Провадження №2/523/382/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2025 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Кисельова В.К.,

при секретарі судового засідання Дзюба Г.І.

за участю позивачки ОСОБА_1 представника позивача адвоката - Боровик А.О.

за участю представника відповідача адвоката Нестерової О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю та поділ спільного сумісного майна , а також за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору - АТ «Укрсиббанк» про встановлення факту проживання однією сім`єю та поділ спільного сумісного майна, визнання дійсним договору дарування, визнання права особистої приватної власності, -

ВСТАНОВИВ:

Підстави заявлених позовних вимог.

В грудні 2021р. ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю та поділ спільного нажитого майна. В позовних вимогах позивачка посилалась на наступні обставини. Так 12.08.2007р. між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 був укладений шлюб, зареєстрований Ладижинським міським відділом РАЦС Вінницької області, актовий запис № 143. Сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 12.08.2011р. рішенням Суворовського районного суду м. Одеси шлюб між сторонами було розірвано, але сторони продовжили проживати однією сім`єю. За час спільного проживання сторони придбали за договором купівлі-продажу від 15.03.2016р., посвідченого приватним нотаріусом ОМНО Ситніковою Ю.Д. у реєстрі за № 143 - квартиру АДРЕСА_1 . Вищевказаний договір був укладений на підставі згоди позивачки. Окрім того, за чотири місяця до придбання квартири у сторін народився другий син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У вищевказаній квартирі сторони прожило спільно до 10.04.2021р., а після цього позивачка вимушена була переїхати у інше житло, оскільки сторони припинили взаємовідносини.

На підставі викладеного, ОСОБА_1 просила:

1. Встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як дружини та чоловіка без реєстрації шлюбу з період з 12.08.2011р. по 10.04.2021р.

2. Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ) квартиру АДРЕСА_1 .

3. Поділити спільне сумісне майно, та визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ) право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 . (Т.1, а.с. 2-4)

08.12.2022р. від позивачки ОСОБА_1 надійшла заява про збільшення позовних вимог. У даній заяві позивачка додатково просила визнати спільною сумісною власністю подружжя автомобіль Toyota Avensis, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 , стягнути з відповідача на її користь компенсацію у вигляді 1/2 частини ринкової вартості вищевказаного автомобіля, а також визнати за відповідачем право особистої приватної власності на даний автомобіль. При цьому, позивачка посилалась на те, що 15.11.2018р. вони придбали за спільні кошти автомобіль Toyota Avensis, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 , який був зареєстрований за ОСОБА_2 за 7500 доларів США. Враховуючи, що вищевказаний автомобіль було придбано в період проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а тому даний автомобіль є спільною сумісною власністю. Оскільки автомобіль є неподільною річчю, то позивачка просить залишити автомобіль за відповідачем, а з відповідача стягнути компенсацію у вигляді 1/2 частини ринкової вартості вищевказаного автомобіля, а саме 100891 грн. Окрім того, просила стягнути з відповідача на її користь витрати за дання професійної правничої допомоги у розмірі 20000 гривень. (Т.1, а.с. 137-142).

08.11.2023р. від ОСОБА_1 надійшла заява про збільшення позовних вимог. (Т.2,а.с. 201-206) У даній заяві позивачка додатково просила визнати спільною сумісною власністю подружжя автомобіль Volkswagen Jetta 1968, 2014 року виписку державний номерний знак НОМЕР_4 , який було зареєстровано 06.07.2019р. за ОСОБА_2 та знято з обліку 12.03.2020р. При цьому позивачка посилається на те, що даний автомобіль було придбано в період проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а тому даний автомобіль є спільною сумісною власністю. Позивачка стверджує, що автомобіль був проданий без її дозволу, а також вона не отримувала грошову компенсацію під час продажу. У зв`язку з чим, позивачка просить стягнути з відповідача грошову компенсацію вартості 1/2 частини Volkswagen Jetta 1968, 2014 року виписку державний номерний знак НОМЕР_4 , у розмірі 179750грн, а також сплачені витрати за проведення експертизи у розмірі 3000 гривень. (Т.2, а.с. 201-207).

Позиція відповідача ОСОБА_6

17.10.2022р. від відповідача ОСОБА_2 надійшов зустрічний позов до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, визнання договору дійсним, визнання майна особистою приватною власністю. (Т.1, а.с. 91-97)

У зустрічному позові ОСОБА_2 посилався на наступні обставини. Так ОСОБА_2 не визнає того факту, що квартира АДРЕСА_1 , яка була придбана у 2016 є спільною сумісною власністю, а навпаки наполягає на визнанні даної квартири його особистою приватною власністю, оскільки придбана за рахунок коштів, що йому належали особисто.

В якості доказів даного факту, ОСОБА_2 посилається на те, що 29 лютого 2016 року мати відповідача, ОСОБА_3 , здійснила уступку права вимоги за Договором пайової участі в будівництві житла №29а/156 від 11.02.2015 року, отримавши при цьому грошові кошти в розмірі 38000,00 доларів США.

Відповідач, ОСОБА_2 , отримав 32 000,00 доларів США в дарунок від своєї матері, з метою придбання квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування.

Зазначений договір дарування укладений в письмовій формі без нотаріального посвідчення, адже ОСОБА_2 і його матері, які не мають спеціальних знать в сфері права, не були відомі вимоги ч. 5 ст. 719 ЦК України.

ОСОБА_2 вважав, що слід укласти договір дарування грошових коштів в письмовій формі, адже нотаріус перевірятиме походження грошових коштів, проте під час вчинення правочину із придбання квартири нотаріус зазначені обставини не перевіряла, під час розрахунку між покупцем і продавцем не була присутньою, тому ОСОБА_2 навіть на показував нотаріусу зазначений договір.

Враховуючи, що відповідні грошові кошти були отримані в дар особисто ОСОБА_2 , то зазначені грошові кошти є особистим майном одного із подружжя, а саме відповідача, ОСОБА_2 .

Ані позивач, ОСОБА_1 , ані відповідач, ОСОБА_2 , не мали на момент придбання зазначеної квартири достатній дохід для придбання квартири, із урахуванням того, що ОСОБА_2 на момент придбання квартири вже мав непогашений кредит на придбання попередньої квартири, а позивач ОСОБА_1 фактично не працювала, у зв`язку із чим отримати фактично ще один кредит в умовах економічної кризи було неможливо. Тим самим, єдиним джерелом для придбання зазначеної спірної квартири були отримані в дарунок від матері ОСОБА_2 грошові кошти.

Позивач, ОСОБА_1 не здійснила жодного внеску в придбання зазначеної квартири, оплату вартості квартири здійснював особисто відповідач, ОСОБА_2 , із особистих коштів, що також підтверджується розпискою продавця відповідної квартири.

Тим самим, грошові кошти, набуті відповідачем в березні 2016 року для придбання квартири не є спільним майном подружжя, адже отримані ним особисто в дар.

Крім того, позивач навмисно замовчує і той факт, що перебуваючи в фактичних сімейних відносинах позивач і відповідач 19.04.2007 року придбали в спільну власність квартиру АДРЕСА_2 .

Так позивачем та відповідачем було укладено шлюб 12.08.2007 року, в той же час, позивач та відповідач познайомилися ще в серпні 2006 року, а взимку 2006 року позивач і відповідач почали жити разом як повноцінна родина, мали спільний побут тощо.

В квітні 2007 року позивач та відповідач спільно за кредитні кошти придбали квартиру АДРЕСА_3 .

Так для придбання зазначеної квартири відповідачем було укладено кредитний договір від 19.04.2007 року № ODMLGK01420123 про надання непоновлювальної кредитної лінії в розмірі 38 400 доларів США. Квартиру було оформлено у власність позивача, і вона одразу передала зазначену квартиру в забезпечення виконання кредитної заборгованості за кредитним договором від 19.04.2007 року № ODMLGK01420123, шляхом укладення договору іпотеки квартири від 19.04.2007 року, який посвідчено приватним нотаріусом Савченко С.В. та зареєстровано за №1682. Крім того, зазначений кредит, із урахуванням того, що він був взятий з метою придбання спільної квартири подружжя, було забезпечено і договорами поруки батьків позивача та відповідача.

Нажаль у відповідача не зберігалася копія кредитного договору та договору поруки.

