-н Конституції, 7.

Треті особи:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_6 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_7 .

П`ята Харківська міська державна нотаріальна контора, , м. Харків, вул. Валентинівська, 27-Г.

Повний текст рішення складений 19.05.2025.

Суддя Н.В. Єфіменко