УХВАЛА

про заміну стягувача у виконавчому провадженні

28.04.2025

Справа № 2-531/10

Провадження № 6/522/128/25

Приморський районний суд м. Одеси у складі: головуючого судді - Ярема Х.С., сторони - не з`явились, розглянув заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укртехфінанс» про заміну стягувача виконавчого провадження, заінтересовані особи боржники - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

ВСТАНОВИВ:

24.01.2025 ТОВ «Укртехфінанс» звернулося до суду з заявою про заміну стягувача у виконавчих листах, виданих у цивільній справі № 2-531/10 на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16.04.2014.

07.04.2025 заява прийнята до розгляду. Учасники справи повідомлені, не з`явилися.

Судом встановлено.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16.04.2014 у справі № 2-531/10 стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 солідарно на користь ПАТ УкрСиббанк заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №0 від 26.07.2006 в розмірі 621 919,10 швейцарських франків. Виконання рішення здійснювати в гривневому еквіваленті за курсом встановленим НБУ на день виконання рішення суду.

12.07.2024 між АТ «Укрсиббанк» (клієнт) та ТОВ «ФК «Укртехфінанс» (фактор) укладено Договір факторингу № 12/07/2024 за яким клієнт відступив фактору право вимоги до боржників, зокрема, за Кредитним договором №0 від 26.07.2006 на суму боргу 612 550,48 швейцарських франків та суму процентів 975 410,57 швейцарських франків.

Згідно з п.4.1 Договору факторингу право власності та права вимоги вважається таким, що перейшло від клієнта до фактора, та право вимагати від боржника виконання всіх зобов`язань в межах відступлених прав вимоги у фактора виникає з моменту підписання Акту приймання-передачі прав вимоги (Додаток 2 до цього Договору).

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Під процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні слід розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків від правопопередників до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.

Підставами правонаступництва є смерть громадянина, що був стороною виконавчого провадження, оголошення його померлим, реорганізація юридичної особи, відступлення права вимоги, переведення боргу (глава 47 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, за змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Аналіз норм, зокрема, пунктів 1, 2 частини 1 статті 512 ЦК України дає підстави для висновку, що в разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора. Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги (постанова ВС від 01.04.2020 у справі № 344/14408/15-ц).

По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку із заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).

Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і за відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-1383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Ураховуючи викладене, задоволення заяви про заміну сторони правонаступником здійснюється судом відповідно до норм матеріального і процесуального права, які не передбачають право суду надавати на цій стадії оцінку оспорюваним правочинам, що буде порушувати презумпцію їх правомірності (стаття 204 ЦК України).

Отже, при вирішенні питання про заміну сторони у виконавчому провадженні суд перевіряє лише наявність правонаступництва у матеріальних відносинах, а не його обсяг.

Розглядаючи заяву про заміну сторони виконавчого провадження, суд має встановити достатність поданих заявником матеріалів для здійснення відповідної заміни. При цьому суд оцінює також достовірність поданих на підтвердження факту правонаступництва матеріалів, зокрема договорів, інших правочинів тощо, в тому числі на предмет їх нікчемності (постанова ВС від 29.12.2020 у справі № 0910/2-103/2011).

Заявник надає суду копію укладеного 12.07.2024 між АТ «Укрсиббанк» (клієнт) та ТОВ «ФК «Укртехфінанс» (фактор) Договору факторингу № 12/07/2024, за яким клієнт відступив фактору право вимоги до боржників, зокрема, за Кредитним договором № 0 від 26.07.2006 на основну суму боргу 612 550,48 швейцарських франків та суму процентів 975 410,57 швейцарських франків. Згідно з п.4.1 Договору факторингу право власності та права вимоги вважається таким, що перейшло від клієнта до фактора, та право вимагати від боржника виконання всіх зобов`язань в межах відступлених прав вимоги у фактора виникає з моменту підписання Акту приймання-передачі прав вимоги (Додаток 2 до цього Договору).

Також заявник надав копію підписаного сторонами договору факторингу Акту від 12.07.2024 приймання-передачі прав вимоги у вигляді Додатку 2 до цього Договору факторингу. Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що ТОВ «ФК «Укртехфінанс» надало достатні докази, які підтверджують факт правонаступництва для здійснення відповідної заміни сторони виконавчого провадження. Отже, заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 442 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укртехфінанс» про заміну стягувача виконавчого провадження - задовольнити.

Заміну стягувача Акціонерне товариство «Укрсиббанк» у виконавчих листах, виданих у цивільній справі №2-531/10 на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16.04.2014 на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укртехфінанс» ().

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку у п`ятнадцяти денний строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ярема Х.С.