ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 632/95/24 Головуючий суддя І інстанції Кочнєв О. В.
Провадження № 22-ц/818/88/25 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Справи у спорах, що виникають із сімейних відносин, з них
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2025 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії Пилипчук Н.П., Шабельнікова С.К.,

за участю секретаря судового засідання Холод М.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 10 квітня 2024 року по справі №632/95/24, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову, на стороні позивача орган опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради Лозівського району Харківської області, про усунення перешкод у спілкуванні з онуком, визначення порядку участі у вихованні та спілкуванні з онуком,

в с т а н о в и в :

11.01.2024 року позивачка звернулася до суду із позовом, в якому просила суд:

- зобов`язати відповідачку не чинити позивачці перешкоди у спілкуванні з онуком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- визначити порядок участі та спілкуванні позивачки з онуком шляхом визначення наступного порядку таких дій: щотижня з 17 години 00 хвилин п`ятниці до 17 години 00 хвилин неділі за адресою місця реєстрації позивачки; по п`ять днів щорічних осінніх, зимових та весняних канікул; один місяць літніх канікул (визначення місяця - за погодженням з відповідачкою) для можливості оздоровлення за межами місця проживання та можливістю виїзду за кордон, а також можливість спілкування позивачки з онуком телефонним або інтернет зв`язком три рази на тиждень у вільний від занять час (понеділок, четвер, неділя).

Підставою цього вказала те, що відповідачка чинить їй перешкоди у такому спілкуванні станом на час звернення до суду за наявності рішення третьої особи по справі від 03.03.2023 року №А23/09-15/40 «Про усунення перешкод та встановлення днів побачень для прийняття участі у спілкуванні та вихованні малолітнього онука ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , його бабусі ОСОБА_1 ».

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 10 квітня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Усунуто перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні з онуком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом зобов`язання ОСОБА_2 не чинити перешкоди у такому спілкуванні, визначивши наступний порядок участі у вихованні та спілкуванні з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : кожний другий тиждень місяця у період часу з 17-00 години п`ятниці до 17-00 години неділі за адресою місця проживання ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , зобов`язавши саме ОСОБА_1 забирати дитину з місця його фактичного проживання та доставляти назад до місця фактичного проживання, за умови задовільного стану здоров`я, підтвердженням чого є виключно медична документація, оформлена в установленому порядку, обов`язок подання якої суд покладає на ОСОБА_2 . За відсутності відповідної медичної документації вважати стан здоров`я дитини задовільним з відповідними наслідками щодо спілкування.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за розгляд справи у суді у розмірі 1211,20 грн.

В іншій частині у стягненні судових витрат у вигляді судового збору відмовлено.

Частково відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції вказав, що визначені позивачкою вимоги щодо спілкування з онуком по 5 днів під час осінніх, зимових та весняних канікул, як і виїзд з дитиною поза межі держави з метою оздоровлення на цілий місяць під час літніх канікул не можуть бути задоволенні, оскільки в такому випадку позивачка фактично, з урахуванням спілкування з дитиною на протязі двох днів щотижня, буде мати у себе дитину усі осінні, зимові та весняні канікули, що не є нормальним по відношенню до відповідачки, яка є родичем для дитини першого ступеню споріднення та має відносно дитини, на відміну від позивачки, не тільки права, а й обов`язки з можливістю її притягнення до відповідальності за не виконання або не належне виконання вказаних обов`язків. Крім цього, враховуючи те, що позивачка бажає здійснювати спілкування з дитиною без присутності позивачки, вказане фактично буде приводити до позбавлення матері права на спілкування з дитиною, хоча саме вона несе відповідальність за неї відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства».

Доказів неналежної поведінки відповідачки щодо дитини суду надано не було, усні посилання позивачки на те, що найближчим часом третьою особою буде вирішуватися питання про позбавлення її батьківських прав та притягнення до адміністративної відповідальності щодо не виконання батьківських обов`язків суд відкидає, оскільки доказів вказаного факту суду надано не було.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням у частині відмови у позові, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, товариство просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивовано тим, що її вимоги про спілкування з онуком протягом канікул є обґрунтованими, оскільки дитина може спілкуватись з мамою та з бабусею по 5 днів за канікули.

