Номер провадження: 22-ц/813/3758/25
Справа № 1527/2-354/11
Головуючий у першій інстанції Малиновський О.М.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
08.05.2025 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Коновалової В.А.,
суддів: Карташова О.Ю., Назарової М.В.,
за участю секретаря судового засідання Уманець А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 ,
на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2024 року,
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Укрфінанс груп» про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні, за участю АТ Райффайзен Банк Аваль, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 ,
Короткий зміст позовних вимог
Враховуючи зазначене, заявник просить суд постановити ухвалу якою замінити сторону (стягувача) у виконавчому провадженні № 62266160 з примусового виконання виконавчого листа № 1527/2-354/11, виданого 08.04.2015 року Суворовським районним судом міста Одеси, боржник ОСОБА_1 , з ОСОБА_6 на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Укрфінанс груп».
Задовольняючи заяву ТОВ «ФК «Укрфінанс груп» про заміну сторони у виконавчому провадженні, суд першої інстанції виходив із того, що наслідком визнання недійсним в межах справи № 523/9829/20 договорів відступлення прав вимоги за кредитним та іпотечним договорами, які (договори відступлення) були укладені між ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс груп» та ОСОБА_6 є відновлення фактичного та правового становища сторін цих договорів, яке існувало до укладання вказаних договорів відступлення, будь-яке юридичне значення вказаних договорів відступлення нівельовано за наслідками розгляду справи. Визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги № 12-02/20-3, укладеного 12 березня 2020 року між ТОВ «ФК «Укрфінанс груп» та ОСОБА_6 , свідчить що ОСОБА_6 є неналежним стягувачем в рамках відкритих виконавчих проваджень. Договір про відступлення права вимоги від 12 березня 2020 року не породжує жодних правових наслідків та посилання представника ОСОБА_1 адвоката Чапуріною С.І. на положення даного договору є безпідставні.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Чапуріна С.І., просить оскаржувану ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Укрфінанс груп» про заміну сторони у виконавчому провадженні відмовити, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального права.
Також скаржник стверджує, що судом не встановлено повернення ТОВ « ФК «Укрфінанс груп», у відповідності до вимог ч. 1 ст. 216 ЦК України, ОСОБА_6 суму у розмірі 1160100,0 грн, яка була сплачена за договором відступлення права вимоги, тобто не встановлено належними доказами повернення сторін у первісний стан та правонаступництво у розумінні вимог матеріального права.
Разом з тим, на думку скаржника, судом не враховано порушення ТОВ «ФК «Укрфінанс груп» строку на пред`явлення вимог кредитора та звернено уваги, що після визнання договору № 12-03/20/3 від 12 березня 2020 року недійсним, а саме 10 січня 2024 року, ТОВ «ФК «Укрфінанс груп» не пред`явило ніяких вимог до ОСОБА_1 як правонаступник та як кредитор. При цьому, зауваживши, що право на заміну сторони у виконавчому провадженні за виконавчим листом № 1527/2-354/11 у заявника сплинуло ще 26 грудня 2022 року, тобто після спливу трьох років з моменту укладення договору про відступлення права вимоги від 26 грудня 2019 року, укладеного між АТ «ОКСІ БАНК» та ТОВ «ФК «Укрфінанс груп» за кредитним договором від 14 травня 2007 року.
Також скаржник посилається на виключення ТОВ «ФК «Укрфінанс» з реєстру фінансових установ, що підтверджується рішення НБУ від 23 серпня 2024 року за № 21/1103-рк та відповіддю НБУ від 25 вересня 2024 року за № 250/09, тому у даному випадку у ТОВ «ФК «Укрфінанс» не виникає матеріального правонаступництва, оскільки не має права на здійснення фінансових операцій, а права вимоги за кредитним зобов`язанням передбачає, що кредитор зобов`язаний здійснювати фінансові операції за кредитним зобов`язання.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 09 січня 2025 року відкрито апеляційне провадження та роз`яснено АТ «Райффайзен Банк Аваль», ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 право на подання відзиву на апеляційну скаргу у відповідності до положень ст. 360 ЦПК України.
ТОВ «ФК «Укрфінанс груп» та його представник Розенбойм Ю.О. копію апеляційною скарги з додатками отримали в електронному кабінеті Електронного Суду 07 січня 2025 року, що підтверджується довідками.
