12.05.2025 Справа № 363/710/25
РІШЕННЯ

Іменем України

12 травня 2025 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області в складі: головуючої судді Дьоміної О.П., за участю секретаря Ходасевич Д.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгорода в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

11.02.2025 року до Вишгородського районного суду Київської області надійшла вказана позовна заява, в якій позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором за №106932 від 21.01.2020 року в розмірі 4 700 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за суму кредиту 1 000 грн. та простроченої заборгованості по процентам 3 700 грн., а також витрати по сплаті судового збору. Так, в обґрунтування позовних вимог представник позивача посилався на те, що 21.01.2020 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір за №106932 про надання фінансового кредиту, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір, відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю їх розуміє, погоджується та зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладання договору. Відповідно до п. 1.1 кредитного договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором на наступних умовах: сума виданого кредиту: 1 000 грн., дата надання кредиту: 21.01.2020 року, строк кредиту: 22 дні, валюта кредиту: UAH, стандартна процентна ставка 2 % в день або 730 % річних. Згідно п. 2.4. - кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом. На виконання вимог п. 2.4. кредитного договору відповідачем були зазначені реквізити платіжної банківської карти за № НОМЕР_1 для перерахування кредитних коштів. Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором, станом на 04.12.2024 року - загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 4 700 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту 1 000 грн. та простроченої заборгованості за процентами 3 700 грн. 28.10.2021 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу за №01-28/10/2021, відповідно до умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 28.10.2021 року до договору факторингу за №01-28/10/2022, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги і тому числі і до відповідача. В позовній заяві, також вказано, що орієнтовний розрахунок судових витрат ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ», у зв`язку з невиконанням своїх фінансових зобов`язань ОСОБА_1 в рамках кредитного договору, становить 12 922,40 грн. в тому числі 10 500 грн. - витрати на професійну правову допомогу та 2 422,40 грн., сплачений судовий збір за подачу до суду позовної заяви.

Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України - зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 19.02.2025 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

21.03.2024 року до суду від представника позивача адвоката Пархомчука С.В. надійшла заява, в якій останній просив суд стягнути з відповідача витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10 500 грн.

24.03.2025 року до суду від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву в якому останній вказував на те, що позовна заява є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Так, відповідач вважає, що позивачем при пред`явленні позову до суду порушено процедуру досудового звернення, визначену в р. 4 кредитного договору від 21.01.2020 року за №106932, яка погоджена сторонами, а тому такий позов є передчасним. Долучений позивачем список згрупованих поштових відправлень, де відправником зазначено ТОВ «Дірект Технолоджі», як доказ досудового врегулювання не може прийматись до уваги, оскільки з 28.10.2021 року право вимоги за кредитним договором вже належало позивачу. Також, відповідач вказав, що позивачем не надано розрахунок суми боргу, тим самим не виконано обов`язок щодо доказування розміру наявної заборгованості, яке повинно ґрунтуватися на належних бухгалтерських документах, які б свідчили про наявність заборгованості, періоди та розмір її виникнення. Разом з цим, передбачений у договорі розмір відсотків за несвоєчасно виконане зобов`язання за кожен день прострочення у розмірі 2% є несправедливим, порушує принципи розумності та добросовісності, що є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг фінансової установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми відсотків. Відповідач також, у відзиві зазначив щодо неможливості стягнення штрафних санкцій в умовах воєнного стану. Крім того, відповідач заперечив щодо стягнення витрат на правову допомогу у заявленому позивачем розмірі.

31.03.2025 року до суду від представника позивача ОСОБА_2 надійшла відповідь на відзив в якій вказано, що ОСОБА_1 , укладаючи кредитний договір за №106932 з ТОВ «ЗАЙМЕР», погодився на всі умови визначені цим договором. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах, шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим дентифікатором. У відповідності до умов укладеного договору, нарахування відсотків здійснювалось саме за кожен день користування кредитом, тобто умовами договору не передбачена відповідальність за неналежне виконання зобов`язання позичальником згідно ст. 625 ЦК України. Позичальник погодився на умови визначені договором, щодо його пролонгації та нарахування відсотків у випадку прострочення повернення кредиту, тому твердження відповідача про незаконність нарахування процентів є необґрунтованим. З метою надання вичерпної інформації по справі, позивач, після отримання відзиву на позовну заяву, звернувся до первісного кредитора з відповідним запитом про надання додаткового доказу, а саме: детального розрахунку заборгованості за укладеним кредитним договором. Станом на 31.03.2025 року ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» отримано відповідь на запити від первісного кредитора, тому з метою ґрунтовного, повного та об`єктивного вирішення справи позивач просив суд долучити до матеріалів справи документ, наданий первісним кредитором, а саме розрахунок заборгованості за договором за №106932. Також, представник позивача зазначив, що твердження ОСОБА_1 про те, що розмір понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в даній цивільній справі не доведений, є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