В той же час, факт передачі квартири в іпотеку в забезпечення кредитного договору, укладеного відповідачем, а також факт придбання квартири всього за 4 місяці до укладення шлюбу самі по собі достеменно свідчать про те, що зазначена квартира була придбана спільно позивачем та відповідачем під час перебування у фактичних сімейних відносинах перед реєстрацією шлюбу, тобто є спільним майном подружжя.

Крім того, при поділі майна подружжя, слід окремо врахувати, що кредитна заборгованість за придбання згаданої квартири не погашена навіть на момент подання цього позову.

В 2008 році з метою перекредитування відповідачем було укладено Договір про надання споживчого кредиту №0 від 22.04.2008 року, у зв`язку із чим зазначена квартира була передана в забезпечення зазначеної кредитної заборгованості, що підтверджується іпотечним договором від 22 квітня 2008 року, посвідченим приватним нотаріусом Ситниковою Ю.Д. та зареєстрованим за №1921.

В той же час, кредитна заборгованість за придбання відповідної квартири на сьогоднішній день є непогашеною орієнтовно в сумі 500 000 грн., при цьому, з 10.04.2021 року, тобто з моменту припинення фактичних шлюбних відносин між позивачем та відповідачем, відповідачем здійснено самостійно із особистих грошових коштів погашення кредитної заборгованості орієнтовно в розмірі 25 000,00 грн..

Із урахуванням того, що боргове зобов`язання за кредитним договором було направлено на придбання квартири АДРЕСА_2 , яка є спільним майном подружжя, борг за зазначеним кредитним договором, в розмірі, що залишився на момент припинення фактичних сімейних відносин позивача та відповідача підлягає поділу між ними в рівних частках.

1)Встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , НОМЕР_5 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , як дружини та чоловіка без реєстрації шлюбу з 03.12.2006 року.

2)Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 29,8 кв.м.

3)В порядку поділу спільного майна, визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_2 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 29,8 кв.м.

4)В порядку поділу спільного майна, визнати спільним боргом колишнього подружжя ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , кошти за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 22.04.2008 року, укладеним між ОСОБА_2 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» у розмірі 525000,00 гривень.

5)Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ШН НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_2 1/2 частку боргового зобов`язання за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 22.04.2008 року, укладеним між ОСОБА_2 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» у розмірі 262 000,00 гривень;

6)Визнати дійсним договір дарування, укладений 14 березня 2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відповідно до якого ОСОБА_3 передала в дар, а ОСОБА_2 прийняв в дар грошові кошти у розмірі 32 000,00 (тридцять дві тисячі доларі США), що за курсом НБУ складає 832 320 (вісімсот тридцять дві тисячі триста триста двадцять) гривень 00 копійок.

7)Визнати особистою приватною власністю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_2 , квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 61,2 кв.м.

04.07.2024р. надійшла заява від представника відповідача адвоката Нестерової О.В. про зміну предмету позовних вимог. (Т.4, а.с. 146-148)

У вищевказаній заяві ОСОБА_2 просив:

1)Встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , НОМЕР_5 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , як дружини та чоловіка без реєстрації шлюбу з 03.12.2006 року.

2)Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 29,8 кв.м.

3)В порядку поділу спільного майна, визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_2 право власності на 4/5 частку квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 29,8 кв.м., а за ОСОБА_1 право власності на 1/5 частку квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 29,8 кв.м..

4)Визнати дійсним договір дарування, укладений 14 березня 2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відповідно до якого ОСОБА_3 передала в дар, а ОСОБА_2 прийняв в дар грошові кошти у розмірі 32 000,00 (тридцять дві тисячі доларі США), що за курсом НБУ складає 832 320 (вісімсот тридцять дві тисячі триста триста двадцять) гривень 00 копійок.

5)Визнати особистою приватною власністю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_2 , квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 61,2 кв.м.

Позиція відповідача ОСОБА_3 .

В судове засідання ОСОБА_3 не з`явилась, проте подала заяву, згідно якої не заперечувала проти задоволення позовних вимог ОСОБА_2 , а також справу просила розглянути у її відсутність.

Позиція третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору - АТ «Укрсиббанк».

Представник АТ «Укрсиббанк» надав пояснення у справі наступного змісту.

Так 22.04.2008 між Банком та ОСОБА_2 було укладено Договір про надання споживчого кредиту (про застосування ануїтетної схеми погашення) №0.

Кредит видавався для особистих потреб ОСОБА_2 (безпосередньо не пов`язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника), а саме на рефінансування заборгованості по кредиту наданому КП «ПриватБанк» на придбання 1-ної кімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_4 .

У забезпечення виконання зобов`язань позичальника за даним Договором Банком прийнята застава нерухомості, а саме квартири, що складається з однієї кімнати загальної площі 29,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 та є власністю ОСОБА_1 . ОСОБА_2 звертається до суду з вимогою про визнання боргу колишнього подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_9 у фіксованій сумі, проте це є неприйнятним та суперечить умовам договору про надання споживчого кредиту №0 від 22.04.2008, термін кредитування якого до 23.04.2029.

Враховуючи термін кредитування неможливо передбачити фіксовану заборгованість за кредитним договором на майбутнє, а тому АТ «Укрсиббанк» просив відмовити у задоволенні зустрічних позовних ОСОБА_2 в частині визнання боргу спільним боргом. (Т.3, а.с. 114-117)

Рух справи та процесуальні дії суду .

Позовна заява надійшла 29.12.2021р. (Т.1, а.с. 2)

Ухвалою суду від 20.12.2021р. судом було відкрито спрощене провадження у справі та розгляд справи призначено на 28.03.2022р. о 10.00. (Т.1, а.с. 18)

Ухвалою суду від 20.12.2021р. судом було задоволено клопотання позивачки про витребування доказів. (Т.1, а.с. 20)

Судове засідання 28.03.2022р. у справі не відбулось у зв`язку з надходженням клопотань сторін про відкладення розгляду справи та введенням особливого режими роботи суду. Наступний розгляд справи призначено на 07.06.2022р. о 11.00(а.с. 37)

В судове засідання 07.06.2022р. сторони не з`явились, від представника позивача адвоката Боровик А.О. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, а тому наступне судове засідання було призначено на 19.07.2022р. о 10.00. (Т.1, а.с. 44)

В судове засідання 07.06.2022р. сторони не з`явились, від представника відповідача адвоката Нестерової О.В. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, , а тому наступне судове засідання було призначено на 05.10.2022р. о 14.00 (Т.1, а.с. 73,79)

В судове засідання 05.10.2022р. з`явилась представника позивачки адвокат Боровик А.О., а від представника відповідача адвоката Нестерової О.В. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. У зв`язку із заявою представника відповідача у справі було оголошено перерву на наступний розгляд справи було призначено на 17.10.2022р. о 10.20. (Т.1, а.с. 81,84)

17.10.2022р. від відповідача ОСОБА_2 надійшов зустрічний позов до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя. (Т.1, а.с. 96-97)

В судове засідання 17.10.2022р. з`явились представник позивачки адвокат Боровик А.О. та представник відповідача адвокат Нестерова О.В., судом вирішено питання щодо прийняття до розгляду зустрічного позову.

Ухвалою суду від 17.10.2022р. було поновлено ОСОБА_2 строк на подачу зустрічного позову, прийняти до спільного розгляду зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю та поділ спільного нажитого майна, а також вирішено перейти до розгляду справи у порядку загального провадження та почати підготовче судове засідання. (Т.1, а.с. 130)

Судом у справі було оголошено перерву на наступний розгляд справи було призначено на 06.12.2022р. о 11.00.

