КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 754/565/25 Апеляційне провадження № 22-ц/824/9330/2025Головуючий у суді першої інстанції - Грегуль О.В. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2025 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Кафідова О.В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС», подану від його імені та в його інтересах адвокатом Сечком Сергієм Володимировичем на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 26 лютого 2025 року по цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2025 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» (далі - ПрАТ «СК «АРКС») звернулося до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування, згідно з яким просило суд:

- стягнути з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «АРКС» суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 111 020 грн. 66 коп. та суму сплаченого судового збору у розмірі 3028 грн. 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що 30.07.2019 о 12:00 год. на бул. Дружби Народів, 42 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу «Skoda Fabia» державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 та автомобіля «Land Rover Discovery» державний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 17.07.2020 у справі № 757/41463/19-п ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та звільнено його від адміністративної відповідальності у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності, а провадження у справі закрито.

На момент дорожньо-транспортної пригоди майнові інтереси власника автомобіля «Land Rover Discovery» державний номерний знак НОМЕР_2 були застраховані в ПрАТ «СК «АРКС» за договором добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 568а9к2 від 09.07.2019.

Власник пошкодженого «Land Rover Discovery» державний номерний знак НОМЕР_2 звернувся до ПрАТ «СК «АРКС» із заявою про подію та на виплату за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу від 01.08.2019. Заява була розглянута та подію визнано страховим випадком, у зв`язку із чим, на підставі проведених розрахунків, ПрАТ «СК «АРКС» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 118 582 грн. 00 коп. При цьому, з урахуванням суми несплачених страхових платежів, розмір страхового відшкодування становить 136 620 грн. 00 коп.

На момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Skoda Fabia» державний номерний знак НОМЕР_1 була застрахована в ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ 008194679, у зв`язку із чим ТДВ «СК «Альфа-Гарант» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 25 599 грн. 34 коп., у зв`язку з чим у відповідача, як особи, що винна у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, виник обов`язок сплатити різницю між сумою страхового відшкодування за договором № 568а9к2 та сумою страхового відшкодування, виплаченого за полісом АМ 008194679.

З огляду на що, просило позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 26.02.2025 позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «АРКС» страхове відшкодування у розмірі 92 982 грн. 66 коп. та судовий збір у розмірі 2536 грн. 03 коп. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено (а.с. 42-47).

В апеляційній скарзі, позивач, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, а також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що сума несплаченого страхового платежу за договором добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 568а9к2 від 09.07.2019 в розмірі 18 038 грн. 00 коп. є доходом, який позивач міг би реально одержати за звичайних обставин, якби протиправні дії відповідача не порушили право позивача на отримання такого платежу.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 26.03.2025 відкрито апеляційне провадження у справі, надано учасникам справи строк для подання відзиву та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Копія апеляційної скарги з долученими до неї копіями матеріалів направлялася на адресу відповідача поштовим зв`язком, однак конверт повернувся до апеляційного суду із відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги частково виходив з того, що стороною позивача суду не надано жодних конкретних правових доказів виплати позивачем заявленої суми страхового відшкодування у розмірі 136620 грн., встановивши те, що позивачем доведена доказами сума виплати страхового відшкодування у розмірі 118582 грн. і з цієї суми позивачу відшкодовано 25599,34 грн., а тому суд вважав обґрунтованими лише позовні вимоги в частині стягнення суми страхового відшкодування у розмірі 92982,66 грн.

Проте, колегія не в повній мірі погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом установлено, що 30.07.2019 о 12:00 год. на бул. Дружби Народів, 42 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу «Skoda Fabia» державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 та автомобіля «Land Rover Discovery»державний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

На момент дорожньо-транспортної пригоди майнові інтереси власника автомобіля «Land Rover Discovery»державний номерний знак НОМЕР_2 були застраховані в ПрАТ «СК «АРКС» за договором добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 568а9к2 від 09.07.2019.

30.07.2019 ОСОБА_3 звернулась до ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» із заявою про подію та на виплату за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу.

01.08.2019 проведено огляд транспортного засобу «Land Rover Discovery»державний номерний знак НОМЕР_2 , про що складено акт (дефектну відомість).

08.08.2019 ТОВ «Віннер ЛЦКА» складено калькуляцію № 1008409 на суму 136 620,00 грн. та виставлено рахунок № 1003057 від 08.08.2019 на суму 136 620,00 грн.

Згідно страхового акту № ARX2488424 від 19.08.2019 визначено загальну суму страхового відшкодування на підставі розрахунку 136 620,00 грн. та з урахуванням сум взаємозаліку по несплаченим страховим платежем визначено суму відшкодування у розмірі 118 582,00 грн.

20.08.2019 ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» перерахувало на користь ТОВ «Віннер ЛЦКА» страхове відшкодування згідно акту №ARX2488424 у розмірі 118 582,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 588691 від 20.08.2019

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 17.07.2020 у справі № 757/41463/19-п ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та звільнено його від адміністративної відповідальності у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності, а провадження у справі закрито.