Копію ухвали про відкриття провадження ТОВ «ФК «Укрфінанс груп» та його представник Розенбойм Ю.О., Чапуріна С.І., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , отримали в електронному кабінет Електронного Суду 13 січня 2025 року, що підтверджується довідками.
ТОВ «ФК «Укрфінанс груп», в інтересах якого діє представник Розенбойм Ю.О,, у відзиві на апеляційну скаргу зазначав про безпідставність посилання скаржника на пункти 2.2 та 2.3 договору відступлення права вимоги від 12 березня 2020 року, оскільки сам договір визнано недійсним, тому відповідно й вказані пункти також, при цьому, кредитний договір між скаржником та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» від 14 травня 2007 року та іпотечний договір від 14 травня 2007 року не визнавалися недійсними.
Також вказує на помилковість посилань скаржника про не встановлення судом першої інстанції факт повернення ОСОБА_6 , у відповідності до вимог ч. 1 ст. 216 ЦК України суми у розмірі 1160100,0 грн, сплаченої за договором відступлення права вимоги, оскільки факт повернення (зворотного набуття) ТОВ «ФК «Укрфінанс груп» прав вимоги до боржника є безпосереднім наслідком недійсності догорів переуступлення права вимоги між вказаним товариством та ОСОБА_6 .
Зазначає, що доводи апеляційної скарги про відсутність ліцензії також є помилковими, оскільки вказані права вимоги набуті ТОВ «ФК «Укрфінанс груп» в 2019 році в період наявності ліцензії на діяльність фінансової компанії, а тому дані права не можуть бути припинені в 2024 році за наведених скаржником підстав.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 31 січня 2025 року справу призначено до розгляду на 08 травня 2025 року.
ТОВ «ФК «Укрфінанс груп» та його представник Розенбойм Ю.О. судову повістку отримали в електронному кабінеті Електронного Суду 12 лютого 2025 року, що підтверджується довідками.
ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_8 отримали судові повітки у відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України.
Чапуріна С.І., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , судову повітку отримала в електронному кабінеті Електронного Суду 12 лютого 2025 року.
Одеський апеляційний суд ухвалою від 08.05.2025 року, яка занесена до протоколу судового засідання, долучив до матеріалів справи роздруківку з автоматизованої системи виконавчого провадження, яка є загальнодоступною інформацією, щодо відомостей про виконавче провадження № 62266160.
Представник ОСОБА_1 - адвокат Чапуріна С.І. в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримала.
Представник ТОВ «ФК «Укрфінанс груп» в судовому засіданні доводи апеляційної скарги не визнав.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Суд першої інстанції відхилив посилання представника ОСОБА_1 адвоката Чапуріної С.І. про пропущення ТОВ «Фінансова компанія Укрфінанс груп» строку звернення до суду із відповідною заявою, з підстав наявності відкритого виконавчого провадження за яким проводиться стягнення. Не прийняв до уваги посилання представника боржника про виключення з реєстру фінансових установ ТОВ «Фінансова компанія Укрфінанс груп» з 23.08.2024 року, оскільки це не має правового значення для проведення заміни сторони стягувача за діючим договором про відступлення права вимоги від 26.12.2019 року.
Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Стаття 129-1 Конституції України визначає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення (стаття 129 Конституції України).
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно з рішенням Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року в справі № 1-7/2013 виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.
Судом першої інстанції встановлено, що заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2013 року у справі № 1527/2-354/11 задоволено позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість на загальну суму 11 704 853,13 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 04 червня 2014 року заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2013 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 і ОСОБА_5 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість на загальну суму 11 704 853,13 грн. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 і ОСОБА_4 на користь банка заборгованість на загальну суму 11 704 853,13 грн. На виконання рішення судом 08.04.2015 року видано виконавчі листи по справі за № 1527/2-354/11.

Пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Із системного аналізу значної норми права вбачається, що заміна сторони виконавчого провадження (стягувача у виконавчому листі) її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги, правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

У постановах Верховного Суду від 02 листопада 2021 року № 905/306/17, від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі № 5026/886/2012 викладено висновки, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

Отже, суди беруть до уваги належні, допустимі і достовірні докази, сформовані в процесі відступлення права вимоги, що містять дані за кредитним договором, прав кредитора за якими набуває новий кредитор.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 року у справі № 2-7763/10 висловлено правову позицію про те, що «на стадії виконання судового рішення як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони у виконавчому провадженні як юридичному процесі правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 442 ЦПК України з урахуванням підстав, визначених статтею 55 ЦПК України. У цьому випадку приписи статті 442 ЦПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва у виконавчому провадженні, застосовуються разом з положеннями статті 55 ЦПК України.

Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється на підставі статті 55 ЦПК України, а в окремих випадках також на підставі частини п`ятої статті 442 ЦПК України. Відповідно, тільки до закінчення виконавчого провадження можна ставити питання про заміну сторони виконавчого провадження, а якщо виконавче провадження закінчене, то заміна відповідної сторони цього виконавчого провадження правонаступником є неможливою без його відновлення відповідно до умов законодавства.

Згідно з частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження визначається як завершальна стадія судового провадження. Таке розуміння виконавчого провадження відповідає практиці Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). Так у пункті 15 рішення ЄСПЛ у справі «Моргуненко проти України» від 6 вересня 2007 року (заява № 43382/02) вказується таке: «Суд зазначає, що провадження в суді та виконавче провадження є відповідно першою і другою стадією загального провадження (див. «Скордіно проти Італії» (Scordino v. Itali) (no. 1) [GC], no. 36813/97, п. 197). Таким чином, виконавче провадження не має бути відокремлене від судового і ці обидва провадження мають розглядатися як цілісний процес (див. «Естіма Джордж проти Португалії» (Estima Jorge v. Portugal), рішення від 21 квітня 1998 року, Report of Judgments and Decisions 1998-II, п. 35, та, з нових джерел, «Сіка проти Словаччини» (Sika v. Slovakia), N 2132/02, пп. 24-27, 13 червня 2006 року).».

Судом встановлено, що 26.12.2019 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило право вимоги за кредитним договором №014/0054/74/74610 від 14.05.2007р. та за договором іпотеки б/н від 14 травня 2007року за реєстровим № 1361 до АТ «ОКСІ БАНК».

Із матеріалів справи вбачається, що 26.12.2019 року між Акціонерним товариством «ОКСІ БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «УКРФІНАНС ГРУП» укладено договір відступлення права вимоги, за умовами якого банк відступає за плату новому кредитору належні йому права вимоги за кредитним договором, а новий кредитор замінює кредитора як сторону - кредитора у кредитному договорі та приймає на себе всі його права та обов`язки за кредитним договором. При цьому новий кредитор набуватиме статус правонаступника кредитора відповідно до чинного законодавства України, у виконавчому провадженні, пов`язаному з правом вимоги.

У пункті 1.1. договору відступлення права вимоги дано визначення термінам, які вживаються в цьому договорі: «боржник» - ОСОБА_1 , який є позичальником за кредитним договором, права вимоги за яким відступається новому кредитору; «кредитний договір» - кредитний договорі № 014/0054/74/74610 від 14 травня 2007 року (разом з додатками, а також додатковими угодами/договорами до нього), що укладені між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 ; іпотечний договір б/н від 14 травня 2007 року, укладений між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 , та посвідчений 14 травня 2007 року державним нотаріусом Шостої Одеської державної нотаріальної контори за реєстровим номером 1361.

Пунктом 3.2 договору відступлення права вимоги новий кредитор зобов`язується сплатити кредитору загальну вартість права вимоги, вказану в пункті 3.1 цього договору за будь-яких обставин, в тому числі у випадку виникнення обставин, передбачених п. 4.1.8., 2.3 цього договору, крім випадку, коли буде встановлено, що кредитний договір був визнаний недійсним до або у дату укладення цього договору.

В дату відступлення прав вимоги за кредитним договором згідно умов договору, кредитор передає, а новий кредитор зобов`язаний прийти документацію, про що складається Акт приймання-передачі за формою згідно з додатком № 3 до договору (п. 5.1. договору про відступлення права вимоги).

26 грудня 2019 року між АТ «ОКСІ БАНК» та ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП» складено акт приймання-передачі документації за договором відступлення права вимоги.

Ураховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП» набуло всіх прав за зобов`язанням ОСОБА_1 , які виникли за кредитним договором № 014/0054/74/74610 від 14.05.2007 року та за договором іпотеки б/н від 14 травня 2007 року за реєстровим № 1361

Посилання скаржника на пункт 2.2 договору про відступлення права вимоги від 26.12.2019 року є помилковим, з огляду на таке.

Пунктом 2.2. договору про відступлення права вимоги від 26.12.2019 року передбачено, що права вимоги переходять до нового кредитора в повному обсязі, безвідклично та без можливого зворотного відступлення (викупу).