В судове засідання 06.12.2022р. від представника відповідача адвоката Нестерової О.В. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, але судове засідання не відбулось у зв`язку з відсутністю електропостачання у приміщенні суду, у справі було оголошено перерву на наступний розгляд справи було призначено на 07.02.2023р. о 14.00. (Т.1, а.с. 134)

08.12.2022р. від позивачки ОСОБА_1 надійшла заява про збільшення позовних вимог. (Т.1, а.с. 137-142)

08.12.2022р. від позивачки ОСОБА_1 надійшов відзив на зустрічні позовні вимоги. (Т.1, а.с. 160-164)

08.12.2022р. від позивачки ОСОБА_1 надійшла заява про витребування доказів. (Т.1, а.с. 169-170)

07.02.2023р. від представника відповідача адвоката Нестерової О.В. надійшло клопотання про витребування доказів. (Т.1,а.с. 171-173)

В судове зсідання 07.02.2023р. сторони не з`явились, а тому було оголошено перерву на наступний розгляд справи було призначено на 23.03.2023р. о 11.00. (Т.1, а.с. 178)

Ухвалою суду від 13.02.2023р. судом було розглянуто клопотання про витребування доказів, яке було подано позивачем та витребувано докази від АТ «Дельта-Банк», Регіонального сервісного центру МВС України (Т.1, а.с. 182)

Ухвалою суду від 13.02.2023р. судом було розглянуто клопотання про витребування доказів, яке було подано представником відповідача та витребувати докази від АТ КБ «Приватбанк», АТ «Укрсиббанк», Будівельного альянсу «Кона», ГУ ПФУ України в Одеській області. (Т.1, а.с. 181)

07.03.2023р. до суду надійшла відповідь з ГУ ПФУ України в Одеській області щодо позивачки ОСОБА_1 (Т.1, а.с. 196-199)

07.03.2023р. до суду надійшли документи з АТ «Укрсиббанк» (Т.1, а.с. 201-250)

15.03.2023р. до суду надійшли документи з Регіонального сервісного центру. (Т.2, а.с. 36-41)

23.03.2023р. до суду надійшло клопотання представника відповідача про залучення в якості співвідповідача АТ «Укрсиббанк». (Т.2, а.с. 43)

В судове засідання 23.03.2023р. з`явились представник позивачки адвокат Боровик А.О. та представник відповідача адвокат Нестерова О.В..

Ухвалою суду від 23.03.2023р. судом залучено до участі в справі в якості співвідповідача за зустрічним позовом ОСОБА_2 АТ «Укрсиббанк». (Т.2,а.с. 50)

У зв`язку із залучення співвідповідача АТ «Укрсиббанк» судом було оголошено перерву на наступний розгляд справи було призначено на 04.04.2023р. о 11.30.

В судове засідання 04.04.2023р. з`явилась представник позивачки адвокат Боровик А.О., а від представника відповідача адвоката Нестерової О.В. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. У зв`язку із заявою представника відповідача у справі було оголошено перерву на наступний розгляд справи було призначено на 16.05.2023р. о 11.00. (Т.2, а.с. 57-58)

16.05.2023р. до суду надійшло клопотання від представника АТ «Укрсиббанк» в якому він просив справу розглянути без його участі. (Т.2, а.с.60)

В судове зсідання 16.05.2023р. сторони не з`явились, а тому було оголошено перерву на наступний розгляд справи було призначено на 10.08.2023р. о 11.00. (Т.2, а.с. 64)

20.06.2023р. до суду надійшов лист з АТ «Укрсиббанк», у якому надані виписки по кредитним договорам. (Т.2, а.с. 77)

09.08.2023р. до суду надійшло клопотання від представника АТ «Укрсиббанк» в якому він просив справу розглянути без його участі. (Т.2, а.с.119-123)

10.08.2023р. від представника відповідача надійшло про витребування доказів. (Т.2, а.с. 123)

В судове засідання 10.08.2023р. з`явились представник позивачки адвокат Боровик А.О. та представник відповідача адвокат Нестерова О.В. та судом вирішено клопотання представника відповідача про витребування доказів.

Ухвалою суду від 10.08.2023р. судом задоволено клопотання представника відповідача про витребування доказів. (Т.2, а.с. 136)

У було оголошено перерву на наступний розгляд справи було призначено на 22.08.2023р. о 10.00.

В судове засідання 22.08.2023р. з`явилась представник позивачки адвокат Боровик А.О.. У зв`язку із заявою представника відповідача у справі було оголошено перерву на наступний розгляд справи було призначено на 18.09.2023р. о 14.30. (Т.2, а.с. 139-140)

В судове засідання 18.09.2023р. з`явились представник позивачки адвокат Боровик А.О. та представник відповідача адвокат Нестерова О.В., у зв`язку з відсутністю відомостей про надходження доказів на ухвали суду, у справі було оголошено перерву на наступний розгляд справи було призначено на 08.11.2023р. о 11.00. (Т.2, а.с. 153-154)

Ухвалою суду від 18.09.2023р. судом були застосовані заходи процесуального примусу щодо Уповноваженої особи на ліквідацію ПАТ «Дельта-Банк». (Т.2, а.с. 156)

18.09.2023р. від представника відповідача Нестерової О.В. надійшла про приєднання доказів, а саме відомостей про застраховану особу ОСОБА_2 (Т.2, а.с. 160)

22.09.2023р. від Уповноваженої особи на ліквідацію ПАТ «Дельта-Банк» до суду надійшли відомості. (Т.2, а. 170-1730

27.09.2023р. від представник позивача адвоката Боровик А.О. надійшло клопотання про приєднання доказів, а саме довідки Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської Ради від 22.08.2023р. (Т.2, а.с. 177)

06.11.2023р. до суду надійшло клопотання від представника АТ «Укрсиббанк» в якому він просив справу розглянути без його участі. (Т.2, а.с.181-187)

07.11.2023р. до суду надійшло клопотання від представника відповідача Нестерової О.В. про витребування доказів. (Т.2, а.с. 188-189)

08.11.2023р. від представника відповідача Нестерової О.В. надійшло клопотання про приєднання доказів. (Т.2, а.с. 190-200)

08.11.2023р. від Кривцової Н.Г. надійшла заява про збільшення позовних вимог. (Т.2,а.с. 201-206)

В судове засідання 08.11.2023р. з`явились представник позивачки адвокат Боровик А.О. та представник відповідача адвокат Нестерова О.В., у справі було оголошено перерву на наступний розгляд справи було призначено на 20.11.2023р. о 14.00. (Т.2, а.с. 220-221)

Ухвалою суду від 08.11.2023р. були скасовані заходи процесуального примусу щодо Уповноваженої особи на ліквідацію ПАТ «Дельта-Банк». (Т.2, а.с. 225)

Ухвалою суду від 08.11.2023р. судом було задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. (Т.2, а.с. 226).

Ухвалою суду від 08.11.2023р. було прийнята до розгляду заява позивачки ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог, яка була подана 08.11.2023р. (Т.2, а.с. 227)

16.11.2023р. до суду надійшов лист з АТ «Укрсиббанк» з випискою по кредитним договором. (Т.2, а.с. 230-250)

В судове засідання 20.11.2023р. з`явились представник позивачки адвокат Боровик А.О. та представник відповідача адвокат Нестерова О.В., судом вирішено питання щодо прийнятті заявлених раніше вимог у заяві про збільшення позовних вимог. У справі було оголошено перерву на наступний розгляд справи було призначено на 18.01.2023р. о 15.00.

Ухвалою суду від 20.11.2023р. судом прийнято до розгляду заяву про збільшення позовних вимог, яка була подана 08.11.2022р. ( Т.1, а.с. 137-142, Т.3, а.с. 31)

Ухвалою суду від 20.11.2023р. судом було задоволено клопотання адвоката Нестерової О.В. про витребування доказів. (Т.2,а.с. 32)

24.11.2023р. до суду надійшов відзив на заяву про збільшення позовних від представника відповідача адвоката Нестерової О.В. (Т.3, а.с. 34-37)

12.12.2023р. від АТ «Укрсиббанк» надав виписку за кредитними договорами. (Т.3, а.с. 52-68,74-90)

08.01.2024р. від позивачки надійшов відповідь на відзив та клопотання про витребування доказів. (Т.3, а.с. 91-99,105-106)

В судове засідання 18.01.2024р. з`явились представник позивачки адвокат Боровик А.О. та представник відповідача адвокат Нестерова О.В., судом вирішено клопотання позивача про витребування доказів. У справі було оголошено перерву на наступний розгляд справи було призначено на 08.02.2024р. о 14.00.

