Справа № 606/690/25
Ухвала
12 травня 2025 року м. Теребовля
Суддя Теребовлянського районного суду Тернопільської області Марціцка І.Б., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зобов`язання винести постанову та стягнути кошти,
09 травня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому просила зобов`язати відповідача нарахувати (винести постанову) про накладення штрафу на боржника ОСОБА_2 відповідно до ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» на суму боргу згідно доданої довідки розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 19.10.2023 по виконавчому провадженні № 55561778 та стягнути нарахований штраф на користь стягувача, тобто ОСОБА_1 .
Ознайомившись з матеріалами позовної заяви та доданими до неї документами, вважаю, що у відкритті провадження у справі слід відмовити з наступних підстав.
У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
Статтею 125 Конституції України передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.
Згідно з частиною першою статті 1 Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
При виконанні судових рішень учасники справи мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів ДВС, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.
Так частиною першою статті 74 Закону №1404-VIII встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Відповідно до статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Згідно з частиною першою статті 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.
Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи ДВС розглядаються судом за загальними правилами ЦПК України з особливостями, встановленими статтею 450 цього Кодексу, за участю державного виконавця або іншої посадової особи органу ДВС чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.
За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу (частина перша статті 451 ЦПК України).
З матеріалів позову вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому просила зобов`язати відповідача нарахувати (винести постанову) про накладення штрафу на боржника ОСОБА_2 відповідно до ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» на суму боргу згідно доданої довідки розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 19.10.2023 по виконавчому провадженні № 55561778 та стягнути нарахований штраф на користь стягувача, тобто ОСОБА_1 .
Отже позивач оскаржує бездіяльність державного виконавця щодо виконання ним судового рішення.
Згідно п. 1 ч. 1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Таким чином позовна заява ОСОБА_1 не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства в позовному провадженні.
Враховуючи вищенаведене та приймаючи до уваги, що позивачем заявлено вимоги, які не підлягають розгляду в позовному провадженні в порядку ЦПК України, вважаю за необхідне, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, відмовити у відкритті провадження, роз`яснивши ОСОБА_1 її право звернутися до суду із скаргою в порядку розділу VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень».
На підставі викладеного та керуючись ст.186, 260, 353 ЦПК України, суддя
Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зобов`язання винести постанову та стягнути кошти.
Роз`яснити ОСОБА_1 право звернутися до суду із скаргою в порядку розділу VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень».
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Тернопільського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її постановлення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на подання пеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 12.05.2025.

Суддя І.Б.Марціцка