Вказує, що батьки не можуть перешкоджати у здійсненні бабусею прав щодо виховання онуків. Саме збалансування наведених вище прав і гарантій має бути основою для належного виконання рішення суду про участь у спілкуванні дитини з дідом та бабою.

Вважає, що при розгляді позовних вимог про визначення порядку спілкування бабусі та дідуся із онуком обов`язковим є наявність письмового висновку органів опіки та піклування та їхня участь у судовому засіданні.

Звертає увагу, що онук з 31.01.2024 року не відвідує онлайн-уроки, за винятком 03.04.2024, коли був у неї, про що свідчить лист директора КЗ «Первомайського ліцею №2» Первомайської міської ради Харківської області від 18.04.2024 року. Не відвідує жодного гуртка, не має заінтересованості щось освоювати, чомусь навчитися, не спілкується з однолітками, і взагалі не буває на свіжому повітрі.

Відзиву на апеляційну скаргу надходило.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, суд апеляційної інстанції за відсутності належним чином повідомлених учасників справи, які у судове засідання не з`явилися, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню. З огляду на те, що оскаржується рішення суду лише в частині відмови у задоволенні позову, відповідно до ст. 367 ЦПК України решта рішення суду не перевіряється.

У статті 263 ЦПК України визначені наступні вимоги до законності і обґрунтованість судового рішення:

1. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

2. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

3. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

4. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

5. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Наведеним вимогам рішення суду відповідає.

Колегія суддів погоджується з вищевказаними мотивами суду, з яких суд частково відмовив у задоволенні позову, з наступних підстав.

Судом встановлено, що Позивачка є бабусею, а відповідачка матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтва про шлюб позивачки з ОСОБА_4 від 23.08.2002 року серії НОМЕР_1 (а.с.14), свідоцтва про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 серії НОМЕР_2 , який є батьком ОСОБА_3 (а.с.14) та свідоцтва про народження безпосередньо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.15).

Батько дитини ОСОБА_5 зник безвісти 04.02.2023 року на південній околиці м. Бахмут Донецької області під час виконання обов`язків військової служби при зіткненні з підрозділами збройних сил держави-агресора, що підтверджується сповіщенням ІНФОРМАЦІЯ_4 від 05.04.2023 року №515 (а.с.13).

Між сторонами склалися особисті неприязні стосунки.

Позивачка у період грудня 2023 року- січня 2024 року зверталася до ВП №1 Лозівського РВП ГУНП у Харківській області з приводу, на її думку, неналежного виконання відповідачкою своїх батьківських обов`язків відносно онука ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак жодних реакцій на дії відповідачки з боку органів поліції в особі представників ювенальної поліції не було, оскільки заяви позивачки були зареєстровані в журналі єдиного обліку без надання їм кваліфікації кримінального проступку чи кримінального правопорушення (а.с.11-12). Вказані рішення органу національної поліції України суду позивачкою оскарженні, зокрема у порядку ст.303 КПК України, не були.

Раніше 03.03.2023 року третя особа по справі на підставі висновку від №А23/09-15/40 визнала право позивачки на участь у вихованні та спілкуванні з онуком щотижня з 17 години п`ятниці до 17-00 неділі за умови задовільного стану її здоров`я (а.с.10, 32-33).

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини (частина восьма статті 7 СК України).

Статтею 257 СК України передбачено, що баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Тлумачення статті 257 СК України свідчить, що законодавець визначив механізм здійснення права баби та діда, прабаби, прадіда на виховання внуків і правнуків, який проявляється в: покладенні обов`язку на батьків чи інших осіб, з якими проживає дитина, не перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків; закріпленні права баби, діда, прабаби, прадіда у разі наявності перешкод у вихованні та спілкуванні із внуками, правнуками на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Частини п`ята та шоста статті 19 СК України передбачають, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частини п`ята та шоста статті 19 СК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта 263 ЦК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 липня 2020 року у справі № 295/13297/18 (провадження № 61-8094св20) вказано, що «законодавцем визначено механізм здійснення права баби та діда, прабаби, прадіда на виховання внуків і правнуків, який проявляється в: (а) покладенні обов`язку на батьків чи інших осіб, з якими проживає дитина, не перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків; (б) закріпленні права баби, діда, прабаби, прадіда у разі наявності перешкод у вихованні та спілкуванні із внуками, правнуками на звернення до суду з позовом про їх усунення (частини друга, третя статті 257 СК України).

