ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2025 року м.Суми

Справа №587/2278/24

Номер провадження 22-ц/816/685/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Рунова В. Ю.

сторони:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» адвоката Тараненка Артема Ігоровича

на заочне рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 09 вересня 2024 року, в складі судді Фоменко І.М., ухвалене в м. Суми,

в с т а н о в и в:

24 червня 2024 року ТОВ «ФК «ЕЙС», через свого представника адвоката Тараненка А.І., звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 12400 грн. Судові витрати просив покласти на відповідача, в тому числі і витрати на правничу допомогу.

Заочним рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 09 вересня 2024 року позовні вимоги ТОВ «ФК «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором № 00-8040292 від 20 травня 2023 року в розмірі 12400 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» витрати за оплату судового збору в розмірі 2422 грн 40 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням в частині відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу, представник ТОВ «ФК «ЕЙС» адвокат Тараненка А.І., подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, порушення судом норм процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині відмови в задоволенні вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Суд не звернув уваги, що в позовній заяві, згідно вимог ст. 134 та п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, було зазначено попередній орієнтований розмір витрат на правничу допомогу, як вимагає процесуальний закон. Суд першої інстанції ухвалив рішення про відмову у стягненні витрат на правничу допомогу у зв`язку з ненаданням квитанції про їх сплату, однак такого платіжного документа ще не існувало, так як за умовами договору (п.3.6.) сума гонорару. якщо вона буде стягнута на користь клієнта, сплачується на користь адвоката не пізніше 10 числа місяця наступного за місяцем після фактичного отримання коштів на рахунок клієнта. Тобто, рахунок на оплату послуг адвоката направляється клієнту уже після ухвалення рішення і може бути сплачений протягом терміну, встановленого договором.

Звертає увагу, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, не доведення вимог стосовно співмірності витрат із складністю та обсягом відповідної роботи, часом затраченим на виконання робіт. Вказує, що виходячи із принципу диспозитивності, враховуючи відсутність клопотання відповідачки про зменшення витрат на правничу допомогу, підстави для самостійного вирішення судом питання про зменшення цих витрат відсутні.

В іншій частині рішення суду не оскаржується, тому на підставі ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.

Відзив на апеляційну скаргу відповідачем не подано.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду в оскаржуваній частині не відповідає.

Суд першої інстанції, задовольнивши позовні вимоги ТОВ «ФК «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за наявності в позовній заяві орієнтовного розрахунку суми судових витрат та клопотання про відшкодування витрат позивача на професійну правничу допомогу, керуючись положеннями ст. 137 ЦПК України, за відсутності доказів понесення позивачем таких витрат, відмовив у задоволенні такого клопотання.

Однак, колегія суддів не може повністю погодитися з таким висновком суду.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 141 ЦПК України визначено порядок розподілу судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, п. 1 ч. 3 ст. 133 та ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до роз`яснень п. 48 постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, розрахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Із змісту наведеної норми вбачається, що питання про стягнення судових витрат вирішується судом при вирішення спору по суті на підставі поданих доказів. Винятком із даного правила є випадок, коли сторона у справі, до закінчення судових дебатів, заявила про стягнення судових витрат та надала відповідні докази.

Із матеріалів справи вбачається, що клопотання про стягнення судових витрат заявлялося в позовній заяві та наводився орієнтовний розрахунок витрат позивача на правничу допомогу.

Так, професійна правнича допомога надавалася позивачу ТОВ «ФК «ЕЙС» адвокатським бюро «Тараненко та партнери» на підставі Договору про надання правничої допомоги №16/0524-01 від 16 травня 2024 року та Додаткової Угоди №1 від 16 травня 2024 року (а.с. 42, 44).

У розділі 3 Договору обумовлено порядок оплати послуг адвокатського бюро, зокрема, сума гонорару, якщо вона буде стягнута на користь клієнта сплачується на користь адвоката не пізніше 10 числа місяця наступного за місцем фактичного отримання коштів на рахунок клієнта.

Факт надання обумовлених Договором послуг підтверджується Актом прийому-передачі наданих послуг від 16 травня 2024 року (а.с. 41).

Як вбачається, позивачем та адвокатом було обумовлено у Договорі, що рахунок на оплату послуг адвоката направляється клієнту уже після ухвалення рішення і може бути сплачений протягом терміну, встановленого договором.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та не врахував положення ч. 8 ст. 141 ЦПК України, і за наявності клопотання в позовній заяві про відшкодування витрат позивача на професійну правничу допомогу, дійшов передчасного висновку про відмову у відшкодуванні понесених позивачем судових витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції.

На підставі п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України у зв`язку з неповним з`ясуванням судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушенням норм процесуального права, рішення суду в частині вирішення питання про відшкодування витрат позивача на правничу допомогу підлягає скасуванню, а клопотання позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи у суді першої інстанції, у розмірі 5000 грн підлягає задоволенню.

При задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ч.ч. 1, 2, п. 1 ч. 3 ст. 133, ст. 137, ч.ч. 2, 8 ст. 141 ЦПК України, підлягає задоволенню клопотання представника позивача про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу в апеляційному суді у розмірі 2000 грн.

Колегія суддів не вбачає підстав для відшкодування позивачу судового збору сплаченого за апеляційний перегляд справи, оскільки вимоги про розподіл судових витрат не відносяться до позовних та не впливають на розмір ставки судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, а також враховуючи, що розмір судового збору за подання скарги на рішення суду залежить від суми судового збору, що підлягав сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги (крім оскарження ухвали суду з процесуальних питань), то і підстави вимагати сплати судового збору за подання апеляційної на рішення суду щодо розподілу судових витрат відсутні.

Враховуючи те, що сплата судового збору за подання заяви про розподіл судових витрат не передбачена, судовий збір за оскарження рішень суду щодо розподілу судових витрат у будь-якій формі сплачуватись не повинен, тому позивач не позбавлений можливості звернутися на підставі ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» із заявою про повернення судового збору сплаченого при поданні апеляційної скарги.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» адвоката Тараненка Артема Ігоровича задовольнити.

Заочне рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 09 вересня 2024 року скасувати в частині вирішення питання про відшкодування витрат на правничу допомогу та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» 5000 гривень витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції та 2000 гривень витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: Ю. О. Філонова

В. Ю. Рунов