Справа № 545/5402/24
Провадження № 2-о/545/30/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.05.2025 Полтавський районний суд Полтавської області в складі :

головуючого судді Цибізової С.А.,

з участю секретаря Мамишевої А.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Полтава цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Полтавський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ІНФОРМАЦІЯ_1 , військова частина НОМЕР_1 , Служба у справах дітей виконавчого комітету Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області, про встановлення факту батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини, -

в с т а н о в и в :

Заявник звернулася до суду з заявою про встановлення факту батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини в обґрунтування якого посилалася на те, що у 2010 році познайомилася з ОСОБА_2 з яким почала зустрічатися та проживати разом. У шлюбі не перебували. На весні 2013 року, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень був зроблений за прізвищем заявника, ім`я та по батькові батька дитини були записані на підставі ч.1 ст.135 СК України. У липні 2024 року стало відомо про те, що ОСОБА_2 , який є біологічним батьком ОСОБА_3 був призваний на військову службу та у жовтні 2024 року під час виконання бойового завдання зник безвісти. Відсутність документального підтвердження батьківства ОСОБА_2 щодо дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , позбавляє заявника можливості у встановленому законом порядку звернутися до військової частини з заявою про виплату грошового забезпечення безвісно зниклого військовослужбовця, а також позбавляє дитину можливості отримати всі інші пільги та соціальні гарантії, передбачені чинним законодавством.

Також зазначала, що чиним законодавством України процедура встановлення факту батьківства за особою, яка зникла безвісті не передбачено, тому вважала, що у даному випадку повинні за аналогією застосовуватись норми щодо встановлення факту батьківства за померлою особою.

Просила встановити факт батьківства ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; внести зміни до актового запису №04 від 15.03.2013 про народження ОСОБА_3 , зробленого виконавчим комітетом Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області в якому в графі відомості про батька вказати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Заявник та її представник у судовому засіданні заяву підтримали та просили задовольнити в повному обсязі.

Представники заінтересованих осіб Полтавського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ІНФОРМАЦІЯ_4 у судове засідання не з`явилися, заяв про розгляд справи без їхньої участі не надали.

Представник заінтересованої особи військової частини НОМЕР_1 у судове засідання не з`явився, заяви про розгляд справи без його участі не надав. Направив до суду письмові пояснення та просив залишити заяву без розгляду, посилаючись на те, що з наявних доказів у справі встановити факт батьківства ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , над його неповнолітньою дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не представляється можливим, оскільки останній 12.10.2024 зник безвісти, а у разі незадоволення такого клопотання у задоволені заяви відмовити.

Представник заінтересованої особи Служби у справах дітей виконавчого комітету Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області у судове засідання не з`явилася, попередньо надавши заяву про розгляд справи без її участі, при прийнятті рішення поклалась на розсуд суду.

Суд, заслухавши заявника та її представника, дослідивши матеріали справи, дійшов до таких висновків.

Згідно зі свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 , ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 15.03.2013 Виконавчим комітетом Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області складений відповідний актовий запис №04, батько ОСОБА_4 , громадянин України, а ОСОБА_5 , громадянка України, є матір`ю (а.с.19).

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 СК України №3 від 06.11.2024 запис відомостей про батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яким значиться ОСОБА_4 внесено відповідно до ч.1 ст.135 СК України (а.с.20).

Відповідно до витягу з наказу Міністерства оборони України від 02.11.2024 №3906, сповіщення ІНФОРМАЦІЯ_5 від 17.10.2024 №1122827 ОСОБА_2 під час виконання бойового завдання зник безвісти 12.10.2024 (а.с.27, 35-36).

Згідно з витягом з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин №75 від 30.01.2025 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зник на території бойових дій, особа рядового або начальницького складу; дата набуття статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин: 15.01.2025 (а.с.153).

Протокольною ухвалою суду 07.05.2025 у залишенні позову без розгляду за клопотанням військової частини відмовлено, оскільки, зокрема, обставини щодо виникнення спору про право з боку заінтересованої особи яка подала клопотання не наведено та судом не встановлено, а також у зв`язку з тим, що посилання заінтересованої особи на недоведеність вимог заяви відповідно до норм ЦПК України не є підставою для залишення заяви без розгляду.

Разом з тим, під час ухвалення судового рішення судом встановлено наявність інших підстав для залишення заяви без розгляду.

Так, у даній заяві в обґрунтування встановлення факту батьківства заявник посилалась на те, що ОСОБА_2 зник безвісти та просила застосувати аналогію закону.