Ухвалою суду від 18.01.2024р. було витребувано докази у справі. (Т.3, а.с. 142-143)

31.01.2024р. до суду надійшли з Управлення державної реєстрації копії реєстраційних справ на квартиру АДРЕСА_5 . (Т.3, а.с. 146-243)

31.01.2024р. до суду надійшов лист з «Консультативно-діагностичного центру №29». (Т.3, а.с. 244)

01.02.2024р. до суду надійшов лист ТОВ «Інтертелеком» від 26.01.2024р. №43/24. (Т.3., а.с. 245-250)

01.02.2024р. до суду надійшов лист з Одеського закладу дошкільної освіти «Ясла-Садок» № 266. (Т.4, а.с. 4)

05.02.2024р. до суду надійшов лист від Міжнародного резервного банку. (Т.4,а.с. 15)

08.02.2024р. до суду надійшов з лист з Регіонального сервісного центру МВС. (Т.4, а.с.17)

В судове засідання 08.02.2024р. з`явились представник позивачки адвокат Боровик А.О. та представник відповідача адвокат Нестерова О.В., яка просила оголосити перерву для надання додаткових доказів. У справі було оголошено перерву на наступний розгляд справи було призначено на 14.03.2024р. о 15.00.

14.03.2024р. від представника відповідача надійшло клопотання про витребування доказів. (Т.4., а.с.33-34)

В судове засідання 14.03.2024р. з`явились представник позивачки адвокат Боровик А.О. та представник відповідача адвокат Нестерова О.В., судом вирішено клопотання представника відповідача про витребування доказів. У справі було оголошено перерву на наступний розгляд справи було призначено на 02.04.2024р. о 14.00.

Ухвалою суду від 14.03.2024р. було витребувано докази у справі. (Т.4, а.с. 38-39)

02.04.2024р. від представника відповідача надійшло клопотання про приєднання доказів, а саме копії з матеріалів кримінального провадження щодо ОСОБА_1 (Т.4, а.с. 51-65)

В судове засідання 02.04.2024р. з`явилась представник відповідача адвокат Нестерова О.В., а представник позивачки адвокат Боровик А.О. просила відкласти розгляду, у зв`язку з її зайнятістю в іншому провадженні. У справі було оголошено перерву на наступний розгляд справи було призначено на 15.04.2024р. о 14.00.

В судове засідання 15.04.2024р. з`явилась представник позивачки адвокат Боровик А.О., а представник відповідача адвокат Нестерова О.В. просила відкласти розгляду, у зв`язку з її зайнятістю. У справі було оголошено перерву на наступний розгляд справи було призначено на 15.05.2024р. о 11.30.

17.04.2024р. до суду надійшли документи з АТ «Приватбанк». (Т.4, а.с. 76-83)

04.02.2024р. до суду надійшла заява від адвоката Боровик А.О. про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

В судове засідання 15.05.2024р. сторони не з`явились, у зв`язку з чим, було оголошено перерву на наступний розгляд справи було призначено на 04.07.2024р. о 15.00.

04.07.2024р. до суду надійшло клопотання від представника відповідача адвоката Нестерової О.В. про приєднання доказів, а саме висновку експертизи. (Т.4, а.с. 34)

04.07.2024р. надійшло клопотання від представника відповідача адвоката Нестерової О.В. про зміну предмету позовних вимог. (Т.4, а.с. 146)

В судове засідання 04.07.2024р. сторони не з`явились, у зв`язку з чим, було оголошено перерву на наступний розгляд справи було призначено на 07.10.2024р. о 15.00.

30.07.2024р. до суду надійшов відзив від позивачки на заяву про зміну позовних вимог. (Т.4, а.с. 168-170)

07.10.2024р. до суду надійшли письмові пояснення від АТ «Укрсиббанк».

В судове засідання 07.10.2024р. з`явилась представник відповідача адвокат Нестерова О.В., а також представник позивачки адвокат Боровик А.О.. В процесі розгляду справи судом вирішено подані клопотання.

Ухвалою суду від 07.10.2024р. клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Нестерової О.І. задоволено частково, судом прийняти до матеріалів справи висновок судового експерта №24-1872 від 01.07.2024р., прийнято до розгляду заяву про зміну предмету спору від 04.07.2024р., та заяву про виклик свідків від 15.07.2024р. задоволено.

В той же час, клопотання про приєднання доказів від 02.04.2024р., в якому вона просила приєднати до матеріалів справи наступні документи: позов про стягнення, обвинувальних акт, постанова від 03.08.2011р, ухвала про відкриття провадження у справі, рішення, постанова про накладення арешту, інформація про виконавче провадження залишити без задоволення у повному обсязі. (Т.4, а.с. 192)

Ухвалою суду від 07.10.2024р. судом закрите підготовче судове засідання та призначено розгляд справи по суті на 11.11.2024р. (Т.4, а.с. 193)

В судове засідання 11.11.2024р. з`явилась представник відповідача адвокат Нестерова О.В., а також представник позивачки адвокат Боровик А.О., у процесі було оголошено перерву для виклику свідків та наступний розгляд справи було призначено на 02.12.2024р. о 14.00.

В судове засідання 02.12.2024р. з`явилась представник відповідача адвокат Нестерова О.В., а також позивачка ОСОБА_1 , представник позивачки адвокат Боровик А.О., були опитані свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

У процесі було оголошено перерву для виклику свідків та наступний розгляд справи було призначено на 21.01.2025р. о 15.00.

В судове засідання 21.01.2025р. з`явилась представник позивачки адвокат Боровик А.О., була опитані свідок ОСОБА_13 .. У зв`язку неявкою представник відповідача адвоката Нестерової О.В. було оголошено перерву та наступний розгляд справи призначено на 04.02.2025р. о 15.00.

В судове засідання 04.04.2025р. з`явилась представник відповідача адвокат Нестерова О.В., а також позивачка ОСОБА_1 , представник позивачки адвокат Боровик А.О., у процесі було оголошено перерву для виклику свідка та наступний розгляд справи призначено на 11.03.2025р..

В судове засідання 11.03.2025р. з`явилась представник відповідача адвокат Нестерова О.В., а також позивачка ОСОБА_1 , представник позивачки адвокат Боровик А.О., у процесі було опитана свідка ОСОБА_14 . У процесі було оголошено перерву для підготовлення сторін до судових дебатів наступний розгляд справи призначено на 08.04.2025р..

В судовому засіданні 08.04.2025р. судом проголошено ухвалу, відповідно до якої судом вирішено повернутись до стадії судового розгляду.

Ухвалою суду від 08.04.2025р. судом було залучено до участі в справі в якості відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_3 , а також змінено процесуальний статус АТ «УкрСиббанк» з відповідача на третю особу.

Пояснення сторін в судовому засіданні.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 , а також її представник адвокат Боровик А.О. підтримала заявлені позовні вимоги, а також заперечували проти задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 .

Представник відповідачка ОСОБА_2 адвоката Нестерова О.І. частково визнала позовні вимоги позивачки ОСОБА_1 , а саме в частині поділу автомобіля Автомобіль Toyota Avensis, 2007 року випуску, проте просила відмовити у задоволенні решти позовні вимог. Окрім того, просила задовольнити зустрічні позовні вимоги у повному обсязі.

В судове засідання відповідачка ОСОБА_3 не з`явилась, проте подала заяву, згідно якої не заперечувала проти задоволення позовних вимог ОСОБА_2 , а також справу просила розглянути у її відсутність.

Представники третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору - АТ «Укрсиббанк» в судове засідання не з`явились, згідно поданого клопотання просили справу розглянути у їх відсутність.

Встановлені судом обставини справи та відповідні правовідносини.

12.08.2007р. між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 був укладений шлюб, зареєстрований Ладижинським міським відділом РАЦС Вінницької області, актовий запис № 143.

Сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . (Т.1, а.с. 9-10)

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 12.08.2011р. у справі №2-4680/11 шлюб між сторонами було розірвано. (Т.1, а.с. 11).

Позивачка ОСОБА_1 стверджує, що сторони після розірвання шлюбу на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 12.08.2011р. продовжили проживати однією сім`єю, мали спільний бюджет, мали взаємні права та обов`язки, які притаманні подружжю, в період 12.08.2011р. по 10.04.2021р..

У зустрічних позовних вимогах ОСОБА_2 просить встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , НОМЕР_5 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , як дружини та чоловіка без реєстрації шлюбу з 03.12.2006 року.

Отже фактично спірний період охоплює з 03.12.2006р. по 10.04.2021р., при цьому, факт проживання сторін однією сторін без реєстрації шлюбу в період 12.08.2011р. по 10.04.2021р. сторони не оспорюють.

За вищевказаний період сторони придбали нерухоме майно, а також автотранспортні засоби.

Автотранспортні засоби.

