Єдиний унікальний номер: 448/1822/24
Провадження № 2/448/98/25
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

30.04.2025 м.Мостиська

Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючої судді Гіряк С.І.

за участі секретаря судового засідання Рушеляк Г.С.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Мостиська цивільну справу за позовом:

позивача 1 ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 )

позивача 2 ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 )

позивача 3 ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_3 )

до

відповідача: Мостиської міської ради Львівської області (місцезнаходження: вул. Грушевського, 6, м. Мостиська, Яворівського району, Львівської області, індекс: 81300)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: в.о. завідуючого Мостиської державної нотаріальної контори Львівської області Шаравара Валентина Василівна (місцезнаходження: вул. Грушевського, 22, м.Мостиська, Яворівського району, Львівської області, індекс: 81300)

вимоги позивачів: про визнання права власності на спадкове майно,

учасники справи не з`явилися

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивачів та відповідача

1. Позивачі звернулись до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їхній батько ОСОБА_4 . На день його смерті залишилось спадкове майно, а саме: 1/2 частка житлового будинку, що розташований у АДРЕСА_4 . Вказує, що спадщину після батька прийняла його дружина (їхня мати) ОСОБА_5 , яка фактично вступила в управління майном спадковим майном. Також зазначають, що після смерті батька була заведена спадкова справа №303/02 у Мостиській державній нотаріалій конторі.

2. Вказують, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла їхня мати - ОСОБА_5 . На день її смерті залишилось спадкове майно, а саме житловий будинок, що розташований у АДРЕСА_4 (з врахуванням частки ОСОБА_4 ).

3. Зазначають, що рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 04.07.2019 року у справі №448/1767/18 за їхнім позовом до Хлилівської сільської ради Мостиського району Львівської області, третя особа - Мостиська державна нотаріальна контора Львівської області, про визнання права власності на спадкове майно - визнано за позивачами по 1/3 ідеальній частині земельної ділянки (середньої земельної частки) площею 0,31 в умовних кадастрових гектарах без визначенння меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) на території Хлиплівської сільської ради Мостиського району Львівської області відповідно до Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ №8332, виданого 08.05.1997р. на ім`я ОСОБА_4 , зареєстрованого 08.05.1997р. в Книзі реєстрації сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за №82, а також визнано за позивачами по 1/3 ідеальній частині земельної ділянки площею 2,72985 га (кадастровий номер земельної ділянки :07:000:0197) на території Хлиплівської сільської ради Мостиського району Львівської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ№043115, виданого 01.09.2004 року на ім`я ОСОБА_5 ..

4. Вважають, що обставини встановлені рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 04.07.2019 року у справі №448/1767/18 мають преюдиційне значення для вирішення даного спору. Предметом даного позову була лише частина спадкового майна, залишеного після смерті їхніх батьків - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

5. Разом із тим, в позасудовому порядку оформити право власності на вищевказаний житловий будинок вони, позивачі, не мають можливості, у зв`язку із відсутністю належних правовстановлюючих документів на такий, а тому змушені звернутися до суду із даним позовом.

6. З огляду на наведене, просили суд визнати за ними по 1/3 частці спірного житлового будинку, що розташований у АДРЕСА_4 , в порядку спадкування після смерті батьків.

7. Представник відповідача позовні вимоги визнав, у поданій заяві вказав, що заперечень проти позову не мають.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи

8. У підготовче судове засідання позивач 1 ОСОБА_1 не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просить суд справу розглянути без її участі, вказала, що позов підтримує та просить його задоволити.

9. У підготовче судове засідання позивач 2 ОСОБА_2 не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просить суд справу розглянути без її участі, вказала, що позов підтримує та просить його задоволити.

10. У підготовче судове засідання позивач 3 ОСОБА_3 не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просить суд справу розглянути без її участі, вказала, що позов підтримує та просить його задоволити.

11. Представник відповідача - Мостиської міської ради Львівської області, у підготовче судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій вказала, що не заперечує проти задоволення позову та просить суд розглянути справу без участі представника ради.

12. Представниця третьої особи в.о. завідуючого Мостиської державної нотаріальної контори Львівської області Шаравара В.В. у підготовче судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати у без їхньої участі.

Участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що закріплено в статті 43 ЦПК України, тому учасників справи неявка не перешкоджає розгляду справи без їх участі

ІІІ. Процесуальні дії у справі

13. Ухвалою судді від 08.10.2024 позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків.

14. Ухвалою судді від 05.11.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження.

15. В даних конкретних правовідносинах Суд знаходить достатні підстави для ухвалення рішення в підготовчому засіданні відповідно до вимог статті 200 ЦПК.

16. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

17. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

ІV. Обставини справи, встановлені Судом

18. Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачів ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивачів - ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_2 .

19. Згідно копії свідоцтва про право власності на житловий будинок № НОМЕР_3 від 18.10.2002, виданого начальником Самбірського бюро технічної інвентаризації М.Буцою батьками позивачів належало по частці житлового будинку АДРЕСА_4 .

20. Рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 04.07.2019 року у справі №448/1767/18 за позовом позивачів до Хлилівської сільської ради Мостиського району Львівської області, третя особа - Мостиська державна нотаріальна контора Львівської області, про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смертів батьків визнано за позивачами по 1/3 ідеальній частині земельної ділянки (середньої земельної частки) площею 0,31 в умовних кадастрових гектарах без визначенння меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) на території Хлиплівської сільської ради Мостиського району Львівської області відповідно до Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ №8332, виданого 08.05.1997р. на ім`я ОСОБА_4 , зареєстрованого 08.05.1997р. в Книзі реєстрації сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за №82, а також визнано за позивачами по 1/3 ідеальній частині земельної ділянки площею 2,72985 га (кадастровий номер земельної ділянки :07:000:0197) на території Хлиплівської сільської ради Мостиського району Львівської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ№043115, виданого 01.09.2004 року на ім`я ОСОБА_5 .

Вказаним рішенням було також встановлено, що після смерті ОСОБА_4 саме дружина спадкодавця ОСОБА_5 як спадкоємець першої черги спадкування за законом у відповідності до ст.549 ЦК УРСР від 18.07.1963 року вчинила дії, які свідчать про прийняття нею спадщини після смерті чоловіка.

З копії спадкової справи №303/2002 після померлого ОСОБА_4 , заведеної Мостиською державною нотаріальною конторою Львівської області, наданою Львівським державним нотаріальним архівом, на підставі ст.529 ЦК УРСР було встановлено, що спадкоємцем ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його дружина ОСОБА_5 . Останній 16.08.2002р. видано свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна спадкодавця ОСОБА_4 , зокрема на грошові вклади з належними процентами і компенсацією, що знаходяться на збереженні у філіалі ощадного банку №6315/017 с.Крукеничі на рахунках № НОМЕР_4 та № НОМЕР_5 .

Отже, належне спадкодавцю ОСОБА_4 спадкове майно, в тому числі спірний житловий будинок фактично успадкувала саме ОСОБА_5 , матір позивачів по справі.

Також у вищевказаній справі було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 відкрилася спадщина внаслідок смерті ОСОБА_5 .

Спадкодавець ОСОБА_5 за життя своїм майном не розпорядилася, заповіту не склала. У зв`язку з відсутністю заповіту, спадкування здійснюється за законом.

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є дочками спадкодавця ОСОБА_5 та у відповідності до вимог ст.1261 ЦК України - спадкоємцями першої черги спадкування за законом спадщини, що відкрилась внаслідок її смерті.

Також було встановлено з довідки, виданої 11.07.2017 року виконавчим комітетом Хлиплівської сільської ради Мостиського району Львівської області за №466, що ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час смерті була зареєстрована та проживала за адресою: с. Судковичі, Мостиського району, Львівської області. На час смерті ОСОБА_5 разом з нею за вказаною адресою постійно проживали її дочки - позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Протягом встановленого законом шестимісячного строку, що передбачений ч.1 ст.1270 ЦК України, позивачі не заявили про відмову від даної спадщини.

Тобто, в силу ч.3 ст.1268 ЦК України, було встановлено, що позивачі вважаються такими, що прийняли спадщину, яка відкрилась після смерті матері ОСОБА_5 .

З повідомлення Мостиської державної нотаріальної контори Львівської області від 16.01.2019р. №01-16/19 та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 14.01.2019р. №54731098 було встановлено, що після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкова справа не заводилась.

Також матеріалами вищевказаної справи встановлено, що інші можливі спадкоємці спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті спадкодавця ОСОБА_5 ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , не вчинили жодних дій, спрямованих на прийняття даної спадщини. Зазначена обставина стверджується письмовими заявами ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , адресованими компетентним нотаріальним органам.

Інших спадкоємців, які б претендували на спадщину спадкодавців ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , судом не встановлено.

21. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі 04.07.2019 року у справі №448/1767/18 письмовими доказами, іншими матеріалами справи.

22. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

23. Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акту, який вступив в законну силу. Суть преюдицїї полягає у неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

24. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акту (постанова ВС КЦС від 29.04.2020у справі № 448/2015/13-ц, провадження №61-16 984св 18).