Відповідно до статті 263 СК України спори щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішуються судом відповідно до статті 159 цього Кодексу. Виходячи з положень статті 159 СК України усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні - є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права.

Відповідно до частини другої статті 159 СК України суд визначає способи участі особи у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування».

За правилами частини другої статті 159 СК України суд визначає способи участі у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особистої прихильності дитини, її віку, стану здоров`я та інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 лютого 2019 року у справі № 607/13092/16-ц (провадження № 61-1713св17) зазначено, що будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням її інтересів. Відповідно до статті 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Відповідно до статті 263 СК України спір щодо участі баби та діда у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 СК України.

Тлумачення наведених норм матеріального права у системному поєднанні з прецедентними рішеннями ЄСПЛ дає апеляційному суду підстави вважати, що дід, баба має право на особисте спілкування з дитиною, а той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати йому спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

При цьому тривалість часу, проведеного дитиною з бабусею чи дідусем може бути важливим фактором у забезпеченні найкращих інтересів дитини (справа «Гокканнен проти Фінляндії», ЄСПЛ від 23 вересня 1994 року, справа «Мамчур проти України» ЄСПЛ від 16 липня 2015 року, справа «Крапівін проти Росії», ЄСПЛ від 12 липня 2016 року).

Установивши, що між сторонами склалися стосунки, які позбавляють позивача можливості вільно спілкуватися з онуком, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується апеляційний суд, у повній мірі врахував інтереси дитини, яка у її віці 7 років у першу чергу потребує уваги та виховного впливу її батьків, а також - права та бажання бабусі брати участь у вихованні та спілкуванні з онуком, яка з точки зору найкращих інтересів дитини у її гармонійному розвитку, апріорі мають субсидіарний характер по відношенню до ролі батьків у вихованні та утриманні дитини. За відсутності даних про неблагополучні відносини дитини з матір`ю чи її неспроможність забезпечити виховання, утримання та відпочинок дитини у безпечному середовищі під час канікул, - суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про достатність визначеної порядку участі позивачки у вихованні дитини та вільному спілкуванні з онуком поза межами канікул.

Визначаючи спосіб участі бабусі та дідуся у вихованні та спілкуванні з онукою, суд першої інстанції, врахував інтереси дитини, її вік, місце проживання та інші обставини, що мають істотне значення, а тому з огляду на наявний у даному випадку пріоритет матері у вихованні дитини обґрунтовано частково задовольнив позов та визначив порядок участі баби у спілкуванні та вихованні онука кожний другий тиждень місяця у період часу з 17-00 години п`ятниці до 17-00 години неділі. Такий порядок дійсно максимально наближений до інтересів дитини, позивача та відповідачки, та узгоджується з висновком органу опіки та піклування Виконавчого комітету Первомайської міської ради Харківської області від 03.03.2023 про визначення порядку участі бабусі та дідуся у вихованні та спілкуванні з онукою.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що з урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, ставлення до бабусі та дідуся, останні не позбавлені у майбутньому права на зміну встановленого судом способу участі у вихованні малолітньої онуки, що буде відповідати, насамперед, якнайкращим інтересам дитини.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявленого позову, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог статей12,13,81,89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам статей 263,264 ЦПК України, підстави для його скасування з мотивів, які викладені в апеляційній скарзі, відсутні.

Враховуючи викладене, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи скарги цього висновку не спростували, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 10 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складений 19 травня 2025 року.

Головуючий В.Б. Яцина

Судді колегії Н.П.Пилипчук

С.К.Шабельніков