Відповідно до листа Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС від 02.03.2023р. за №31/15-1479, копії документів, які стали підставою для реєстрації транспортних засобі за ОСОБА_2 неможливо надати, враховуючи 3-річних термін зберігання. У відповіді надані відомості, згідно яких убачається, що за ОСОБА_2 були зареєстровані наступні транспортні засоби:

Автомобіль Lexus LS400, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_6 , який було зареєстровано 15.11.2017р. та знято з обліку 17.04.2018р. (Т.2, а.с. 37)

Автомобіль Volkswagen Jetta 1968, державний номерний знак НОМЕР_4 , який було зареєстровано 06.07.2019р. та знято з обліку 12.03.2020р. (Т.2, а.с. 39)

Автомобіль Toyota Avensis, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 , який було зареєстровано 15.11.2018р., який перебуває на обліку за ОСОБА_2 (Т.2,а.с. 40)

Автомобіль Mitsubishi Space Star 1584, 2003 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_7 , який було зареєстровано 18.07.2014р. та знято з обліку 17.04.2015р. (Т.2, а.с. 41)

Судом встановлено, що 15.11.2018р. було придбано автомобіль Toyota Avensis, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 , який був зареєстрований за ОСОБА_2 за 7500 доларів США.

Відповідно до акту №01/12 оцінки транспортного засобу, яка проведена ТОВ «Оціночна фірма «Абакус» від 24.12.2021р., середня ринкова вартість автомобілю Toyota Avensis, 2007 року випуску складає суму у розмірі 201782 гривень. (Т.1, а.с. 143-151)

Судом також встановлено, що власності ОСОБА_2 перебував автомобіль Volkswagen Jetta 1968, державний номерний знак НОМЕР_4 , який було зареєстровано 06.07.2019р. та знято з обліку 12.03.2020р.

Відповідно до висновку судового експерта Крутих Є.О. № 240-23 від 06.11.2023р. середня ринкова вартість автомобіля автомобіль Volkswagen Jetta, на 12.03.2020р. встановила суму у розмірі 359500 грн. (Т.2, а.с. 208-214)

Вартість проведення експертизи склало 3000 гривень та сплачено позивачкою, згідно квитанції від 06.11.2023р. (Т.2, а.с. 215)

Відповідно до листа Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС від 17.01.2024р. №31/30-564-2024 за ОСОБА_1 було зареєстровано 04.08.2021т. автомобіль Nissan micra, державний номерний знак НОМЕР_8 , та 21.07.2022р. вищевказаний автомобіль перереєстровано на нового власника. (Т.4, а.с. 17)

Однак у судовому засіданні встановлено, що фактично сторони перестали проживати однією сім`єю з квітня 2021р., а тому, вищевказаний автомобіль не може бути визнаний об`єктом спільної сумісної власності. Окрім того, відповідач у зустрічному позові не наполягав на його поділі.

Щодо поділу автотранспортних засобів.

В судовому засіданні встановлено, що автомобіль Volkswagen Jetta 1968, державний номерний знак НОМЕР_4 , який було зареєстровано за ОСОБА_2 06.07.2019р. та знято з обліку 12.03.2020р..

Відповідач у своєму відзиві посилається на те, що кошти з продажу автомобіля були використані в інтересах сім`ї. Суд критично ставиться до пояснень відповідача, оскільки він не надав жодного доказу у підтвердження своїх доводів. Окрім того, позивачка ОСОБА_1 у первісних позовних вимогах не заявляла жодних вимог щодо поділу даного автомобіля, оскільки не знала, що даний автомобіль взагалі був придбаний відповідачем. Позивачкою були додатково заявлені позовні вимоги щодо стягнення компенсації 1/2 частки ринкової вартості даного автомобіля лише після находження відомостей з Сервісного центру МВС на ухвалу суду.

У Постанові Верхового Суду у справі № 158/2229/16 від 30.01.2019р. зазначено, що у випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. За змістом наведених норм, факт використання коштів отриманих від продажу спільного майна в інтересах сім`ї повинен доводити той із подружжя, хто відчужив таке майно без згоди на це іншого подружжя.

У Постанові Верхового Суду у справі № 127/7029/15-ц від 30.10.2018 встановлено у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи.

Відповідно до висновку судового експерта Крутих Є.О. № 240-23 від 06.11.2023р. середня ринкова вартість автомобіля автомобіль Volkswagen Jetta, на 12.03.2020р. встановила суму у розмірі 359500 грн. (Т.2, а.с. 208-214)

На підставі викладеного, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню грошова компенсація вартості 1/2 середньої ринкової вартості автомобіля Volkswagen Jetta, а саме 179750.

В судовому засіданні сторони визнали той факт, що 15.11.2018р. було придано автомобіль Toyota Avensis, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 , який був зареєстрований за ОСОБА_2 за 7500 доларів США.

Необхідно відзначити, що даний автомобіль був придбаний в період проживання сторін однією сім`єю, що не заперечувала представник відповідача у судовому засіданні.

В той же час, оскільки автомобіль є неподільною річчю, то необхідно стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню грошову компенсацію вартості 1/2 середньої ринкової вартості автомобіля, що складає суму у розмірі (201782 гривень/2=100891) 100891 гривень.

В даному випадку необхідно також визнати за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на автомобіль Toyota Avensis, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 .

Об`єкти нерухомості.

Квартира АДРЕСА_3 .

Судом встановлено, що за договором купівлі-продажу від 19.04.2007р., який був укладений між ОСОБА_15 («Продавець») та ОСОБА_16 («Покупець»), остання придбала квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 29,8 кв.м., житловою площею 17,9 кв.м. Відповідно до 3.1. Договору квартира була придбана за 242000 гривні. Вищевказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Савченко С.В., у реєстрі за №1678. (Т.1, а.с. 106-107)

19.04.2007р. між ОСОБА_16 («Іпотекодавець») та ЗАТ КБ «Приватбанк» був укладений кредитний договір № ODMLGK01420123 від 19.04.2007р.. За вищевказаним договором ОСОБА_16 отримала кредитні кошти у розмірі 38400 доларів США на придбання нерухомості, а також 7680 доларів США на сплату страхових платежів. (Т.4, а.с. 76-83)

19.04.2007р. між ОСОБА_16 («Іпотекодавець») та ЗАТ КБ «Приватбанк» був укладений договір іпотеки, відповідно до якого квартира АДРЕСА_3 була об`єктом іпотеки, що забезпечувала виконання зобов`язань за кредитним договором № ODMLGK01420123 від 19.04.2007р., який був укладений між ОСОБА_16 та ЗАТ КБ «Приватбанк», щодо повернення кредиту у розмірі 38400 доларів США на придбання нерухомості, а також 7680 доларів США на сплату страхових платежів. (Т.1, а.с. 109-114)

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_2 пояснила, що ОСОБА_2 був поручителем за даним кредитним договором, оскільки він погодився на це як її друг.

Так у зустрічному позову ОСОБА_2 наполягає на тому, що позивач та відповідач познайомилися ще в серпні 2006 року, а взимку 2006 року позивач і відповідач почали жити разом як повноцінна родина, мали спільний побут тощо.

12.08.2007р. між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 був укладений шлюб, зареєстрований Ладижинським міським відділом РАЦС Вінницької області, актовий запис № 143

Судом встановлено, що ОСОБА_1 в період з 16.09.2002р. по 04.05.2007р. була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 , що підтверджується довідкою Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської Ради від 22.08.2023р. (Т.2, а.с. 177)

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що вона не мала власних коштів на придбання квартири, а тому вирішила придбати квартиру в кредит. Кошти на внесення першого внески їй дали батьки, а інші кошти за кредит були виплачені в період шлюбу.

Свідок ОСОБА_14 , який є батьком ОСОБА_1 пояснив, що він за два місяці до весілля познайомився з ОСОБА_17 , а за місяць до весілля він познайомився з батьками ОСОБА_17 . Він був поручителем за кредитним договором. Пояснив, що на квартиру на ОСОБА_18 він давав кошти дочці ОСОБА_19 у розмірі 10000 доларів США. На час придбання квартири на ОСОБА_18 його дочка з ОСОБА_17 не проживали, а лише зустрічались. Після весілля подружжя переїхали на ОСОБА_18 , а до цього спільне не проживали.