Згідно з положеннями статті 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

У постанові Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 335/8507/16-ц зроблено правовий висновок про те, що така обставина, як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою обставиною, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП. Застосування пункту 7 статті 247 КУпАП можливе виключно у випадку наявності вини особи у скоєнні адміністративного правопорушення. Натомість у разі відсутності вини особи в скоєнні ДТП провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Отже, вина ОСОБА_2 установлена та в порядку статті 82 ЦПК України доказуванню не підлягає.

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

З огляду на вказане Велика Палата Верховного Суду зробила висновки про те, що стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) випадками, які визначені у статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило б меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, страхова сума це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

В абзаці 3 пункту 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Вищевказані правові висновки також було викладено Верховним Судом у постанові від 23.10.2019 у справі №337/1673/16-ц та постанові від 20.06.2019 у справі № 362/5422/15.

При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі обов`язок відшкодувати ту частину витрат, які необхідні для проведення ремонту автомобіля, які не увійшли до страхової виплати, покладається на особу, яка завдала шкоду, у загальному порядку.

Також, як зазначив Верховний Суд у постанові від 14.04.2022 року у справі № 205/7747/18, принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, частка відповідальності особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, оскільки ТДВ «СК «Альфа-Гарант», де була застрахована відповідальність винної особи ОСОБА_1 , сплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 25 599,34 грн, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що різниця між сумою завданих збитків та виплаченим страховим відшкодуванням підлягає стягненню з винної особи - ОСОБА_1 , при цьому дійшов помилкового висновку про часткове задоволення позовних вимог на суму 92 982,66 грн., вказуючи про те, що стороною позивача суду не надано жодних конкретних правових доказів виплати позивачем заявленої суми страхового відшкодування у розмірі 136620 грн., з чим не погоджується апеляційний суд.

Як вже зазначалося, на момент дорожньо-транспортної пригоди майнові інтереси власника автомобіля «Land Rover Discovery» державний номерний знак НОМЕР_2 були застраховані в ПрАТ «СК «АРКС» за договором добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 568а9к2 від 09.07.2019 (далі - Договір).

Згідно розділу 17 Договору, страхувальник здійснює чотири страхові платежі один раз на квартал, кожен з яких становить 18 037,00 грн.

У п. 29.28 Договору зазначено, що у випадку сплати страхового платежу за відповідний період дії договору частинами згідно з розділом 17 договору страховик має право здійснити страхове відшкодування за вирахуванням різниці між повним страховим платежем за відповідний період дії договору, вказаним в розділі 13 договору, та фактично сплаченим за відповідний період дії договору страховим платежем.

Як встановлено судом, ДТП сталося 30.07.2019, тобто, на момент виникнення у ПрАТ «СК «АРКС» зобов`язання щодо виплати страхового відшкодування, не настало зобов`язання у страхувальника щодо сплати чергового страхового платежу, що було обмежено терміном до 09.10.2019.

Як вбачається зі страхового акту № ARX2488424 від 19.08.2019 визначено загальну суму страхового відшкодування на підставі розрахунку 136 620,00 грн. та з урахуванням сум взаємозаліку по несплаченим страховим платежем визначено суму відшкодування у розмірі 118 582,00 грн., тобто із загальної суми нарахованого страхового відшкодування утримано суму у розмірі 18 038,00 грн., що відповідає одному страховому платежу за договором.

За таких обставин, колегія вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі дослідив всі обставини справи та умови договору добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 568а9к2 від 09.07.2019, у зв`язку з чим залишив поза увагою те, що сума у розмірі 18 038,00 грн. є взаємозаліком та жодним чином не зменшує суму завданого збитку.

Отже, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими.

Пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (частини 1, 2 статті 376 ЦПК України).

При цьому, згідно ч. 4 ст. 376 ЦПК України, зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції вірно застосував до спірних правовідносин норми матеріального права та вирішив спір у відповідності з вимогами закону, однак помилився у сумі стягнутого страхового відшкодування, яке підлягає стягненню з відповідача, оскаржуване рішення, з урахуванням ч. 4 ст. 376 ЦПК України підлягає зміні, шляхом збільшення стягнутої суми страхового відшкодування з 92 982 грн. 66 коп. до 111 020 грн. 66 коп. та відповідно збільшення розміру судового збору за подання позовної заяви з 2536 грн. 03 коп. до 3028 грн. 00 коп.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, беручи до уваги фактичне оскарження позивачем позовних вимог в частині, що становить суму у розмірі 18 038 грн. 00 коп., ураховуючи часткове задоволення вимог апеляційної скарги, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги пропорційно розміру задоволених вимог (16,25%) у сумі 738 грн. 22 коп.

Також слід зауважити, що дана справа віднесена процесуальним законом до категорії малозначних справ, а тому, в силу положень ч. 6 ст. 19 та ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС», подану від його імені та в його інтересах адвокатом Сечком Сергієм Володимировичем - задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 26 лютого 2025 року по цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування - змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 111 020 (сто одинадцять тисяч двадцять) грн. 66 (шістдесят шість) коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви та 738 (сімсот тридцять вісім) грн. 22 (двадцять дві) коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС», місцезнаходження юридичної особи: 04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

О.В. Кафідова