Справа № 595/645/25
Провадження № 2/595/292/2025
У Х В А Л А

08.05.2025 місто Бучач

Суддя Бучацького районного суду Тернопільської області Созанська Л.І., ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

До Бучацького районного суду Тернопільської області через підсистему «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Зміст позовної заяви про розірвання шлюбу наступний: «Прошу Вас розглянути питання стосовно розірвання шлюбу номер 434148 від 13.05.2016р. між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спільних дітей немає. Претензій до дружини щодо майна також не маю».

До позовної заяви долучено:

-квитанцію про сплату судового збору у розмірі 1211,20 грн;

-копію свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 13 травня 2016 року, виданого Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, встановлено, що позовна заява підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.

Статтею 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Крім цього, ч. 5 ст. 177 ЦПК України визначає, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Також відповідно до ч. 6 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

Разом з тим, всупереч вимогам п. п. 2, 5, 6, 8, 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, у позовній заяві ОСОБА_1 виявлено наступні недоліки: відсутні відомості про місцезнаходження або місце проживання чи перебування сторін, та відомості про наявність або відсутність електронного кабінету у відповідачки; відсутній виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; відсутні відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; не вказано щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналу письмового або електронного доказів, копії яких додано до заяви; відсутній попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Разом з тим, у абз. 2 ч. 1 ст. 177 ЦПК України передбачено, що у разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї, в електронній формі через електронний кабінет позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів з урахуванням положень ст. 43 цього Кодексу.

Так, ч. 7 ст. 43 ЦПК України встановлено, що у разі подання до суду в електронній формі заяви по суті справи, зустрічного позову, заяви про збільшення або зменшення позовних вимог, заяви про зміну предмета або підстав позову, заяви про залучення третьої особи, апеляційної скарги, касаційної скарги та документів, що до них додаються, учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання таких матеріалів іншим учасникам справи.

Такі документи в електронній формі направляються з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а у разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету у паперовій формі листом з описом вкладення.

Якщо інший учасник справи відповідно до ч. 6 ст. 14 цього Кодексу зобов`язаний зареєструвати електронний кабінет, але не зареєстрував його, учасник справи, який подає документи до суду в електронній формі з використанням електронного кабінету, звільняється від обов`язку надсилання копій документів такому учаснику справи.

У постанові № 761/9285/17 від 14 листопада 2018 року Верховний Суд зробив висновок, що належним доказом надіслання документів може бути опис вкладення разом з розрахунковим документом, а факт отримання підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Отже, виходячи зі змісту абз. 2 ч. 1 ст. 177 ЦПК України, належним виконанням стороною справи указаної норми Кодексу, є, зокрема, надсилання нею саме поштою листом з описом вкладення (листом з оголошеною цінністю) іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Позивачем не долучено до позовної заяви докази надсилання відповідачці позовної заяви з даними до неї документами.

Також, за загальним правилом позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом (ч. 1 ст. 27 ЦПК України).

За правилами альтернативної підсудності, встановленими ч. 2 ст. 28 ЦПК України, позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтись за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатись за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Частиною 1 ст. 29 ЦПК України визначено, що підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами, а також справ про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, які проживають за межами України, визначається суддею Верховного Суду, визначеним у порядку, передбаченому статтею 33 цього Кодексу, одноособово.

Виходячи із тлумачення ст. 29 ЦПК України та враховуючи роз`яснення, викладені у п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11, Верховний Суд визначає підсудність справи про розірвання шлюбу тільки в разі, якщо ніхто з подружжя не проживає в Україні.

У позовній заяві позивач ОСОБА_1 зазначив свою адресу: АДРЕСА_1 , а також адресу відповідачки ОСОБА_2 : АДРЕСА_2 .

Однак достовірних доказів на підтвердження факту проживання сторін за зазначеними у позовній заяві адресами позивач не надав.

Допустимим й достатнім доказом підтвердження місця проживання сторін у справі на території іншої країни може вважатися актуальна довідка, видана уповноваженими органами у встановленій формі, яка має пройти легалізацію (проставлення апостиля), якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

Вказана в позовній заяві інформація про проживання сторін за межами України не може вважатися допустимим доказом постійного їх проживання за межами України, оскільки така викладена іншою мовою без офіційного перекладу.

Саме по собі зазначення в позовній заяві адреси проживання сторін не є підтвердженням їх проживання за межами території України, оскільки не підтверджене належними доказами.

Водночас, у позовній заяві не зазначена фактична адреса місця реєстрації (проживання) в Україні позивача та відповідачки.

Враховуючи відсутність доказів на підтвердження факту проживання сторін за межами України, а також доказів про зареєстроване місце проживання в України позивачем при зверненні до Бучацького районного суду Тернопільської області із позовною заявою про розірвання шлюбу було подано позов без дотримання правил підсудності.

Отже, суд доходить висновку про недодержання позивачем вищевказаних положень законодавства, що унеможливлює суд встановити правильність та дійсність адреси зареєстрованого місця проживання (перебування) як позивача, так і відповідачки, а відтак створює перешкоди для визначення підсудності даної справи.

У зв`язку із зазначеним суд пропонує позивачу надати докази щодо його зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання (перебування), а також і відповідачки.

З долученої до позовної заяви копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 13 травня 2016 року, виданого Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, слідує, що ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Донецьк, Україна, та ОСОБА_2 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 у смт. Армянськ Красноперекопського району Автономної Республіки Крим, Україна, 13 травня 2016 року зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 83.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Ця норма закону стосується випадків, коли один із подружжя заперечує проти розірвання шлюбу, у зв`язку з чим полегшений спосіб розірвання шлюбу є неможливим, або коли він не заперечує проти розірвання шлюбу, але ухиляється від подання відповідної спільної заяви до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Так, положеннями ч. 1 ст. 106 СК України закріплено, що подружжя, яке не має дітей, має право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу.

Якщо один із подружжя через поважну причину не може особисто подати заяву про розірвання шлюбу до органу державної реєстрації актів цивільного стану, таку заяву, нотаріально засвідчену або прирівняну до неї, від його імені може подати другий з подружжя.

Отже, для подружжя, яке не має дітей, законом передбачено позасудовий порядок розірвання шлюбу шляхом звернення з відповідною заявою до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Як убачається зі змісту пред`явленого позивачем позову, від шлюбу в подружжя спільних дітей немає.

Таким чином, позивачем не обґрунтовано підстави звернення до суду із вказаним позовом, оскільки в цьому випадку законом передбачений інший позасудовий порядок розірвання шлюбу.

Відтак, позивачу необхідно зазначити, які саме підстави перешкоджають розірванню шлюбу з відповідачем в органах РАЦСу.

Одночасно суд зазначає, що згідно з ч. 2, 5 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

У позовній заяві позивач не зазначає про наявність у нього або іншої особи оригіналу свідоцтва про шлюб, тобто, до позовної заяви додано копію свідоцтва про шлюб, яке не засвідчене у встановленому законом порядку.

Таким чином, позивачу слід посвідчити копію документу згідно вимог чинного законодавства.

Вищенаведені недоліки заяви, вказані в ухвалі судді, унеможливлюють відкриття провадження у справі.

За правилами, визначеними ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ухвали.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 95, 175, 177, 185, 260, 261 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - залишити без руху, надавши позивачу строк протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали суду, для усунення вказаних недоліків.

У випадку невиконання вимог даної ухвали заява буде вважатись неподаною і підлягатиме поверненню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Л. І. Созанська