Отже договором передбачено, що сторони договору АТ «ОКСІ БАНК» та ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП» не мають права зворотного відступлення (викупу).

У справі, яка переглядається відсутні обставини зворотного відступлення (викупу) між ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП» та АТ «ОКСІ БАНК».

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі договору відступлення права вимоги № 12-03/20/3 від 12.03.2020 року ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП» відступило своє право стягнення заборгованості за кредитним договором № 014/0054/74/74610 від 14.05.2007р. та звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду Апеляційного суду Одеської області від 04 червня 2014 року по справі №523/2-354/11 ОСОБА_6 .

З матеріалів справи вбачається, що 04.06.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 62266160 з примусового виконання виконавчого листа № 1527/2-354/11, виданого 08.04.2015 року Суворовським районним судом м. Одеси, про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_5 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість на загальну суму 11 704 853,13 грн та судові витрати у розмірі 1820 грн в рівних частках, боржник ОСОБА_1 .

Постановою Одеського апеляційного суду від 06 жовтня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 20 травня 2021 року скасовано. Ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, визнано недійсним договір відступлення прав вимоги № 12-02/20-3, укладений 12 березня 2020 року між ТОВ «ФК «Укрфінанс груп» та ОСОБА_6 , предметом якого є відступлення права вимоги за кредитним договором № 014/0054/74/74610, укладеним між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 14 травня 2007 року. Визнано недійсним договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки, укладений 12 березня 2020 року між ТОВ «ФК «Укрфінанс груп» та ОСОБА_6 , предметом якого є відступлення права вимоги за іпотечним договором б/н, укладеним між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 14 травня 2007 року. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 10 січня 2024 року по справі № 523/9829/20 (провадження № 61-12574 св 22) касаційна скарга ОСОБА_6 залишена без задоволення.

З автоматизованої системи виконавчого провадження, відомості із якої є загальнодоступними, вбачається, що як на час звернення ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП» із заявою про заміну сторони (стягувача) виконавчого провадження, так і на час розгляду справи в суді, ВП № 62266160 з примусового виконання виконавчого листа № 1527/2-354/11, боржник ОСОБА_1 перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. та здійснюються виконавчі дії.

Звертаючись до суду із заявою про заміну сторони (стягувача) у виконавчому провадженні № 62266160 ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП» посилається на те, що наслідком визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 12.03.2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс груп» та ОСОБА_6 є наявність у ТОВ «Укрфінанс Груп» всіх прав вимоги, набутих ним за договором від 26.12.2019 року відступлення права вимоги за кредитним договором №014/0054/74/74610 від 14.05.2007 року, що укладений між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 .

Застосовуючи статтю 216 ЦК України, Велика Палата Верховного Суду в пунктах 66-70 постанови від 20.07.2022 у справі № 923/196/20 зробила висновки, що за змістом абзацу першого частини першої статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює для сторін тих прав та обов`язків, які зумовлені його вчиненням, а породжує лише передбачені законом наслідки, пов`язані з його недійсністю. Одним з таких наслідків є реституція. Вона спрямована на відновлення status quo anteу фактичному та правовому становищі сторін, яке існувало до вчинення недійсного правочину, шляхом нівелювання юридичного значення будь-яких дій, які сторони вчинили на виконання цього правочину. Тому кожна сторона зобов`язана повернути іншій у натурі все, що вона одержала на виконання недійсного правочину (абзац другий частини першої статті 216 ЦК України).

Наслідком визнання недійсним в межах справи №523/9829/20 договорів відступлення прав вимоги за кредитним та іпотечним договорами, які (договори відступлення) були укладені між ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс груп» та ОСОБА_6 - є відновлення фактичного та правового становища сторін цих договорів, яке існувало до укладання вказаних договорів відступлення, будь-яке юридичне значення вказаних договорів відступлення нівельовано за наслідками розгляду справи.

Заміна неналежної сторони належною (тобто такої, якій відповідне право не належить, дійсним носієм права) можлива не лише у випадку матеріального правонаступництва (класична підстава для правонаступництва процесуального), а й у разі відновлення особою статусу носія відповідного права, якого ця особа була неправомірно позбавлена.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги № 12-02/20-3, укладеного 12 березня 2020 року між ТОВ «ФК «Укрфінанс груп» та ОСОБА_6 , свідчить що ОСОБА_6 є неналежним стягувачем в рамках відкритих виконавчих проваджень.

