Справа № 158/2113/24 Головуючий у 1 інстанції: Корецька В. В.
Провадження № 22-ц/802/608/25 Доповідач: Федонюк С. Ю.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Федонюк С. Ю.,

суддів - Матвійчук Л. В., Осіпука В. В.,

з участю:

секретаря судового засідання Савчук О. В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представників відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , Головного управління Деожгеокадастру у Волинській області про визнання незаконним і скасування рішення про державну реєстрацію, скасування запису в поземельній книзі та визнання недійсним державного акта про право власності та за зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_5 на ухвалу Ківерцівського районного суду Волинської області від 28 березня 2025 року про призначення експертизи,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2024 року ОСОБА_5 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , Головного управління Держгеокадастру у Волинській області про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію, скасування запису в поземельній книзі та визнання недійсним державного акта про право власності на земельну ділянку, виданого ОСОБА_6 20.05.2006 року.

ОСОБА_7 у грудні 2024 року подав зустрічний позов до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

У березні 2025 року від представника ОСОБА_7 адвоката Усаченка М. О. до суду надійшло клопотання про призначення у даній справі судової земельно-технічної експертизи.

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 28 березня 2025 року клопотання про призначення земельно-технічної експертизи задоволено.

Призначено у даній цивільній справі судову земельно-технічну експертизу, проведення якої доручено Волинському відділенню Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз, що знаходиться за адресою: 43001, м. Луцьк, вул. Червоного Хреста, 16.

На вирішення експертизи поставлено наступні питання:

1) Яка площе земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що перебуває у фактичному володінні (користуванні) ОСОБА_7 ?

2) Яка площа земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що перебуває у фактичному володінні (користуванні) ОСОБА_5 ?

3) Чи є порушення меж земельної ділянки із кадастровим номером :01:001:0235, що належить на праві власності ОСОБА_7 , з боку суміжного землевласника земельної ділянки ОСОБА_5 , яка володіє земельною ділянкою, відповідно до державного акта на право власності на землю серії ІІІ-ВЛ №030304 від 07.12.2001 року, в частині розміщення паркану?

4) На якій земельній ділянці (належній ОСОБА_7 чи ОСОБА_5 ) знаходиться паркан, який встановлений ОСОБА_5 .?

Для проведення даної експертизи надано експертам копію ухвали та матеріали даної цивільної справи.

Попереджено експертів про кримінальну відповідальність за ст. 384, ст.385 КК України.

Витрати з проведення експертизи покладено на ОСОБА_7 .

Провадження в даній справі на час проведення експертизи зупинено.

Не погодившись із даною ухвалою суду, ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просила цю ухвалу скасувати та справу повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду. Вказує, що в даному випадку відсутня необхідність призначення експертизи для встановлення обставин, які вже були встановлені судовим рішенням у справі № 158/351/19, в якій приймали участь ті ж самі сторони. Вважає, що судом не враховано, що у зв`язку з переходом права власності на спірну земельну ділянку перейшло до ОСОБА_7 на підставі договору дарування, то відповідно до ОСОБА_7 перейшли усі права та обов`язки попереднього власника цієї земельної ділянки. Тобто, має місце процесуальне правонаступництво, що виключає повторне призначення експертизи із зазначенням тих же самих питань, які вже досліджувались експертом у вказаній справі за її позовом до попереднього власника ОСОБА_6 .

Відзиви на апеляційну скаргу до суду не було подано.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, ухвалу скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Представники відповідачів заперечили проти задоволення апеляційної скарги, просили залишити її без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Заслухавши пояснення представників сторін справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно із вимогами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Постановляючи ухвалу про призначення судової земельно-технічної експертизи, суд першої інстанції виходив із доцільності її призначення у даній справі, враховуючи доводи сторони щодо забезпечення сприяння судом у наданні нею належних та допустимих доказів у даній справі, тому з метою встановлення правомірності заявлених позовних вимог, всебічного, повного та об`єктивного розгляду спору й вирішення питань, що потребують спеціальних знань, клопотання задовольнив.

Такі висновки зроблені судом з додержанням норм процесуального права.

Судом встановлено, що в провадженні районного суду перебуває дана цивільна справа, в якій предметом спору за первісним позовом ОСОБА_5 є визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію, скасування запису в поземельній книзі та визнання недійсним державного акта про право власності суміжного землевласника у зв`язку з тим, що, як вона вважає, оскаржувані документи на земельну ділянку виготовлені з істотним відхиленням від фактичних меж, що спричинило накладення сусідньої ділянки на її земельну ділянку, та за зустрічним позовом ОСОБА_7 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою з боку власника суміжної земельної ділянки ОСОБА_5 , яка, на його думку, звела паркан на належній йому ділянці.

20 березня 2025 року від представника ОСОБА_7 адвоката Усаченка М. О. до суду надійшло клопотання про призначення у даній справі судової земельно-технічної експертизи.

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 28 березня 2025 року клопотання про призначення земельно-технічної експертизи задоволено. Призначено у даній цивільній справі судову земельно-технічну експертизу, проведення якої доручено Волинському відділенню Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз.

На вирішення експертизи поставлені питання щодо визначення площ земельних ділянок, розташованих у АДРЕСА_2 , що перебувають у фактичному володінні сторін, а також щодо встановлення обставин, чи є порушення меж земельної ділянки, що належить ОСОБА_7 , з боку суміжного землевласника земельної ділянки ОСОБА_5 в частині розміщення паркану. Крім того, на вирішення експерта судом поставлено питання, на чиїй земельній ділянці знаходиться паркан, встановлений ОСОБА_5 .