Згідно з ч.9 ст.10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

У постанові від 08 червня 2022 року у справі N 2-591/11 (провадження № 14-31цс21) Велика Палата Верховного Суду наголосила на тому, що необхідність інституту аналогії (аналогії закону та аналогії права) полягає в тому, що закон призначений для його застосування в невизначеному майбутньому, але законодавець, встановлюючи регулювання, не може охопити всі життєві ситуації, які можуть виникнути. Отже, якщо певні цивільні процесуальні відносини не врегульовані ЦПК України, вони регулюються тими правовими нормами, що регулюють подібні за змістом процесуальні відносини. Ці правила є універсальними, тому що вони розраховані на врегулювання усіх цивільних процесуальних відносин у разі наявності прогалин у цивільному процесуальному законодавстві. Водночас під час застосування правил про аналогію закону варто, насамперед з`ясувати характер спірних суспільних відносин. Якщо спірні відносини є цивільними процесуальними відносинами, прогалина в законодавстві буде мати місце тоді, коли у ЦПК України немає норми права, спрямованої на врегулювання таких спірних відносин. Для застосування аналогії закону потрібно віднайти в актах цивільного процесуального законодавства правову норму, яка регулює подібні за змістом цивільні процесуальні відносини. Нормами Цивільного процесуального законодавства України не врегульовано питання про встановлення факту батьківства за особою, яка зникла безвісти за особливих обставин.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 08 червня 2022 року по справі № 2- 591/11 (провадження № 14-31цс21, п. 78-82) зазначила, зокрема, що необхідність інституту аналогії (аналогії закону та аналогії права) випливає з того, що закон призначений для його застосування в невизначеному майбутньому, але законодавець, встановлюючи регулювання, не може охопити всі життєві ситуації, які можуть виникнути. Крім того, життя перебуває у постійному русі, змінюється і розвивається, внаслідок чого виникають нові життєві ситуації, які законодавець не міг передбачити під час ухвалення закону. Суд застосовує аналогію закону і аналогію права тоді, коли на переконання суду певні відносини мають бути врегульовані, але законодавство такого регулювання не містить, внаслідок чого наявна прогалина в законодавчому регулюванні; тому відсутність у процесуальних кодексах положень про процесуальну аналогію не є перешкодою для застосування такої аналогії.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2020 у справі № 2-591/11 зазначено, що суд застосовує аналогію закону і аналогію права тоді, коли на переконання суду певні відносини мають бути врегульовані, але законодавство такого регулювання не містить, внаслідок чого наявна прогалина в законодавчому регулюванні. Зазначені висновки стосуються як матеріального, так і процесуального права. Саме застосування аналогії у процесуальному праві в певних випадках дає змогу ухвалити справедливе рішення. Наприклад, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 905/1956/15 (провадження № 12-62гс19, пункт 6.27) застосування аналогії дозволило замінити одного відповідача двома, що і забезпечило справедливість постанови. Тому відсутність у процесуальних кодексах положень про процесуальну аналогію не є перешкодою для застосування такої аналогії;

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 640/23179/19 зазначив, що відповідно до частини шостої статті 7 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Згідно з ч.6 ст.294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Відповідно до положень ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 135 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.

Тлумачення статті 130 СК України свідчить, що закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 червня 2024 року в справі № 672/915/23 (провадження № 61-3583св24) зазначено, що статтею 130 СК України передбачено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу, зокрема матір`ю дитини.

Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства відповідно до частини першої статті 130 СК України є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері та смерть того, батьківство кого встановлюється, або оголошення його померлим.

Та обставина, що питання визнання батьківства за рішенням суду відповідно до статей 128, 129 СК України не вирішувалось за життя такої особи, не є перешкодою для застосування статті 130 СК України.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 17 лютого 2021 року в справі № 373/2257/18 (провадження № 61-15136св20), від 15 квітня 2021 року в справі № 361/2653/15 (провадження № 61-2239св21).

З аналізу вищенаведених норм законодавства вбачається, що у даній справі підстави для застосування аналогії закону чи аналогію права відсутні, оскільки законодавець врегулював відносини та передбачив, що факт батьківства встановлюється в окремому провадженні якщо запис про батька дитини у книзі записів народжень здійснено відповідно до ч.1 ст. 135 СК України та настала смерть того батьківство кого встановлюється або оголошення його померлим. Натомість, у разі зникнення особи безвісти за особливими обставинами застосовується конструкція позову про визнання батьківства (ст.128 СК України).

Подібні за своїм змістом висновки викладені в ухвалі Верховного Суду від 18.04.2025 по справі №208/15131/24.

Верховний Суд у постанові від 09.04.2025 по справі №213/1448/24 з подібних правовідносин, зазначив, що суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про залишення заяви про встановлення факту батьківства військовослужбовця зниклого безвісті, проте помилково навели мотиви про необхідність залишення заяви без розгляду з підстав того, що встановлення даного факту свідчить про можливість виникнення зміни або припинення прав та обов`язків третіх осіб , а також з підстав того, що Міністерство оборони України заперечувало проти задоволення заяви. Натомість у цій справі Верховний Суд виснував, зокрема, що відсутність судового рішення про визнання особи померлим, а також відсутність належних доказів його смерті виключає можливість звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства в порядку окремого провадження на підставі ст.130 СК України.

Таким чином, суд дійшов висновку, що факт батьківства, про встановлення якого просить заявник, не підлягає встановленню у порядку окремого провадження, оскільки ОСОБА_2 вважається зниклим безвісти, а не померлим, що виключає можливість звернення до суду із заявою про встановлення батьківства в порядку окремого провадження, тому із заяви вбачається спір про право, який підлягає вирішенню в порядку позовного провадження.

Враховуючи, що заявлені заявником вимоги не підлягають судовому розгляду в окремому провадженні, відповідно, такий спір належить вирішувати у порядку позовного провадження, а тому суд вважає, що заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, слід залишити без розгляду, роз`яснивши заявнику, що вона вправі звернутися до суду із позовом у порядку позовного провадження.

Керуючись ст. 294, 315 ЦПК України,

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини залишити без розгляду.

Роз`яснити заявнику, що вона має право звернутися з позовом на загальних підставах у порядку позовного провадження.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: С. А. Цибізова