В той же час, свідок ОСОБА_12 , яким є батьком відповідача ОСОБА_2 пояснив, в2006р. його син познайомився з ОСОБА_20 . Він особисто з нею познайомився у січні 2007р., та син з ОСОБА_20 повідомили, що бажають одружитись. Батьки вирішили придбати для дітей квартиру на вторинному ринку, оскільки особистого житла вони не мали. В квітні 2007р. вирішили оформити кредит. Були присутній його син ОСОБА_21 та ОСОБА_20 , а також сват батько ОСОБА_20 . Він там познайомився зі сватом ОСОБА_22 . Вони вирішили, що 5000 доларів США вносить Сват, а решту 5000 доларів вносить Він, а поручителем був ОСОБА_21 .

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_2 пояснила, що кредитний договір № ODMLGK01420123 від 19.04.2007р., який був укладений між ОСОБА_16 та ЗАТ КБ «Приватбанк», щодо повернення кредиту у розмірі 38400 доларів США на придбання нерухомості, а також 7680 доларів США на сплату страхових платежів, а також договір іпотеки були припинені та кредит повернуто, оскільки вони отримали інший кредит у АТ «Укрсиббанк», яким погасили раніше отриманий.

Так 22.04.2008р. між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_2 був укладений договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до якого ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 35580 доларів США. Відповідно до графіку платежів, кредит погашався щомісячно, останні платіж квітень 2029р.. (Т.1, а.с. 203-213)

22.04.2008р. між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_2 був укладений договір про надання споживчого кредиту №, відповідно до якого ОСОБА_2 отримав кредит у формі кредитної лінії. Відповідно до графіку платежів, кредит погашався щомісячно, останні платіж квітень 2029р.. (Т.1, а.с. 203-213)

22.04.2008р. між ОСОБА_1 та АКІБ «Укрсиббанк» був укладений договір іпотеки, відповідно до якого квартира АДРЕСА_3 була об`єктом іпотеки, що забезпечувала виконання зобов`язань за кредитними договорами №0 від 22.04.2008р. та №0 від 22.04.2008р., які були укладені між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_2 (Т.1, а.с. 117-120, 225-226)

22.04.2008р. між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 був укладений договір поруки, відповідно до якого ОСОБА_2 , як поручитель зобов`язувався відповідати за невиконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитними договорами №0 від 22.04.2008р. та №0 від 22.04.2008р., які були укладені між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_2 (Т.1, а.с. 121-122,227-228)

Відповідно до листа АТ «Укрсиббанк» від 05.06.2023р. за №29-4-01/07/1311-БТТ , надані виписки по кредитним договорам. (Т.2, а.с. 177)

Так за договором про надання споживчого кредиту №0 від 22.04.2008р., який укладений між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_2 ,

станом на 22.07.2015р. заборгованість за основним кредитом (тілом) складала 30209, 44 долара США, та зазначено 28.07.2015р. рефінансування валютної заборгованості №0, №1 заборгованість «0». (Т.2, а.с. 78-79)

зазначено 28.07.2015р. рефінансування валютної заборгованості №0, №1 заборгованість «0». (Т.2, а.с.80-84)

Згідно листа АТ «Укрсиббанк» від 23.11.2023 № 29-4-01/07/2626-БТ, Сума сплачених клієнтом коштів по кредиту за кредитним договором № 0 в валюті USD від 22.04.2008 становить 5370,56 USD (основний борг).

Решта заборгованості в сумі 30209,44 USD 28.07.2015 рефінансована за окремими кредитними угодами між банком та клієнтом: №0 від 24.07.2015 та №1 від 24.07.2015 шляхом видачі нового кредиту в валюті UAH, який було розділено на два транші (за угодою №0- транш №1 та за угодою №1-транш №2)

Загальна сума заборгованості станом на 10.04.2021 за КД №0 від 24.07.2015 складає: основний борг: 545 308,85 UAH; відсотки: 0,00 UAH, з них:

-за КД №0 (транш №1): основний борг: 53 334,33 UAH, відсотки: 0,00 UAH;

-за КД №1 (транш №2): основний борг: 491974,52 UAH, відсотки: 0,00 UAH. Прострочена заборгованість відсутня. (Т.3, а.с. 74)

Судова практика.

У постанові колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 19 лютого 2024 року у справі № 756/14908/20 є посилання на те, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

З огляду на зазначені положення законодавства, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом) підставою для виникнення у них певних прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

Таким чином, для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню, і предметом доказування у таких справах є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.

У постанові по справі №712/8602/19 Верховний Суд дійшов висновку про те, що у разі укладення кредитного договору та отримання грошей на придбання нерухомості одним із подружжя до укладення шлюбу, за умови подальшого виконання кредитного зобов`язання подружжям під час шлюбу, той із подружжя, який не укладав кредитний договір, після розірвання шлюбу має право на компенсацію половини суми, що вносилась на виконання кредитного зобов`язання. Сплата подружжям частини коштів за кредитним договором, укладеним одним із них для придбання квартири, не змінює правового статусу квартири, оскільки кредитний договір укладений не в період перебування сторін у шлюбі й зобов`язання з повернення кредиту за зазначеним договором виникло у позичальника. Той з подружжя, який не був стороною кредитного договору, після розірвання шлюбу має на компенсацію половини сум, що вносилися на виконання кредитного зобов`язання, та не має права на компенсацію частки вартості нерухомого майна або на певну частку нерухомості.

У справі № 712/6574/16-ц Верховний Суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 1/2 частини суми боргу за кредитним договором. Суд вказав, що оскільки спірну квартиру придбано за час шлюбу, то вона є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Суд визнав, що укладення договору іпотеки та кредитного договору для рефінансування попереднього кредиту, який було взято на придбання спірної квартири, було здійснено в інтересах сім`ї, оскільки мало на меті збереження спільної сумісної власності. Оскільки договір іпотеки та кредитний договір укладено в інтересах сім`ї, то обов`язки за цими договорами також є спільними для подружжя. Суд зазначив, що наявність боргових зобов`язань за кредитним договором, укладеним в інтересах сім`ї, має враховуватися при поділі майна подружжя.

У справі № 524/8822/19 Верховний Суд висловлював правову позицію, що під час поділу майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Тлумачення частини четвертої статті 65 СК України дає підстави для висновку, що той з подружжя, хто не брав безпосередньо участі в укладенні договору, стає зобов`язаною стороною (боржником) за наявності двох умов: (1) договір укладено другим із подружжя в інтересах сім`ї; (2) майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

У справі № 308/7268/17 Верховний Суд прийшов до висновку, що під час поділу майна подружжя враховуються також борги подружжя за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Якщо одним із подружжя укладений договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя. Правовий режим спільної сумісної власності подружжя передбачає нероздільність зобов`язань подружжя, що свідчить про їх солідарний характер. Оскільки кошти за укладеним під час шлюбу кредитним договором були витрачені на придбання квартири в інтересах сім`ї, і сторони не оспорювали належність квартири до об`єктів спільної сумісної власності, боргові зобов`язання за цим договором є спільними.

У постанові Верховного Суду від 12 грудня 2019 року у справі № 490/4949/17 висловлена позиція, щосам собою факт перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між ними склалися та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю.

Висновки суду.

Суд приходить до висновку, що квартира АДРЕСА_3 , яка була придбана до шлюбу є спільною сумісною власністю сторін, як жінки та чоловіка, які проживали однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, виходячи з наступного:

1.На час придбання спірної квартири ОСОБА_23 та ОСОБА_2 перебували у близьких стосунках та бажали одружитись, що підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_12 ..

2.Квартира була придбана з метою утворення сім`ї та за рахунок спільних зусиль та коштів ОСОБА_23 та ОСОБА_2 , при цьому первісний внесок за придбання квартири був зроблених їх батьками.

У Постанові ВС КЦС від 15 лютого 2023 року у справі № 211/5539/17 (провадження № 61-10848св22) висловлена правова позиція, що факт передачі коштів або іншого майна родичем одного із членів сім`ї на купівлю або будівництво спільного майна в інтересах сім`ї не може свідчити про те, що ці кошти передано на особисті потреби лише комусь одному конкретному з подружжя.

3.Квартира була придбана 19.04.2007р., після цього сторони почали у ній спільно проживати, а 12.08.2007р. було зареєстровано шлюб, отже прослідковується певна послідовність подій у житті сторін, що підтверджує факт, що квартира була придбана саме з метою утворення сім`ї, а не як для придбання ОСОБА_1 особистого житла.

