465/171/21
4-с/465/13/25
У Х В А Л А

іменем України

13.05.2025 м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Коліщук З.М.

при секретарі судових засідань Беднара А.М.,

розглянувши у відритому судовому засіданні в м. Львові скаргу представника скаржника ОСОБА_1 адвоката Пащука А.І. на дії державного виконавця Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,

встановив:

21.03.2025 до Франківського районного суду м. Львова надійшла скарга представника скаржника ОСОБА_1 - адвоката Пащука А.І. на дії державного виконавця Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у порядку ст. 447-1 ЦПК України.

В обґрунтування скарги посилається на те, що рішенням Франківського районного суду м. Львова від 04.02.2022 року по справі №465/171/21 позов ОСОБА_1 задоволено частково. Зобов?язано ОСОБА_2 та ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні квартирою за адресою: АДРЕСА_1 шляхом передачі ключів ОСОБА_1 від даної квартири та надання доступу до даної квартири. На підставі даного рішення старшим державним виконавцем Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бляхарем Євгеном Петровичем було відкрито виконавчі провадження ВП №75618621 та ВП №75618760. Однак, 05.03.2025 скаржник отримала постанови про закінчення виконавчих проваджень ВП №75618621 та ВП №75618760. З даних постанов вбачається, що рішення суду боржником не виконано. Відповідно до абз. 3 ч. 3 ст. 63 ЗУ "Про виконавче провадження", у разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. 28.02.2025 року скеровано заяву про внесення відомостей в Єдиний реєстр досудових розслідувань про притягнення боржника до кримінальної відповідальності за невиконання рішення суду до Львівського районного управління поліції №2 ГУНП у Львівській області, провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 63 цього Закону. Важає, що постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження винесена передчасно й за відсутності доказів, які б підтверджували факт реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання. У зв`язку з цим просить поновити строк на оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження від 28.02.2025 у ВП №75618621, як такий, що пропущено з поважних причин, оскільки дану постанову отримав лише 05.03.2025; скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 28.02.2025 у ВП № 75618621 та зобов`язати старшого державного виконавця Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції поновити виконавче провадження; витребувати з Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції належним чином посвідчену копію ВП № 75618621.

Ухвалою Франківського районного суду від 25.03.2025 поновлено строк для подання скарги на дії державного виконавця. Прийнято до свого провадження скаргу представника скаржника ОСОБА_4 адвоката Пащука А.І. на дії державного виконавця Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та призначено судове засідання з викликом осіб, які беруть участь у справі. Зобов`язано Франківський відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надати до суду належним чином завірену копію виконавчого провадження ВП №75618760.

Від державного виконавця Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 01.04.2025 надійшов відзив на скаргу та матеріали виконавчого провадження, де зазначає, що скаргу вважає безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню, зазначає, що відповідно до ст. 63 Розділу VIII виконання рішень немайнового характеру Закону України «Про виконавче провадження» визначено чіткий порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення. 25.07.2024 за заявою стягувача на підставі виконавчого документа відповідно до вимог ст. ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 75618621, яку було направлено ОСОБА_2 22.08.2024 державним виконавцем відділу був складений акт державного виконавця в якому встановлено, що боржником рішення не виконано: ключі стягувачу не передано та доступ до квартири АДРЕСА_2 не надано. У зв`язку з невиконанням рішення суду без поважних причин 12.09.2024 року державним виконавцем, відповідно до ст. ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 1700 грн, а також зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом десяти робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду. Дану постанову було направлено ОСОБА_2 за місцем її проживанням рекомендаційним листом зі штрихкодовим ідентифікатором №210, який було вручено адресатові. 20.02.2025 року державним виконавцем відділу був складений акт державного виконавця в якому встановлено, що боржником рішення не виконано: ключі стягувачу не передано та доступ до квартири АДРЕСА_2 не надано. 21.02.2025 року державним виконавцем повторно винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 3400 грн. Дану постанову було направлено ОСОБА_2 за місцем її проживанням рекомендаційним листом зі штрихкодовим ідентифікатором № 594. Таким чином, рішення суду, яким зобов?язано боржника усунути перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_2 шляхом передачі ключів ОСОБА_1 від даної квартири та надання доступу до даної квартири - не виконано. А тому, 28.02.2025 державним виконавцем скеровано заяву до Львівського районного управління поліції № 2 ГУНП у Львівській області про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення боржником кримінального правопорушення, що передбачене статтею 382 Кримінального кодексу України, а також винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Вважає, що доводи скаржника є необґрунтованими та не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки державним виконавцем при примусовому виконанні виконавчого провадження № 75618621, вчинено всі передбачені ЗУ «Про виконавче провадження» дії для забезпечення виконання судового рішення.

