Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 695/355/25
Провадження №2/711/1120/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2025 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Позарецької С.М.,

при секретарі Буйновській А.П

за участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому (підготовчому) засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася у Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її син ОСОБА_3 . До спадкової маси після смерті сина входить 1/3 частина квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13.05.2016 за життя, ОСОБА_3 було визнано недієздатним та призначено його опікуном ОСОБА_1 .

Саме через постійні психічні розлади, в подальшому померлий, її син перебував на час смерті у Чехівському психоневрологічному інтернаті, що знаходиться в с. Чехівка, на даний час Золотоніського району Черкаської області.

Інших спадкоємців першої черги за законом та за заповітом після померлого сина ОСОБА_3 не має, хоча іншим співвласником квартири АДРЕСА_1 є дочку позивача та, відповідно сестра померлого - ОСОБА_2 .

Звернувшись до Другої Золотоніської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини їй повідомили, про те, що вона пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини та рекомендовано звернутися до суду.

Зазначено, що позивач пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки: відповідно до даних довідки МСЕК серії 10 ААБ № 082870 від 27.09.2012 ОСОБА_1 являється інвалідом ІІ-ої групи безтерміново. Крім того, у шестимісячний період після смерті сина ОСОБА_3 , позивач тяжко хворіла та неодноразово зверталась за медичною допомогою, зокрема, 28 лютого 2023 року до відділення сімейної медицини № 3 та їй встановлено діагноз хронічна ішемічна хвороба серця, гіпертензивна хвороба серця.

Враховуючи викладене вище, позивач просить визначити їй додатковий строк, тривалістю два місяці від дати набрання законної сили рішенням суду, для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті її сина ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

28.01.2025 ухвалою судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Ушаковою К.М. справу передано за підсудністю до Придніпровського районного суду м.Черкаси.

Ухвалою від 03.03.2025 позовну заяву прийнято, відкрито провадження та призначено її до судового розгляду у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження та призначене підготовче засідання з розгляду справи. Сторонам встановлені строки для подачі заяв по справі. Відповідачем відзив на позов подано не було.

Враховуючи визнання відповідачем позову, думку позивача, суд ухвалив про розгляд справи у підготовчому засіданні під час підготовчого провадження, враховуючи положення ст. 200 ЦПК України.

У судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги та просила задовольнити у повному обсязі на підставі обґрунтування, що наведене у позовній заяві та з урахуванням доданих до неї матеріалів. Крім того, зазначила, що додатковий строк, який необхідно позивачу для прийняття спадщини становить 02 місяці, який є достатнім для вирішення питань у нотаріальній конторі.

У судове засідання відповідач не з`явилася, будучи належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи. 04.04.2025 до суду надійшла письмова заява відповідача про розгляд справи без її участі; щодо заявлених позовних вимог, то визнає їх і просить задовольнити. Зазначено, що відзив на позов не бажає подавати.

Заслухавши пояснення позивача, враховуючи думку відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер син позивача - ОСОБА_3 , про що складено відповідний актовий запис № 10 від 03.01.2023 та видане свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 03.01.2023. Відповідно до даних свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 , виданого 24.03.1998, ОСОБА_3 є сином ОСОБА_1 (актовий запис №367).

Також, встановлено, що до спадкової маси після смерті ОСОБА_3 водить його 1/3 частина квартири АДРЕСА_1 . Власниками іншої частини цієї квартири, є: позивач ОСОБА_1 та її дочка ОСОБА_2 , про що свідчать відомості свідоцтва на право власності на житло від 08.11.2001 № НОМЕР_3 .

Відповідно до даних свідоцтва про народження ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в її матір`ю є ОСОБА_1 (серія НОМЕР_4 від 16.10.1974, актовий запис №1394). Крім того, після укладення 30.09.1995 шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , - ОСОБА_3 отримала прізвище ОСОБА_6 , про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу від 30.09.1995, актовий запис №1910, серія НОМЕР_5 .

Крім того встановлено, що відповідно до рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13.05.2016 (справа №711/1568/16-ц), ОСОБА_3 було визнано недієздатним та призначено його опікунами позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 . Саме через постійні психічні розлади померлий ОСОБА_3 перебував на час смерті у Чехівському психоневрологічному інтернаті, що знаходиться в с. Чехівка, на даний час Золотоніського району Черкаської області, де і помер, враховуючи дані свідоцтва про смерть серія НОМЕР_6 від 03.01.2023.

