Справа № 720/16/25
Провадження № 2/720/411/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2025 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді Ляху Г.О.

з участю секретаря Агратіна О.Р.

представника позивача Миронова С.І.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в режимі відеоконференції в залі суду міста Новоселиця цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Чернівецької філії до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за розподіл природного газу,-

ВСТАНОВИВ:

В січні 2025 року ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Чернівецької філії звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за розподілений природний газ, посилаючись на те, що позивач надавав відповідачу послуги постачання(розподілу) природного газу на умовах, що передбачені Типовим договором постачання природного газу побутовим споживачам, який має ознаки публічного та розміщений на офіційному веб-сайті постачальника газу, а тому не потребує двостороннього підписання. Відповідач являється споживачем природнього газу, про що також свідчить відкриття особового рахунок № НОМЕР_1 за місцем його реєстрації, свої обов`язки по оплаті за розподілений йому природний газ не виконує, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість в сумі 5276 гривень 78 копійок. Оскільки, відповідач у добровільному порядку борг не повертає, просив стягнути з нього в примусовому порядку заборгованість за послуги з розподілу природного газу та судові витрати по справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

За змістом ч. 4 ст. 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З метою всебічного, повного, об`єктивного, безпосереднього дослідження доказів та з`ясування всіх обставин справи, суд з власної ініціативи ухвалив про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов в повному обсязі та просив задовольнити позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_1 подав відзив до суду, в якому позов не визнав та зазначив, що видача уповноваженим на те державним органом ліцензії позивачу підтверджує законність перебування газорозподільної системи у власності чи користуванні позивача є помилковим, оскільки всі посилання на нормотворчість Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (Кодекс ГРМ, типовий договір, тощо), а також ліцензування даним органом є безпідставними, так як НКРЕКП утворений незаконно та відповідач власними зусиллями провів газифікацію свого будинку. Також вказує, що він будь-якого договору із позивачем щодо розподілу газу не укладав та позивач не підтвердив наявність ліцензії на розподіл газу, а тому просив суд відмовити у задоволені позовних вимог.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Зі змісту ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

У відповідності до вимог ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Згідно ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами.

Зі змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 30 вересня 2015 року № 2500 та № 2498 було затверджено Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам і Типовий договір розподілу природного газу (дата набрання чинності вищевказаних постанов НКРЕКП 1 грудня 2015 року).

Згідно з пунктом 1.1. Типового Договору він є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу споживачу, як товарної продукції, постачальником.

Умови цього договору розроблені відповідно до Закону України"Про ринок природного газу" та Правил постачання природного газу та є однаковими для всіх побутових споживачів України (пункт 1.2. Типового Договору).

Пунктом 1.3. Типового Договору передбачено, що цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог ст. ст. 633, 634, 641, 642ЦК України на невизначений строк шляхом приєднання Споживача до умов цього Договору.

Статтею 634 цього Кодексу передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Постановою НКРЕКП від 26 грудня 2022 року № 1839 видано ТОВ «Газорозподільні мережі України» ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу. Постановою НКРЕКП від 22.02.2024 № 371 до додатка постанови № 1839 внесено зміни, викладено його в новій редакції та розширено територію провадження ліцензованої діяльності Товариства на Чернівецьку область. Таким чином, Чернівецька філія Товариства є Оператором газорозподільних систем та з 01 березня 2024 року надає відповідачу послуги з розподілу природного газу в період виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до пункту 2 глави 1 розділу VI Кодексу ГРМ, доступ споживачів до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2498, у порядку, визначеному цим розділом.

Відповідно до п. 4 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ Типовий договір укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

Згідно з п. 7 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунку Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання газу.

Судом встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідач ОСОБА_1 є власником домоволодіння, яке розташовано по АДРЕСА_1 .

Згідно довідки про зареєстрованих у житловому будинку осіб зазначено, що за адресою по АДРЕСА_1 зареєстровано 4 осіб, серед яких відповідач ОСОБА_1 ..

З витягу з персоніфікованих даних побутового споживача природного газу, відповідачу відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 та встановлено лічильник газу «Pietro Fiorentini RS/2.4 G4» за № НОМЕР_2 .

Відповідно до робочого проекту на газопостачання, погодженого 10 жовтня 2007 року, відповідач споживає природний газ на об`єкті (житловий будинок), який приєднаний до газорозподільної системи, до якого входять, зокрема, дозвіл на видачу технічних умов, технічні умови на газопостачання, план газифікації будинку, акт на прийняття в експлуатацію димових і вентиляційних каналів.

До вказаного житлового будинку відповідача надається послуга з розподілу (доставки) природного газу, про що свідчить, зокрема, збільшення показників лічильника газу на об`єкті, що підтверджується контрольними показниками лічильника газу, а також фактом самостійної передачі відповідачем фактичних показників лічильника газу в особистому кабінеті на офіційному сайті постачальника газу ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», про що зазначено в розрахунку суми заборгованості. Вказані обставини в їх сукупності свідчать про фактичне споживання газу відповідачем.

Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу (пункт 7 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ).

Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 01 листопада 2021 року у справі № 591/4825/20 (провадження № 61-11470св21).

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б спростовували той факт, що відповідач не користувався наданими позивачем послугами газопостачання, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що відповідач є споживачем послуг які надавалися позивачем.

Таким чином, надання позивачем послуг та їх споживання відповідачем є діями осіб, з якими закон, зокрема ст. 11 ЦК України, пов`язує підстави виникнення цивільних прав та обов`язків, а тому відсутність між сторонами письмового договору про надання послуг не є підставою для звільнення відповідача від оплати комунальних послуг.