12.05.2025 року від відповідача ОСОБА_1 до суду спрямовані заперечення на відповідь на відзив та заяву про розгляд справи за відсутності відповідача. Так зі змісту заперечень слідує, що позивачем не обґрунтовано суми боргу, не виконано обов`язку щодо доказування розміру наявної заборгованості, які повинні ґрунтуватися на належних бухгалтерських документах. Наданий позивачем розрахунок суми боргу, проведений первісним кредитором, проведено без врахування положень договору, не може рахуватися як належний доказ виконання обов`язку позивача. Вимоги, щодо стягнення простроченої заборгованості за відсотками не підлягають задоволенню. Щодо витрат на професійну правничу допомогу, відповідач теж з ними не погодився, посилаючись на те, що вони не пов`язані з розглядом справи, не є спів мирними зі складністю справи, наданими адвокатом обсягом послуг в суді та не відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їх розміру, а відтак просив суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В судове засідання представник позивача не з`явився, при цьому надав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій просив суд розглядати справу за його відсутності, врахувати його заперечення проти позову та відмовити в його задоволенні.

Вирішуючи питання про можливість розгляду справи за відсутності учасників провадження суд враховує їх належне повідомлення про день, час та місце розгляду справи, заяви представника позивача та відповідача про можливість розгляду справи за їх відсутності, а також положення ч. 1 ст. 223 ЦПК України - неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку:

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст. 12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що 21.01.2020 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ОСОБА_3 укладено договір про надання фінансового кредиту за №106932 (а.с. 14-15).

Згідно з п. 1.1 договору 1.1. - товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 1 000 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності (далі кредит), а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п. 1.2 договору - кредит надається строком на 22 днів, тобто до 11-02-2020. Строк дії договору 22 днів, але в будь-якому разі цей договір діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань за цим договором.

За користування кредитом клієнт сплачує товариству 730% річних від суми кредиту в розрахунку 2% (процентів) на добу. Тип процентної ставки фіксована (п. 1.3 договору).

Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом. Датою укладення цього договору вважається дата перерахування грошових коштів на банківський рахунок клієнта (п. п. 1.4-1.5 Договору).

Клієнт підтверджує, що усвідомлює, що на правовідносини за цим договором не розповсюджується дія Закону України «Про споживче кредитування» (п. 1.7 договору).

Обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариство) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом (п. 2.3 договору).

Згідно з п. п. 3.1.3, 3.1.4 договору - товариство має право стягнути заборгованість за даним договором в примусовому порядку, відповідно до чинного законодавства України. Товариство залишає за собою право здійснити безспірне списання коштів з банківського рахунку позичальника для повного погашення заборгованості в разі виникнення простроченої заборгованості. Без згоди клієнта поступитися своїм правом вимоги за даним договором третій особі, в зв`язку, з чим відбудеться заміна сторони кредитодавця за цим договором.

Згідно з п.п. 3.4.2 договору - клієнт зобов`язаний своєчасно повернути кредит та сплачувати проценти за користування кредитом в порядку, встановленому договором.

Згідно з п. п. 4.4., 4.5 договору - сторони зобов`язані докладати зусиль до вирішення конфліктних ситуацій, шляхом переговорів, пошуку взаємовигідних рішень.

У разі неможливості врегулювання конфліктних ситуацій шляхом переговорів, сторона, права або законні інтереси якої порушені, має право звернутися до суду в порядку, визначеному чинним в Україні законодавством.

Додатком за №1 до договору про надання фінансового кредиту за №106932 - є графік розрахунків та орієнтовна сукупна вартість кредиту (а.с. 16).

Як вбачається з інформаційної довідки за №593/01 від 10.01.2025 року - на платіжну картку ОСОБА_1 за № НОМЕР_1 було перераховано грошові кошти в розмірі 1 000 грн., в рахунок видачі кредиту за №106932, за кодом авторизації 289914 (а.с. 25).

При цьому суд враховує, що відповідачем не заперечується факт укладення кредитного договору, отримання кредитних коштів та користування ними.

28.10.2021 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу за №01-28/10/2021, відповідно до умов якого, ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» отримало право вимоги до відповідача ОСОБА_1 (а.с. 17-20, 24, 9).