Інших спадкоємців першої черги за законом та за заповітом після померлого ОСОБА_3 не має, враховуючи досліджені матеріали спадкової справи, які на запит суду були надані нотаріусом, зокрема, будь-які особи із заявою про прийняття спадщини, не зверталися.

На виконання ухвали суду нотаріусом Другої Золотоніської державної нотаріальної контори надано інформацію про те, що після смерті ОСОБА_3 01.01.2023 звернулася ОСОБА_1 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частки у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 ; постановою нотаріуса відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину; згідно відомостей зі Спадкового реєстру раніше спадкова справа після померлого ОСОБА_3 ніде не заводилась; в зв`язку з відсутністю у заявника ОСОБА_1 відомостей про прийняття спадщини вона вважається такою, що спадщину у встановлений законом термін не прийняла. З цієї причини нотаріусом 27.09.2024 винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Крім того, надано інформаційну довідку зі спадкового реєстру від 27.09.2024.

Під час розгляду справи жодних клопотань про залучення до участі у розгляді справи інших осіб подано та заявлено не було.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

За приписами ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту щодо даних спірних правовідносин визначені Цивільним Кодексом України.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Як визначено статтею 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ст. 1222 ЦК України).

Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (ч.ч. 1, 2 ст. 1258 ЦК України). Як визначено ч. 1 та ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто . Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1270 ЦК України).

За положеннями статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України (435-15). Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК України (435-15), звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Згідно з п. 3.13 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджений наказом МЮУ 22.02.2012 №296/5, якщо спадкоємець протягом шести місяців не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв спадщину. Суд може визначити спадкоємцю, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (п. 3.14). Спадкоємець, якому за рішенням суду встановлено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, повинен у межах установленого судом строку прийняти спадщину шляхом подання нотаріусу за місцем відкриття спадщини відповідної заяви (п.3.15).

Як визначено п.п. 3.16, 3.17 Порядку, не вимагається звернення до суду для визначення додаткового строку, достатнього для прийняття спадщини, якщо усі спадкоємці, які прийняли спадщину, подадуть письмову заяву про згоду на прийняття спадщини спадкоємцем, який пропустив строк для прийняття спадщини. Такі заяви спадкоємців мають бути подані нотаріусу до видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності такої згоди спадкоємцеві, який пропустив строк для прийняття спадщини, необхідно подати до нотаріуса за місцем відкриття спадщини заяву про її прийняття.

Аналізуючи зібрані по справі докази у контексті наведених правових норм, суд вважає, що можливо вважати, що строк на звернення із заявою про прийняття спадщини пропущений позивачем з поважних причин, враховуючи її вік, те, що вона не є обізнаною у нормах чинного законодавства, тривалий час хворіла, враховуючи медичні документи, які досліджені під час розгляду справи; є матір`ю померлого і одночасно, тривалий час виконувала повноваження опікуна, оскільки той за рішенням суду був визнаний недієздатним. Також суд враховує і ті обставини, що спадкове майно належить позивачу та її дочці (відповідачу по справі) на праві спільної сумісної власності, інші спадкоємці відсутні і, фактично відповідач у своїй заяві до суду просила про задоволення позовних вимог. Таким чином, суд приходить до висновку, що права та/чи майнові інтереси будь-яких осіб цим рішенням порушені не будуть.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими у судовому засіданні, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі, а саме, слід встановити позивачу додатковий строк у два місяці для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 (помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис №10). Суд вважає, що термін у два місяці є таким, що забезпечить позивачу, як єдиному спадкоємцю, можливість реалізувати свої спадкові права та виконати певні обов`язки.

На думку суду, зазначене рішення є справедливим, таким, що не суперечить положенням діючого законодавства та таким, що не порушує права та інтереси інших осіб.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід компенсувати за рахунок державного бюджету у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, оскільки як позивач, так і відповідач є особами з інвалідністю другої групи довічно, що підтверджується довідкою до акту МСЕК серія 10 ААБ №082870 від 27.09.2012 та пенсійним посвідченням серія НОМЕР_7 , відповідно.

На підставі вищевикладеного, керуючись 4, 5, 12, 13, 76-84, 89, 259, 263-265, 268, 273, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги задовольнити.

Встановити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 додатковий строк у два місяці для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 (помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис №10 від 03.01.2023) з дня набрання судовим рішенням законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст ухвали складено 01.05.2025.

Головуючий суддя С. М. Позарецька