25. Суд вважає, що обставини встановлені рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 04.07.2019 року у справі №448/1767/18 мають преюдиційне значення для вирішення даного спору.

26. Таким чином, після смерті спадкодавців - батьків позивачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , належні їм частки спірного житлового будинку, перейшли за загальними правилами спадкування до позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

27. Слід зазначити, що матеріали справи не містять відомостей про прийняття спадщини іншими спадкоємцями, а тому суд вважає доведеним той факт, що інших спадкоємців після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які б прийняли спадщину чи мали право на обов`язкову частку у спадщині, а також претендували б на таку, крім позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не має.

28. Оформити право власності на спірне будинковолодіння в позасудовому порядку позивачам не вдається, оскільки відсутні належні правовстановлюючі документи на будинок, що розташований у АДРЕСА_4 , у зв`язку із чим звернулися до суду із зазначеним позовом.

29. Згідно технічного паспорта загальна площа будинку становить 74.3 кв.м., житлова 30.3 кв.м. Вартість житлового будинку згідно висновку про вартість майна становить 139928,00 грн.

V. Застосоване Судом законодавство

30. За змістом частини четвертої статті 200 ЦПК ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

31. Так, частиною четвертою статті 206 ЦПК передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

32. Таким чином, ЦПК допускає ухвалення рішення в підготовчому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами відповідач позов визнав, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тобто в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні.

33. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

34. Стаття 41 Конституції України наголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

35. Згідно із частиною 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України).

36. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

37. Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

38. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

39. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

40. Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

41. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст. 16 цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права.

42. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).

43. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом).

44. Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини.

45. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України).

46. Практика Верхового Суду України (п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.

47. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

48. Виходячи із змісту статті 524 Цивільного кодексу УРСР (1963) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

49. Відповідно до ст. ст. 548, 549 ЦК УРСР від 18.07.1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

50. Таким чином, за ст.549 ЦК УРСР від 18.07.1963 року спадкоємець вважається таким, що фактично прийняв спадщину, якщо він довів, що він вступив в управління або користування спадковим майном.

51. В свою чергу статтями 1216; 1217; 1218 Цивільного кодексу України (далі ЦК) передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців).

52. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

53. Крім того, згідно пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 «Про судову практику у справах про спадкування»: «У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження».

54. Положеннями статей 15, 16 ЦК, статтею 4 ЦПК передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

55. Відповідно до положень ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом і кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (статті 12 і 81);

56. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13);

57. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82);

58. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);

59. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77);

60. Згідно ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

61. У відповідності до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

62. Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

63. Відповідно до положень ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

64. Згідно із ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

65. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

66. За змістом частини другої статті 16 ЦК, способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права.

VI. Висновки Суду

67. Враховуючи наведене, Суд приходить до переконання, що право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину, не може бути захищене в інший спосіб.

68. З огляду на наведені положення закону та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд вважає, що право на спірне нерухомоме майно (житловий будинок) перейшло до позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (по 1/3 частці кожній) в порядку спадкування після смерті батьків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Однак, оскільки, у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, у зв`язку з відсутністю належних правовстановлюючих документів на дане майно, тому обраний позивачами спосіб захисту своїх порушених прав як визнання за ними права власності на спадкове майно є таким, що відповідає характеру спірних правовідносин сторін та характеру самих порушених прав позивачів, а тому може бути застосований судом.

VII. Розподіл судових витрат між сторонами

69. Виходячи із вимог ст.141 ЦПК України, суд вважає, що понесені позивачами судові витрати зі сплати судового збору залишити за ними.

Керуючись ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 200, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 352-355 ЦПК України, Суд

у х в а л и в:

1. Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до відповідача Мостиської міської ради Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору в.о. завідуючого Мостиської державної нотаріальної контори Львівської області Шаравара Валентина Василівна про визнання права власності на спадкове майно задовольнити повністю.

2. Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 .

3. Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 .

4. Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 .

5. Судові витрати зі сплати судового збору залишити за позивачами.

6. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

7. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

8. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач 1: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_6 ;

Позивач 2: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_7 ;

Позивач 3: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_8 ;

Відповідач: Мостиська міська рада Львівської області, місцезнаходження: вул.Грушевського, 6, м.Мостиська, Львівської області, індекс 81300; ;

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: в.о. завідуючого Мостиської державної нотаріальної контори Львівської області Шаравара Валентина Василівна, місцезнаходження: вул.Грушевського, 22, м.Мостиська, Яворівського району, Львівська обл., індекс: 81300.

Повний текст судового рішення складений 12.05.2025.

Суддя Світлана ГІРЯК