ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 677/806/24

Провадження № 22-ц/820/1112/25

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.,

розглянув в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України цивільну справу № 677/806/24 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на заочне рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 10 березня 2025 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У травні 2024 року АТ «Акцент-Банк» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором б/н від 02 вересня 2018 року в розмірі 34 781 грн. 82 коп., яка складається з наступного: 23 915 грн. 60 коп. - заборгованість за кредитом, 10 866 грн. 22 коп. - заборгованість по відсотках, а також стягнути з відповідача 3 028 грн. судового збору.

Свої вимоги банк обґрунтовував тим, що 02 вересня 2018 року ОСОБА_1 приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі вказаної Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в A-Банку відповідачем ініційовано встановлення кредитного ліміту на банківський рахунок та отримання платіжної картки, як засобу доступу до зазначеного рахунку. Відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку.

Окрім того, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Анкета-Заява про приєднання до Умов та Правил надання Банківських послуг у A-Банку разом з Умовами та правилами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між ним та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві.

Таким чином, АТ «Акцент -Банк» свої зобов`язання за договором та угодою виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі, відповідно до умов договору. Проте відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав.

Заочним рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 10 березня 2025 року в задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись із таким рішенням, АТ «Акцент-Банк» подало апеляційну скаргу, вважає рішення суду першої інстанції незаконним, прийнятим всупереч норм процесуального права, ухваленим з неправильним застосуванням норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Апелянт вважає висновок суду першої інстанції про відсутність підпису відповідача на Тарифах та Умовах і Правилах надання банківських послуг безпідставним, оскільки ОСОБА_1 своїм підписом в Анкеті-Заяві факт ознайомлення з Умовами і Правилами надання банківських послуг в банку і погодився з ними, оскільки даний договір є договором оферти. Крім того, відповідач користувався кредитними коштами, що також є підтвердженням про його ознайомленні і прийняття умов кредиту. Також ОСОБА_1 був ознайомлений з умовами надання банківських послуг, підписавши за допомогою електронного підпису Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», в якому чітко зазначені всі умови кредитування, строки, процентна ставка. Паспорт підписано боржником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, номер якого було направлено на особистий номер ОСОБА_1 , який був вказаний в Анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Таким чином, на думку апелянта, позивачем доведено розмір існуючої кредитної заборгованості в повному обсязі, надавши необхідні докази щодо досягнення між сторонами згоди щодо всіх істотних умов договору, крім того розмір заборгованості підтверджено і наданим банком розрахунком, який не був спростований в ході розгляду справи. Також, зазначає, що сумніви суду першої інстанції щодо розрахунку заборгованості є необґрунтованими, оскільки на підтвердження вірності розрахунку банк надавав банківську виписку.

Тому з врахування вищезазначеного АТ «Акцент-Банк» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю та вирішити питання щодо сплати судового збору.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 375 Цивільного процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так судом встановлено, що 02 вересня 2018 року ОСОБА_1 підписано анкету-заяву б/н про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», у анкеті-заяві відповідач засвідчив, що він ознайомився з договором про надання банківських послуг і погодився з його умовами.

Відповідно до довідки А Банку за картами ОСОБА_1 було відкрито рахунок № НОМЕР_1 та видано наступні картки № НОМЕР_2 строком дії до березня 2022 року та № НОМЕР_3 строком дії до грудня 2024 року.

Згідно довідки за лімітами АТ «Акцент-Банк», встановив ОСОБА_1 кредитний ліміт у розмірі 5 000 грн. який 24 січня 2020 року був збільшений до 35 000 грн. та в подальшому зменшений.

За розрахунком заборгованості за договором б/н від 02 вересня 2018 року, станом на 17 квітня 2024 року відповідач має кредитну заборгованість в розмірі 34 781 грн. 82 коп., яка складається з наступного: 23 915 грн. 60 коп. - заборгованість за кредитом, 10 866 грн. 22 коп. - заборгованість по відсоткам.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Згідно з ч.ч. 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнута згода.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із недоведеності Банком укладення із ОСОБА_1 договору про надання банківських послуг на умовах, що зазначені у позові і матеріали справи не містять доказів щодо істотних умов укладеного сторонами кредитного договору: розміру кредиту, строки та порядок його повернення, а наданий позивачем розрахунок заборгованості та виписка по особовому рахунку підтверджують сплату відповідачем отриманих коштів, добровільне поповнення останнім карткового рахунку, тобто, в тіло кредиту зараховано суму фактично використані кошти відповідачем, в тому числі автоматичні (регулярні) платежі та погашені за рахунок кредитного ліміту відсотки.

Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції погоджується, вважає їх законними та обґрунтованими.

Звертаючись до суду з позовом, АТ «Акцент-Банк» посилалося на те, що між сторонами був укладений кредитний договір, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, однак належним чином взятті на себе зобов`язання за цим договором не виконував, у зв`язку з чим утворилась заборгованість.

На підтвердження вказаних обставин, АТ «Акцент-Банк» надало суду: анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в А Банку від 02 вересня 2018 року, розрахунок заборгованості за кредитним договором №б/н від 02 вересня 2018 року станом на 17 квітня 2024 року, паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», довідку за карткою та лімітами, тарифи користування кредитною карткою «Універсальна», «Універсальна GOLD», та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк».

Проте, як вбачається з матеріалів справи надана анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку від 02 вересня 2018 року не містить жодної інформації про те, за отриманням яких саме послуг звернувся до банку відповідач. Також анкета-заява не містить відомостей щодо домовленості сторін про встановлення розміру кредиту, терміну його повернення, розміру та підстав для нарахування процентів, комісії та неустойки за порушення зобов`язання та їх розміру.

Надані позивачем на підтвердження позовних вимог Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» та Тарифи користування кредитною карткою «Універсальна», «Універсальна GOLD» не підписані відповідачем, а матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяги з тарифів та умов розумів відповідач, ознайомився та погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку.

У зв`язку з цим до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила частини 1 статті 634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд в постанові від 03 липня 2019 року (справа №342/180/17, провадження №14-131цс19), яка згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися нижчестоящими судами при застосуванні норм права.

Твердження АТ «Акцент-Банк» про неправомірність застосування судом першої інстанції указаного правового висновку касаційного суду є безпідставними.

Роздруківка з тарифами за користування кредитною карткою «Універсальна», «Універсальна GOLD» не містить підпису позичальника щодо ознайомлення з ними, в той же час довідка за картою та довідка за лімітами також не містить об`єктивних і достатніх даних щодо всіх істотних умов укладеного сторонами договору.

Таким чином, АТ «Акцент-Банк» не довело укладення з ОСОБА_1 договору про надання банківських послуг на умовах, які зазначені в позові.

Також суд відхиляє і посилання апелянта на ту обставину, що доказом досягнення між сторонами згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору є підписаний відповідачем паспорт споживчого кредиту, оскільки зі змісту цього документу вбачається, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо.

У розділі 4 вказаного паспорту зазначено, що реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит.

Отже, зазначений паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача.

Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (паспорт споживчого кредиту), є пропозицією до укладення кредитного договору (офертою) та не заміняє собою відповідні умови договору кредиту (постанова Верховного Суду від 23.05.2022 року у справі №393/126/20).

Як зазначає Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові, якщо фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, то відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, а тому з ОСОБА_1 підлягають стягненню лише сума фактично отриманих та неповернутих коштів.

Проте суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вказати, що на підставі анкети-заяви від 02 вересня 2018 року відповідач отримав кредитні кошти та відповідно до банківської виписки по рахунку від 17 квітня 2024 року вбачається, що ОСОБА_1 користувався кредитними коштами, періодично погашаючи заборгованість.

Банківська виписка з рахунку позичальника є належним та допустимим доказом у справі, що підтверджує рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщує записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій, то виписка за картковим рахунком може бути належним доказом щодо заборгованості за кредитним договором.

Враховуючи вищезазначену інформацію, яка міститься у виписці по рахунку ОСОБА_1 суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що сума фактично отриманих коштів позичальником була повернута в повній мірі, тому станом на дату звернення до суду у ОСОБА_1 відсутня заборгованість перед банком за кредитним договором з фактично отриманих та неповернутих коштів, в зв`язку з чим відсутні підстави для стягнення будь - якого розміру заборгованості з огляду на встановлені обставини справи.

Таким чином, суд першої інстанції правильно визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини та обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог.

Не спростовують висновків суду й інші доводи апеляційної скарги.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки ним правильно встановлено обставини справи та визначено з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини, внаслідок чого доводи апеляційної скарги про те, що суд неповно встановив обставини справи, тому невірно прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, є помилковими.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 10 березня 2025 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14 травня 2025 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова