Провадження № 2/761/2339/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарях: Габунії М.Г., Однолько Ю.С.,

за участі

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: ОСОБА_2 ,

представника відповідача: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Яцишин Андрій Миколайович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

24.06.2024 року до суду надійшла зазначена позовна заява в якій позивач просить: визнати виконавчий напис №689 виданий 12.06.2024 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тавлєєвим Андрієм Валентиновичем про звернення стягнення на належне позивачу майно таким, що не підлягає виконанню.

Вимоги позову обґрунтовані тим, що оскаржуваний виконавчий напис було вчинено без документів, які підтверджують повідомлення боржника про вчинення виконавчого напису та сам виконавчий напис не містить інформації про період стягнення заборгованості, нотаріус не перевірив факт вручення повідомлення про вчинення виконавчого напису боржнику. А тому для захисту порушеного права позивач звернувся до суду з цим позовом.

12.09.2024 року до суду надійшов відзив відповідача на заявлені вимоги в якому представник просить відмовити в задоволенні заявлених вимог. Як зазначено у відзиві, у зв`язку з несплатою позивачем заборгованості за договором позики, було ініційовано звернення стягнення на іпотечне майно. Вимога про усунення порушення направлялась двічі позивачу за адресою, зазначеною в договорах. Так як позивач не сплатив заборгованість, було звернуто стягнення на іпотечне майно. В позовній заяві позивач не спростовує ні наявності заборгованості, ні її розміру. А тому представник вважає, що виконавчий напис вчинено з дотриманням положень діючого законодавства та відсутні підстави для задоволення заявлених вимог.

Відповідь на відзив до суду не надходила.

В судовому засіданні позивач та його представник вимоги позову підтримали та просили його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти задоволення заявлених вимог з підстав, викладених у відзиві.

Третя особа в судове засідання не з`явилась, уповноваженого представника не направила, пояснення на заявлені вимоги до суду не надходили.

А тому на підставі положень статті 223 ЦПК України суд продовжив слухання справи у відсутність третьої особи.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Вислухавши сторони, врахувавши їх процесуальні заяви, вивчивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані суду докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заявлених вимог за наступних підстав.

Як встановлено судом, 22.02.2021 року між ОСОБА_4 (далі - Позикодавець) та ОСОБА_1 (далі - Позичальник) був укладений Договір позики за умовами якого Позичальник отримав позику в сумі 3 433 320,00 грн., що на день укладення договору становило еквівалент 122 400,00 доларів США, а Позичальник зобов`язався повернути зазначену суму в строк до 22.02.2023 року.

Договір позики був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зимою Н.Ф. та зареєстрований в реєстрі за №283.

В подальшому до договору позики неодноразово вносились зміни та Договором про внесення змін від 02.10.2023 року до договору позики від 22.02.2021 року, внесено зміни в частині суми позики та строку її повернення, так сума позики визначена в розмірі 5 124 000,00 грн., що на день укладення договору становить еквівалент 140 000,00 доларів США, які ОСОБА_1 зобов`язувався повернути до 22.12.2023 року.

На забезпечення виконання умов договору позики від 22.02.2021 року, в цей же день між сторонами був укладений іпотечний договір, за умовами якого ОСОБА_1 передав ОСОБА_4 в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 .

В подальшому, до договору іпотеки неодноразово вносились зміни та договором про внесення змін від 02.10.2023 року до договору іпотеки внесені зміни в частині суми позики та строку її повернення.

Сторони підписали зазначені договори що свідчить про їх згоду із визначеними умовами.

Позивач звертаючись до суду з позовом не надав доказів, що він у спосіб, визначений договором виконав зобов`язання та повернув кошти. Крім того, в судовому засіданні позивач підтвердив, що він після 02.10.2023 року не повертав грошові кошти відповідачу за договором позики.

У зв`язку з неповерненням позивачем суми позики, 12.06.2024 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тавлєєв А.В. вчинив виконавчий напис за яким запропонував звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 в рахунок несплаченої в строк заборгованості за договором позики, посвідченим Зимою Н.Ф., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 22.02.2021 року за реєстровим номером 283, в сумі 5 698 000,00 грн., що становить еквівалент 140 000,00 доларів США, в загальній сумі 5 698 000,00 грн., що становить еквівалент 140 000,00 доларів США.

Виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за №689.

Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Яцишин А.М. 17.06.2024 року відкрив виконавче провадження №75309617 з примусового виконання зазначеного виконавчого напису.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 19 частини 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

У відповідності до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Як передбачено ст.88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до п. 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Крім того, відповідно до п.1-1 зазначеного Переліку, Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання.

Для одержання виконавчого напису подаються:

а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору;

б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання;

в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості;

г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання;

ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу.

При зверненні до суду з позовом позивач зазначив, що відсутні докази отримання ним повідомлення про намір вчинити виконавчий напис. Щодо зазначеного варто звернути увагу на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання зазначених вище нормативних актів, 25.12.2023 року та 29.01.2024 року позивачу направлялись вимоги про усунення порушення та сплату боргу за договором позики. Однак вказані вимоги позивач не отримав.

Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися:

дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис;

найменування та адреса стягувача;

найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб);

строк, за який провадиться стягнення;

суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення;

розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника;

номер, за яким виконавчий напис зареєстровано;

дата набрання юридичної сили;

строк пред`явлення виконавчого напису до виконання.

Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса.

Як вбачається, у виконавчому написі дійсно не вказано період за який він вчинено. Однак суд вважає, що не зазначення періоду за який вчинено виконавчий напис не впливає на відповідність виконавчого напису вимогам діючого законодавства, оскільки звернуто стягнення на іпотечне майно лише в рахунок суми боргу, відсотки не нараховувались.

Згідно ст.12 та ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з дотриманням вимог чинного законодавства, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.4, 77-81, 141, 263, 265ЦПК України, суд -

вирішив:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Яцишин Андрій Миколайович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 02 травня 2025 року

Суддя: Н.Г. Притула