Згідно розрахунку заборгованості від 09 грудня 2024 року по об`єкту за адресою АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_1 наявна заборгованість за послуги розподілу природного газу перед Чернівецькою філією ТОВ «Газорозподільні мережі України» за період з 01 березня 2024 року по 31 грудня 2024 року в розмірі 5276 гривень 78 копійок.

Відповідно до умов пункту 6.1 розділу VІ Типового договору оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу ГРМ. Тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обов`язковим для Сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення (п.6.2 розділу VІ Типового договору).

Постановою НКРЕКП від 30 грудня 2022 року № 1944 (із змінами, внесеними постановою від 22.02.2024 № 376 встановлено позивачу з 01 березня 2024 року тариф на послуги розподілу природного газу у розмірі 1,99 гривень за 1 м3 на місяць.

Згідно з пунктом 5.3 Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року № 2498, при здійсненні обліку спожитого природного газу побутовим споживачем за розрахункову одиницю розподіленого та спожитого природного газу беруться кубічні метри (м куб.) природного газу, визначені відповідно до фактичних показів лічильника природного газу або відповідно до норм споживання природного газу, затверджених постановою Кабінету Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРМ визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника природного газу з урахуванням вимог цього Кодексу та договору. Для визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу приймаються дані лічильника газу Оператора ГРМ. У разі відсутності лічильника газу в Оператора ГРМ приймаються дані лічильника газу побутового споживача. При цьому Оператор ГРМ має право протягом експлуатації лічильника газу та відповідно до вимог цього Кодексу здійснювати контрольне зняття показань ЗВТ (лічильника газу) для контролю та перевірки його показань.

Згідно з пунктом 2 глави 4 розділу IX Кодексу ГРМ періодом, за який по об`єкту побутового споживача визначається об`єм та обсяг спожитого (розподіленого) природного газу, є календарний місяць. При цьому відповідно до вимог Кодексу ГТС Оператор ГРМ на щоденній основі забезпечує передачу Оператору ГТС через його інформаційну платформу інформації про прогноз відборів/споживання природного газу по побутовому споживачу на кожну наступну газову добу протягом газової доби (оновлені прогнози), а також надає дані про фактичний (попередній) обсяг природного газу, спожитий за кожну попередню газову добу.

Згідно з пунктом 4 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРМ побутовий споживач, який розраховується за лічильником газу, зобов`язаний щомісяця станом на 1 число місяця знімати фактичні показання лічильника газу та протягом п`яти діб (до 5 числа включно) надавати їх Оператору ГРМ у спосіб, визначений договором розподілу природного газу. У разі неотримання Оператором ГРМ до 06 числа місяця, що настає за розрахунковим, показань лічильника газу та за умови, що лічильник газу не оснащений засобами дистанційної передачі даних, фактичний об`єм розподілу та споживання природного газу (алокація) по об`єкту споживача за розрахунковий період визначається Оператором ГРМ на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період, що розраховується, виходячи з групи споживання побутового споживача, з урахуванням вимог цього Кодексу. Група споживання по кожному об`єкту побутового споживача, який розраховується за лічильником газу, визначається Оператором ГРМ згідно з цим Кодексом.

Відповідно до пункту 5 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРМ після визначення за підсумками розрахункового періоду (газового місяця) об`єму розподіленого та спожитого природного газу по об`єкту побутового споживача Оператор ГРМ в установленому законодавством порядку здійснює переведення величини об`єму природного газу в обсяг розподіленої (спожитої) енергії за трьома одиницями виміру: у кВттод, Гкал, МДж. Дані про об`єм (м куб.) та обсяг (кВттод, Гкал, МДж) розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу за розрахунковий період (газовий місяць) зазначаються Оператором ГРМ в особистому кабінеті споживача на сайті Оператора ГРМ (за наявності) та/або в рахунку про сплату послуги за договором розподілу природного газу. Оператор ГРМ відповідно до вимог Кодексу ГТС передає інформацію про об`єм та обсяг розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу за відповідний період Оператору ГТС для проведення ним остаточної алокації по постачальнику споживача.

Величина об`єму та обсягу розподіленого та спожитого природного газу встановлюється відповідно до даних оператора ГРМ. Отже, визначення обсягів спожитого побутовими споживачами природного газу відноситься до виключної компетенції оператора ГРМ.

Суд вважає безпідставним твердження відповідача, про те що постанова НКРЕКП № 1944 від 30 грудня 2022 року не пройшла державну реєстрацію у Міністерстві юстиції України, а тому посилання на неї при прийнятті рішення є необґрунтованими, спростовуються ч. 6, 7 ст. 14 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» від 22 вересня 2016 року в якому вказано, що рішення Регулятора не підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України. Тобто, законодавцем прямо передбачено відсутність необхідності державної реєстрації Міністерством юстиції України рішень НКРЕКП, що повністю спростовує твердження апелянта.

Судом встановлено, що відповідач не виконав покладених на нього зобов`язань та у встановлені строки не оплатив наданні йому позивачем послуги за розподіл природного газу, а тому така заборгованість підлягає стягненню з нього в примусовому порядку.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 3028 гривень.

На підставі ст.ст. 526, 530, 626, 628, 634, 638 ЦК України, ст. 162 ЖК України, ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу», Правил постачання природного газу, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 2496 від 30 вересня 2015 року, суд керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 81, 141, 259, 263-265, 268, 274, 279 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Чернівецької філії заборгованість за розподіл природного газу в сумі 5276 (п`ять тисяч двісті сімдесят шість) гривень 78 копійок на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання № НОМЕР_3 в АТ «Ощадбанк», МФО 356334, а також судовий збір в сумі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень на поточний рахунок № НОМЕР_4 в АТ «Ощадбанк», МФО 356334.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ляху Г.О.