4.Кредитний договір на придбання квартири укладався за спільним погодженням сторін, що підтверджується фактом поручительства ОСОБА_2 за кредитним договором.

5.Погашення кредиту здійснювалось за рахунок спільних коштів сторін, як після його укладення, а також в період шлюбу. Факт укладення ОСОБА_2 нового кредитного договору з АТ «Укрсиббанк», підтверджує факт, що даний договір був укладений саме в інтересах сім`ї з метою збереження майна, що було придбано за рахунок спільних коштів та зусиль сторін.

На підставі викладеного, суд вважає, що квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 29,8 кв.м. є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ..

В порядку поділу спільного майна, визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_2 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 29,8 кв.м., а за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 29,8 кв.м..

Суд також не погоджується з позицією ОСОБА_2 про визнання за ним права власності на 4/5 частки вищевказаної квартири, оскільки факт сплати ним коштів в рахунок погашення кредиту після припинення проживання однією сім`єю не збільшую його частку у праві спільної сумісної власності.

Окрім того, враховуючи, що суд визнає квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 29,8 кв.м. спільною сумісною власність сторін, то й зобов`язання, які виникли за кредитним договорами, які укладені ОСОБА_2 з АТ «Укрисиббанк» є їх спільними зобов`язаннями.

Квартира АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні встановлено, що за договором купівлі-продажу від 15.03.2016р., посвідченого приватним нотаріусом ОМНО Ситніковою Ю.Д., ОСОБА_24 («Продавець»), передала у власність, а ОСОБА_2 («Покупець») приймає у власність квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 61,2 кв.м., у тому числі житловою площею 30,6 кв.м., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 34242655

Відповідно до п. 6 договору квартира була придбана за 149699 гривень. (Т.1, а.с. 46-47)

З матеріалів, які надійшли приватного нотаріуса ОМНО Ситнікової Ю.Д., встановлено, що під час укладання вищевказаного договору на ім`я нотаріуса Кривцов О.І. подав заяву, у якій зазначив, що квартира АДРЕСА_1 купується не у зареєстрованому шлюбі, але під час спільного проживання та ведення спільного господарства з ОСОБА_1 , заява зареєстрована 15.03.2016р. у реєстрі за №142. (Т.1, а.с. 59)

Окрім того, 15.03.2016р. ОСОБА_1 подала до приватного нотаріуса ОМНО Ситнікової Ю.Д. заяву у реєстрі за №141, відповідно до якої зазначила, що квартира АДРЕСА_1 купується не у зареєстрованому шлюбі, але під час спільного проживання та ведення спільного господарства з ОСОБА_2 .. Вона цією заявою погоджується на придбання квартири, заявляє, що такий правочин відповідає спільним інтересам, та погоджується, що умови вищевказаного договору визначались її колишнім чоловіком. (Т.1, а.с. 59)

У зустрічному позові відповідач ОСОБА_2 стверджує, що квартира АДРЕСА_1 була придбана за рахунок коштів, які він отримав від свої матері ОСОБА_3 за договором дарування грошових коштів.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування;

Так відповідач надав копію договору дарування грошових коштів від 14.03.2016р., з якого убачається, що ОСОБА_3 подарувала своєму синові ОСОБА_2 кошти у розмірі 32000 доларів США, що за курсом НБУ складає суму у розмірі 832320 гривень. (Т.1, а.с. 38)

З даного договору убачається, що договір був укладений у простій письмовій формі .

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти: правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 719 ЦК України договір дарування валютних цінностей фізичних осіб між собою на суму, яка перевищує п`ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Враховуючи суму коштів, яка була подарована, який перевищує п`ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (832320 /17=48960), то він був нотаріально посвідчений, але цього не було зроблено.

Згідно ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Отже, згідно вимог ч. 1 ст. 220 ЦК України договір дарування грошових коштів від 14.03.2016р., з якого убачається, що ОСОБА_3 подарувала своєму синові ОСОБА_2 кошти у розмірі 32000 доларів США, що за курсом НБУ складає суму у розмірі 832320 гривень, є нікчемним.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Суд вважає, що ОСОБА_2 не надано жодного доказу, що його мати ОСОБА_3 ухилялась від нотаріального посвідчення договору дарування коштів, окрім того суд критично ставиться до того, що такий договір фактично укладався у письмовій формі.

Окрім того, необхідно врахувати, що відсутні докази того, що ОСОБА_1 надавала письмову згоду на укладення даного договору дарування грошових коштів, при цьому, в судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що їй взагалі не було відомо про існування вищевказаного договору дарування.

У постанова ВП ВС від 11 жовтня 2023 року у справі № 756/8056/19 (провадження № 14-94цс21), встановлено, що згода одного з подружжя на укладення договору позики, який виходить за межі дрібного побутового та стосується цінного майна, що перебуває у їх спільній сумісній власності, зокрема, грошових коштів, сума яких не менш, як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (частина перша статті 1047 ЦК України), має бути надана у письмовій формі.

У своїх поясненнях адвокат Нестерова О.І. також посилається на те, що кошти, які були передані ОСОБА_3 її синові ОСОБА_2 , були отримані за рахунок коштів, яка отримала ОСОБА_3 після поступки прав та обов`язків пайової участі у будівництві житла №29а/156 від 11.02.2015р..

Судом встановлено, що згідно договору пайової участі у будівництві житла №29а/156 від 11.02.2015р., який був укладений між ОСОБА_3 та ПБГ «Інтобуд», передбачалось пайова участь ОСОБА_3 у будівництві житлового будинку АДРЕСА_7 . (Т.2,а.с. 190-194)

Так згідно додаткової угоди № 1 до договору пайової участі у будівництві житла №29а/156 від 11.02.2015р. від 29.02.2016р., який був укладеним між ОСОБА_3 та ОСОБА_25 а також ПБГ «Інтобуд», ОСОБА_3 передала свої права за договором пайової участі у будівництві житла №29а/156 від 11.02.2015р. ОСОБА_25 (Т.1, а.с. 100)

Згідно копії розписки від 29.02.2016р. ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_25 в рахунок укладеного договору від 29.02.2016р. суму коштів у розмірі 38000 доларів США. (Т.1, а.с. 101)

Окрім того, надана розписка від ОСОБА_24 , що вона отримала від ОСОБА_2 в рахунок продажу квартири АДРЕСА_1 суму коштів у розмірі 32000 доларів США. (Т.1, а.с. 102)

Згідно висновку судової оціночно-будівельної експертизи №24-1872 від 02.04.2024р. ринкова вартість майнових прав на квартиру АДРЕСА_5 (будівельна адреса: квартира АДРЕСА_8 за договором про пайову участь у будівництві житла №29А/156 від 11.02.2015р.). станом 29.02.2016р. становила суму у розмірі 798127грн. (Т.2, а.с. 93-104)

Суд, оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що відсутні належні та допустимі докази того, що кошти, які були витрачені на придбання квартири АДРЕСА_1 були особистою приватною власністю відповідача ОСОБА_2 , оскільки неможливо з достовірністю стверджувати, що саме, кошти, які належали ОСОБА_3 були використані ОСОБА_2 на придбання вищевказаної квартири.

У Постанові ВС КЦС від 15 лютого 2023 року у справі № 211/5539/17 (провадження № 61-10848св22 висловлена правова позиція, що факт передачі коштів або іншого майна родичем одного із членів сім`ї на купівлю або будівництво спільного майна в інтересах сім`ї не може свідчити про те, що ці кошти передано на особисті потреби лише комусь одному конкретному з подружжя.

Факт того, що в період придбання квартири АДРЕСА_1 позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 проживали однією сім`єю, мали спільний бюджет, вели спільне господарство підтверджується поясненнями свідків.

Вищевказаний факт в судовому засіданні підтвердили свідки.

Так свідок ОСОБА_10 пояснила, що Кривцови, проживали як сім`я на вул. Затонського з 2011р. по 2016р., вона з ними дружила, багато разів вони спільно відпочивали. Вона була у них в гостях багато разів, все у сім`ї було нормально. В 2016р. у ОСОБА_19 народився ОСОБА_26 , а після того, вони переїхали в квартиру по АДРЕСА_9 . У цієї квартирі вони спільно робили ремонт, а після того переїхали. В квартирі на АДРЕСА_9 вона також багато разів бувала, бачила, що вони проживають однією сім`єю. В 2020р. у них погіршились сімейні відносини, ОСОБА_21 повернувся в квартиру на ОСОБА_18 де проживав.