Від представника скаржника надійшла заява про розгляд скарги у його відсутність та відсутність скаржника, скаргу підтримав у повному обсязі та просив суд її задовольнити.

Державний виконавець Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, в матеріалах справи міститься відзив на скаргу, в якому фактично визначено відношення державного виконавця до даної скарги, а тому суд вважає за можливим розглянути скаргу у відсутності державного виконавця.

Боржник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали скарги, суд приходить до наступних висновків.

Приписами п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України визначено, що однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відтак, виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, складовою права на справедливий суд.

Стаття 447 ЦПК України передбачає, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Приписами ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За змістом ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело прав.

Виконання судового рішення є також сферою регулювання статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, так як виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції.

У справі «Войтенко проти України» (рішення від 29.06.2004 року) Європейський суд з прав людини нагадує свою практику, що неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу № 1.

Судом встановлено, що в провадженні Франківського районного суду м. Львова перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , з участю органу опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про усунення перешкод у користуванні квартирою, зобов`язання надати ключі від квартири та встановлення порядку користування квартирою.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 04.02.2022 року позов частково задоволено. Зобов`язано ОСОБА_3 та ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_2 шляхом передачі ключів ОСОБА_1 від даної квартири та надання доступу до даної квартири. В решті позову відмовлено.

На підставі виконавчого листа №465/171/21, виданого 26.05.2022, старшим державним виконавцем Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бляхарем Є.П. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №75618621 про зобов`язання ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_2 шляхом передачі ключів ОСОБА_1 від даної квартири та надання доступу до даної квартири.

28.02.2025 року державним виконавцем Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бляхарем Є.П. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №75618621, оскільки рішення суду боржником не виконано. Відповідно до абз. 3 ч. 3 ст. 63 ЗУ "Про виконавче провадження", у разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. 28.02.2025 скеровано заяву про внесення відомостей в Єдиний реєстр досудових розслідувань про притягнення боржника до кримінальної відповідальності за невиконання рішення суду до Львівського районного управління поліції №2 ГУНП у Львівській області. Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону. Штраф від 12.09.2024, виконавчий збір, витрати виконавчого провадження стягнуто в повному розмірі та перераховано. Постанову державного виконавця про накладення штрафу від 21.02.2025 р. вивести в окреме провадження.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

Згідно із положеннями ч. ч. 2, 3ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Суд зазначає, що лише надіслання запитів до компетентних органів та складання актів свідчить про те, що державний виконавець не вжив достатніх, ефективних заходів для своєчасного примусового виконання виконавчого документа, виданого 26.05.2022 Франківським районним судом м. Львова, про зобов`язання ОСОБА_3 та ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_2 шляхом передачі ключів ОСОБА_1 від даної квартири та надання доступу до даної квартири.

Суд враховує, що Законом України «Про виконавче провадження» на виконавця покладено функції із забезпечення виконання обов`язкового рішення суду, на виконання якого останній має вжити усі передбачені Законом заходи в межах встановлених повноважень.

За наслідками прийняття оскаржуваної постанови старшого державного виконавця про закінчення виконавчого провадження рішення суду не лише залишилось невиконаним, а й не буде виконаним у майбутньому, що суперечить основним завданням виконавчого провадження.

Разом із тим, ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчо-му провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно ч.1 ст. 36 ЗУ «Про виконавче провадження», розшук боржника, його майна, розшук дитини за виконавчим документом про відібрання дитини

У разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини.

Матеріалами справи не підтверджено належного виконання державним виконавцем вказаних приписів чинного законодавства.

За змістом ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За вказаних обставин, суд вважає, що державним виконавцем не вжито всіх передбачених законом заходів для примусового виконання рішення, тому в нього не було підстав для закриття провадження в справі з підстав, передбачених п. 11 ч. 1ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», отже постанова про закінчення виконавчого провадження є передчасною і винесена за відсутності доказів, які б підтверджували факт реального виконання судового рішення чи вжиття достатніх, ефективних заходів для своєчасного примусового виконання виконавчого документу, тому є неправомірною.

При цьому суд звертає увагу, що на державну виконавчу службу покладено важливий обов`язок практичної реалізації судового рішення, що набрало законної сили, неналежне, неповне чи несумлінне виконання якого слід вважати порушує вимоги закону, а також нівелює право особи на доступ до суду як такий.

Відповідно до приписів ч. 5 ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог скарги про визнання дій державного виконавця неправомірними та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 447, 450, 451 ЦПК України,

постановив:

Скарга представника скаржника ОСОБА_1 адвоката Пащука А.І. на дії державного виконавця Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - задовольнити.

Скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 28.02.2025 року по виконавчому провадженні ВП №75618621 та зобов`язати старшого державного виконавця Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та поновити виконавче провадження ВП №75618621.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Суддя Коліщук З.М.