З виписки з особового рахунку за кредитним договором за №106932 слідує, що ОСОБА_1 , станом на 04.12.2024 року має заборгованість за кредитним договором за №106932 від 21.01.2020 року, яка становить 4 700 грн. та складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту 1 000 грн. та простроченої заборгованості за процентами 3 700 грн. Крім того, з вказаної виписки вбачається, що ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» не здійснювало нарахування відсотків, пені та штрафів (а.с. 8).

Крім того, сума заборгованості підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості (а.с. 92-99).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке:

Так, відповідно до ст. 626 ЦК України - договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частинами 1, 2 ст. 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно зі ст. 203 ЦК України - зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За приписом ст. 204 ЦК України - правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України - правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Так, пунктами 5, 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Правилами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентовано, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З урахуванням викладеного, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.205, 207 ЦК України).

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення.

Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 12.01.2021 року у справі за №524/5556/19, від 1006.2021 року у справі за №234/7159/20 які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин.

Отже, договір за №106932 від 21.01.2020 року між первісним кредитором та відповідачем підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер мобільного телефону відповідача.

Крім цього, у вищевказаному договорі та додатку до нього наявна інформація про умови кредитування, зокрема порядок та умови надання кредиту, періодичність внесків, строк дії договору, процентна ставка за користування кредитом та порядок повернення кредиту, а також наявний графік платежів.

Суд звертає увагу на те, що умови договору до нього є чіткими та зрозумілими, що виключає можливість їх неоднозначного трактування сторонами. Станом на момент розгляду справи кредитний договір недійсним не визнавався.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою ст. 530 ЦК України, встановлено, що якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України - кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

З огляду на зазначені правовідносини, судом виявлено порушене право позивача, що підлягає захистові, шляхом примусового виконання грошового зобов`язання.

Суд не приймає до уваги твердження відповідача щодо того, що передбачений кредитним договором розмір відсотків є несправедливим, оскільки підписуючи кредитний договір, відповідач погодився із запропонованим йому способом кредитування, кредитний договір недійсним не визнавався. Крім того, підписавши договір, відповідач підтвердив, що усвідомлює, що на правовідносини за цим Договором не розповсюджується дія Закону України «Про споживче кредитування»

Щодо посилання відповідача на неможливість нарахування штрафних санкцій в умовах воєнного стану, суд звертає увагу, що згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості, нарахування штрафних санкцій не здійснювалось, а сума заборгованості складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту та простроченої заборгованості за процентами.

Вирішуючи питання про визначення розміру стягнення, суд виходить зі змісту позовних вимог та наданих суду розрахунків, згідно яких сума заборгованості за кредитним договором становить 4 700 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту 1 000 грн. та простроченої заборгованості за процентами 3 700 грн. та сумнівів у суду не викликає, при цьому доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості за тілом кредиту та процентами за користування кредитом, відповідачем суду не надано. Зокрема, не надано і іншого розрахунку, який би спростовував нарахування позивача.

Таким чином, пред`явлений позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищезазначене, та у зв`язку із тим, що суд прийшов висновку про задоволення позову в частині стягнення заборгованості за кредитним договором, судові витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» в розмірі 2 422,40 грн.

Щодо стягнення витрат на правову допомогу суд зазначає про наступне:

Відповідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 1 ст. 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частина 4 ст. 137 ЦПК України передбачає, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки).

Представником позивача на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу надано: договір про надання правової допомоги від 29.12.2023 року, додаткову угоду за №1 до Договору про надання правової допомоги від 29.12.2023 року, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №8096/10,

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

З урахуванням вищенаведеного, а також положень ст. 11 ЦПК України, виходячи з вимог розумності та справедливості, суд приходить висновку про те, що обсяг наданої правничої допомоги адвокатом, витраченого часу на її надання є неспівмірним з вартістю послуг, визначених договором, а рівень складності даної справи не вимагав того обсягу правничої допомоги та часу на її надання, як зазначено у акті про отримання правової допомоги.

Суд, з урахуванням складності справи, спрощеного порядку її розгляду, обсягу виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт, з урахуванням принципу розумності та справедливості, вважає вказані витрати неспівмірними зі складністю справи та обсягом вищезазначених наданих адвокатом послуг, що є підставою для його зменшення та стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 3 000 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 526, 530, 533, 549, 625, 629, 759, 1046-1051 ЦК України, ст. ст. 5, 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», ст. ст. 1, 3, 4, 6 Закону України «Про електронний цифровий підпис», ст. ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст. ст. 259, 265, 268, 279, 354 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» суму заборгованості за кредитним договором за №106932 від 21.01.2020 року в розмірі 4 700 (чотири тисячі сімсот) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» витрати на правову допомогу у розмірі 3 000 (три тисячі) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ », , адреса: 04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 82, офіс 7.

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Головуюча суддя О.П. Дьоміна