Як видно з пояснень представників сторін та підтверджено матеріалами справи, а також убачається з ЄДРСР, на розгляді Волинського апеляційного суду перебувала цивільна справа № 158/351/19 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_5 на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 11 листопада 2020 року та додаткове рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 04 грудня 2020 року.

Зі змісту постанови Волинського апеляційного суду від 12 червня 2023 року у справі № 158/351/19 видно, що в ході розгляду даної справи судом призначалась судова земельно-технічна експертиза. Судом у вказаній справі було відмовлено як у первісному, так і в зустрічному позові, оскільки жодна із сторін не довела належними доказами підставність своїх позовних вимог, навіть з урахуванням висновку проведеної судової експертизи.

Разом з тим, колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги щодо тотожності позовів у попередній та даній справах, оскільки сторони у цій справі та в справі, яка є предметом перегляду судом апеляційної інстанції, є відмінними.

Так, після укладення договору дарування від 12 серпня 2024 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 власником спірної земельної ділянки став ОСОБА_7 , який участі у розгляді справи № 158/351/19 не приймав.

Звертаючись до суду із даним позовом, ОСОБА_5 ставила вимоги до ОСОБА_6 та в подальшому змінювала позовні вимоги і подавала клопотання про залучення ОСОБА_7 співвідповідачем у даній справі, як нового власника спірної земельної ділянки.

Також колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги щодо наявності правонаступництва ОСОБА_7 прав та обов`язків ОСОБА_6 у даних правовідносинах, передбаченого ст.55 ЦК України, оскільки жодних обов`язків для попереднього власника земельної ділянки судовим рішенням не було встановлено, а права та обов`язки власника ділянки ОСОБА_7 набув лише з 12 серпня 2024 року на підставі договору дарування.

Стаття 55 ЦПК України передбачає, що у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 вересня 2021 року у справі № 522/6949/15-ц (провадження № 61-11964св20) зазначено, що за своєю суттю процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу відповідного суб`єкта, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього. Близька за змістом правова позиція викладена і в постанові Верховного Суду від 04 листопада 2020 року у справі № 922/817/18.

Разом з тим, як пояснили представники відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційного суду, після ухвалення наведеного вище рішення суду відповідачем було ініційовано виготовлення обома сторонами земельного спору нових технічних документів на належні їм земельні ділянки з метою узгодження координат поворотних точок та інших неточностей у документах відносно фактичного землекористування та реального стану розміщення ділянок. Однак, він здійснив таке уточнення в документах, а ОСОБА_5 відмовилась вносити виправлення. Таким чином, документи на земельну ділянку, на підставі яких заявлено проведення даної експертизи, відрізняються від тих, що були надані для проведення судової земельної експертизи в попередній судовій справі, де приймав участь ОСОБА_6 .

Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Досягнення завдань цивільного судочинства забезпечується, зокрема, за допомогою доказування - одного із основоположних елементів правосуддя.

За приписами до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України).

Серед джерел доказів, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є висновок експерта.

Висновок експерта це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи (ч.ч. 1, 3 ст. 102 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.

Суд призначає експертизу для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань.

Згідно з ч. 2 ст. 102 ЦПК України предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних в експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Згідно з роз`ясненнями, наданими у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» № 8 від 30 травня 1997 року, звернуто увагу на необхідність суворого додержання вимог закону при призначенні судових експертиз та використанні їх висновків (п. 1); проведення експертизи в суді повинно здійснюватися з додержанням правил, передбачених процесуальним законом.

Частиною третьою статті 102 ЦПК України передбачено, що висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Відповідно до ст. 129 Конституції України одними із основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Положення цього конституційного принципу закріплені у статтях 12, 13 ЦПК України, якими встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Отже, мета справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.

Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента (Домбо Бехеєр Б. В. проти Нідерландів, рішення ЄСПЛ від 27 жовтня 1993 року, заява № 14448/88).

Таким чином, призначення судової експертизи за результатами розгляду заяви відповідача є елементом права на справедливий розгляд справи та відповідає принципу змагальності й рівності сторін.

Відповідно до частини першої статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Частиною 1 статті 104 ЦПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, врахувавши всі обставини справи, заяви сторони щодо необхідності призначення експертизи, вимоги цивільного процесуального закону, дійшов правильного висновку про задоволення заяви ОСОБА_7 про призначення судової земельно-технічної експертизи, на вирішення якої, згідно з вимогами статті 103 ЦПК України, поставив питання, які визначені судом з урахуванням змісту заяви.

За таких обставин доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість ухвали суду через порушенням судом вимог матеріального та процесуального права та її невідповідність завданням цивільного судочинства є безпідставними і спростовуються матеріалами справи.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд доходить висновку, що для забезпечення об`єктивності, неупередженості і повноти розгляду справи та забезпечення при цьому принципу рівності прав учасників справи щодо подання доказів, сприяння реалізації вказаних прав сторін, оскаржувана ухвала про призначення у справі судової земельно-технічної експертизи є законною і обґрунтованою, постановленою з дотриманням норм процесуального права, а відтак, скасуванню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Ківерцівського районного суду Волинської області від 28 березня 2025 року в цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий

Судді