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що вона багато років знає сім`ю ОСОБА_19 та вони є кумами. З ОСОБА_1 вона познайомилась з 2014р., коли вона прийшла до неї на підприємство адміністратором. Кривцова отримала заробітну плату біля 18000 гривень. Знає, що ОСОБА_19 працювала в Інтертелекоме. Сім`я проживала в квартирі на АДРЕСА_10 до 2016р., а далі переїхали на АДРЕСА_9 , а припинили подружні відносини в 2021р..

Свідок ОСОБА_12 , яким є батьком відповідача ОСОБА_2 пояснив, що він з дружиною ОСОБА_3 уклали договір інвестування житла у 2015р. та мали намір отримати у власність квартиру у новому будинку. Свідок пояснив, що його син ОСОБА_2 вирішив придбати квартиру, а тому вони продали свої права на нову квартиру та кошти у розмірі 34000 доларів США передали сину.

Свідок ОСОБА_13 пояснила, що познайомилась з Кривцовими наприкінці 2017р. початку 2018р.. Вона пояснила, що Кривцови проживали однією сім`єю до квітня 2021р., а після того розійшлись. Квартиру на АДРЕСА_9 придбали у поганому стані, а тому робили ремонт в квартирі.

Свідок ОСОБА_14 , яким є батьком позивачки ОСОБА_1 пояснив, що після другої вагітності, її дочка із зятем вирішили придбати інше житло, оскільки бажали мати кращі умови проживання. Вони знайшли квартиру на АДРЕСА_9 , яку придбали за спільні кошти. Після придбання квартири на АДРЕСА_9 він з іншими працівниками робив ремонт в квартирі.

Згідно листа ТОВ «Інтертелеком» від 26.01.2024р. №43/24 повідомлено, що ОСОБА_2 було прийнято до штату 15 травня 2015р., при працевлаштуванні ОСОБА_2 була зазначена адреса: АДРЕСА_11 . (Т.3, а.с. 245-250)

Згідно листа №269 від 26.01.2024р. Міжнародного резервного банку повідомлено, що ОСОБА_2 працював з 19.10.2011р. по 09.10.2012р. на посаді керуючого відділенням №6 м. Одеси. У заяві на прийом на роботу від 18.10.2011р. ОСОБА_2 зазначив адресу: АДРЕСА_11 . (Т.4, а.с. 15)

Відповідно до ч. 1 ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

З огляду на зазначені положення законодавства, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом) підставою для виникнення у них певних прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 обов`язковими умовами для визнання осіб членами сім`ї, крім спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Факт спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святкуванні свят, пересилання коштів, самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те що між сторонами склалися та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю (постанови Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі № 588/350/15, від 19 березня 2020 року у справі № 303/2865/17, від 23 вересня 2021 року у справі № 204/6931/20,

від 30 червня 2022 року у справі № 694/1540/20).

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні подружжю. Таким чином, предметом доказування у справах про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Критеріями, за якими майну може бути надано статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, відповідно до якої йому може бути надано правовий статус спільної власності подружжя.

Подібний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року у справі № 686/15993/21, від 09 листопада 2022 року у справі № 753/10315/19, від 16 листопада 2022 року у справі № 199/3941/20.

У постанові Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року у справі

№ 6-97цс11 роз`яснено, що для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу у період, протягом якого було придбано спірне майно.

Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність, допустимість і достатність таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці.

Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

Суд, оцінуючи у сукупності надані докази, пояснення сторін, свідків, письмові докази, приходить до висновку, що у судовому засіданні підтвердився факт, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу з період, після розірвання шлюбу, а саме з 12.08.2011р. по 10.04.2021р.,.

1.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що при розгляді справ про поділ спільного сумісного майна подружжя (жінки та чоловіка, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі) встановлення обсягу спільно нажитого майна є передусім питаннями доведення відповідних обставин, спростування чи неспростування презумпції спільної сумісної власності, які суд вирішує в мотивувальній частині свого рішення. Більше того, відповідне судове рішення лише підтверджує наявність режиму спільного сумісного майна, і для такого підтвердження заявлення вимоги про визнання певних об`єктів спільним сумісним майном та, як наслідок, зазначення в резолютивній частині судового рішення про таке визнання не є необхідним. Ефективним способом захисту за таких умов є саме вирішення вимоги про поділ спільного сумісного майна (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2024 року № 523/14489/15-ц).

Отже, саме позовну вимогу позивачки щодо встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як дружини та чоловіка без реєстрації шлюбу з період з 12.08.2011р. по 10.04.2021р., а також вимогу ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , як дружини та чоловіка без реєстрації шлюбу з 03.12.2006 року залишити без задоволення.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 була придбана у період проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу, тобто 15.03.2016р..

Сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції спільної сумісної власності подружжя, покладається на того з подружжя, який її спростовує (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18).

Тобто той із подружжя, який заявляє про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують, на підставі належних та допустимих доказів.

В даному випадку суд виходить з того, в період придбання вищевказаної квартири, а саме 15.03.2016р. сторони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, даний факт підтверджується, що у сторін ІНФОРМАЦІЯ_5 народився син ОСОБА_5 , тобто на час придбання квартири позивачка ОСОБА_1 була вагітна, заявами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які були подані до приватного нотаріуса Ситніковою Ю.Д. у день придбання квартири, у яких сторони підтвердили факт проживання однією сім`єю, поясненнями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , які також підтвердили факт спільного проживання та ведення спільного господарства.

Суд вважає, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів того, що кошти на придбання квартири АДРЕСА_1 були його особистою приватною власністю.

На підставі викладеного, необхідно визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ) квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до статті 69 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

Згідно зі статтею 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до статті 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Згідно з вимогами частин першої, другої, четвертої, п`ятої статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Враховуючи той факт, що суд визнав спільною сумісною власністю ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ) квартиру АДРЕСА_1 , то необхідно визнати за кожним з подружжя право власності на 1/2 частину вищевказаної квартири.

У зв`язку з чим, зустрічі позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання особистою приватною власністю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_2 , квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 61,2 кв.м. необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 2,5,10,12,258,259,263-265,268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю та поділ спільного сумісного майна задовольнити частково.

2.Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору - АТ «Укрсиббанк» про встановлення факту проживання однією сім`єю та поділ спільного сумісного майна, визнання дійсним договору дарування, визнання права особистої приватної власності задовольнити частково.

3.Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 у частині встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як дружини та чоловіка без реєстрації шлюбу з період з 12.08.2011р. по 10.04.2021р. залишити без задоволення.

4.Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 у частині встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , як дружини та чоловіка без реєстрації шлюбу з 03.12.2006 року залишити без задоволення.

5.Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ) автомобіль Toyota Avensis, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 та автомобіль Volkswagen Jetta, 2014 року випуску.

6.В порядку поділу спільного сумісного майна :

6.1 Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ) грошову компенсацію вартості 1/2 частини середньої ринкової вартості автомобіля Volkswagen Jetta, а саме суму у розмірі 179750 гривень.

6.2 Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ) грошову компенсацію 1/2 частини середньої ринкової вартості автомобіля Toyota Avensis, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 , а саме у розмірі 100900 гривень.

6.3 Визнати автомобіль Toyota Avensis, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 , особистою приватною власністю ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

7.Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ) квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 29,8 кв..

8.В порядку поділу спільного сумісного майна,

8.1. Визнати за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 29,8 кв.м.,

8.2 Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 )право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 29,8 кв.м..

9. Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ) квартиру АДРЕСА_1 .

10. В порядку поділу спільного сумісного майна,

10.1. Визнати за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 .

10.2 Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 )право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 .

11. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 щодо визнання дійсним договору дарування, укладеного 14 березня 2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відповідно до якого ОСОБА_3 передала в дар, а ОСОБА_2 прийняв в дар грошові кошти у розмірі 32 000,00 (тридцять дві тисячі доларі США), що за курсом НБУ складає 832 320 (вісімсот тридцять дві тисячі триста двадцять) гривень 00 копійок - залишити без задоволення.

12. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання особистою приватною власністю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_2 , квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 61,2 кв.м. - залишити без задоволення.

Повний текст рішення буде складено та підписано у десятиденний строк з дати проголошення рішення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - ти денний строк з дня складання повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: В.К. Кисельов

Повний текст рішення складено та підписано 19.05.2025