Суд першої інстанції обґрунтовано приймаючи до уваги наявність діючого договору від 26.12.2019 року, яким відступлено право грошової вимоги за кредитним договором №014/0054/74/74610 від 14.05.2007 року та за договором іпотеки б/н від 14 травня 2007 року за реєстровим № 1361 до ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП», наявність відкритих виконавчих проваджень, дійшов правильного висновку що звернення ТОВ «Фінансова компанія Укрфінанс груп» із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Доводи апеляційної скарги про не дослідження судом першої інстанції договору № 12-03/20/3 від 12.03.2020 року про відступлення права вимоги, який укладено між ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП» та ОСОБА_6 і не встановлення обставин повернення сторін у первинний стан не заслуговують на увагу, оскільки договір № 12-03/20/3 від 12.03.2020 року, який постановою Одеського апеляційного суду від 06 жовтня 2022 року визнано недійсним, в силу вимог ч. 1 ст. 216 ЦК України не створює для сторін тих прав та обов`язків, які зумовлені його вчиненням, а щодо повернення сторін у первинний стан, то вказані обставин не є предметом дослідження у вказаній справі і стосуються сторін договору.

Посилання скаржника на положення ст.ст. 256, 257 ЦК України є помилковим, оскільки до правовідносин, які виникли в цій справі норми права щодо строку позовної давності не застосовуються.

Суд першої інстанції обґрунтовано відхилив посилання представника ОСОБА_1 адвоката Чапуріної С.І. про пропущення ТОВ «Фінансова компанія Укрфінанс груп» строку звернення до суду із відповідною заявою, з підстав наявності відкритого виконавчого провадження за яким проводиться стягнення.

Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги про те, що сума заборгованості за виконаним листом змінилася, стала меншою, ніж у виконавчому листі, оскільки вказані обставини не є предметом дослідження у справі, що переглядається.

Доводи апеляційної скарги про виключення з реєстру фінансових установ ТОВ «Фінансова компанія Укрфінанс груп» з 23.08.2024 року не заслуговують на увагу, оскільки суд першої інстанції надав їм належну оцінку, зазначивши, що вказані обставини не мають правового значення для проведення заміни сторони стягувача за діючим договором про відступлення права вимоги від 26.12.2019 року.

Разом з тим, суд першої інстанції не врахував, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Укрфінанс груп» звернулося до суду із заявою про заміну сторони (стягувача) у виконавчому провадженні № 62266160 з примусового виконання виконавчого листа № 1527/2-354/11, виданого 08.04.2015 року Суворовським районним судом м. Одеси, лише стосовно боржника ОСОБА_1 .

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Укрфінанс груп» зазначено, що товариство звернулося до суду із заявою про заміну сторони (стягувача) у виконавчому провадженні № 62266160 з примусового виконання виконавчого листа № 1527/2-354/11, виданого 08.04.2015 року Суворовським районним судом м. Одеси щодо ОСОБА_1 . Вимог про заміну сторони (стягувача) у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа № 1527/2-354/11, виданого 08.04.2015 року Суворовським районним судом м. Одеси, стосовно боржника ОСОБА_3 не заявлялося.

Колегія суддів зауважує, що ухвала, що викладається окремим документом, складається, зокрема з: 3) мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу; 4) резолютивної частини із зазначенням: а) висновків суду (частина перша статті 260 ЦПК України).

Проте, в оскаржуваній ухвалі, судом першої інстанції не зазначені обставини стосовно виконавчого провадження № 62267269, ухвала суду не містить мотивувальної частини стосовно заміни сторони (стягувача) у виконавчому провадженні щодо боржника ОСОБА_3 .

Ураховуючи викладені обставини колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не звернув уваги на зазначені вище обставини та дійшов помилкового висновку про заміну стягувача ОСОБА_6 у виконавчому провадженні № 62267269 по примусовому виконанню виконавчих листів на ТОВ «Фінансова компанія Укрфінанс груп» про стягнення з боржника, якою є ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором № 014/2254/74/74610 від 14.05.2007 року, оскільки із такою заявою заявник не звертався.

Керуючись ст.ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2024 року змінити, виключивши з абзацу другого резолютивної частини слова та цифри « № 62267269», «/ів якої/», « ОСОБА_5 ».

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді М.В.Назарова

О.Ю. Карташов