Справа № 541/1210/25
Номер провадження 2/541/753/2025
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09 травня 2025 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавська області в складі:

головуючого судді Городівського О.А.,

за участю секретаря судового засідання Ніколаєнко М.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Листопад О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного Товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

26 березня 2025 року представник АТ «Перший Український Міжнародний Банк» звернувся до суду з позовом про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №401 від 22 липня 2019 року у розмірі 76 967,47 грн, яка утворилась станом на 10 січня 2025 року, що включає: 43 120,29 грн заборгованість за кредитом; 33 847,18 грн заборгованість за процентам, посилаючись на те, що між сторонами був укладений кредитний договір, зобов`язання за яким відповідач не виконує, тому за нею утворилася заборгованість, яку позивач просив стягнути у судовому порядку.

Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 28.03.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

30.04.2025 відповідач подала до суду заяву, в якій просила поновити пропущений процесуальний строк на подання відзиву на позовну, у зв`язку з невчасним отриманням примірника позовної заяви з додатками, залученням адвоката для надання правничої допомоги у справі, через хворобу сина тощо. Вважала, що пропущення строку не було надмірним, оскільки воно сталося внаслідок об`єктивних обставин, які не залежали від її волі.

В поданому до суду 01.05.2025 відзиві представник відповідача вказувала, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню у повному обсязі. Зазначила, що позивачем не надано до матеріалів справи належних та допустимих доказів щодо підтвердження укладення договору споживчого кредиту з відповідачем. Стверджувала, що матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували укладення між позивачем та відповідачем саме кредитного договору, а не публічної пропозиції. Окрім того, вказувала, що позивачем в установленому законом порядку не підтверджено порядку збільшення кредитного ліміту. Просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив провести розгляд справи без його участі (а.с. 3 на звороті).

Відповідачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Листопад О.А. з`явилися в судове засідання. Просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог АТ «Перший Український Міжнародний Банк» в повному обсязі.

Заслухавши відповідача та її представника, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 22 липня 2019 року ОСОБА_1 підписала заяву №401 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, в якій зазначено, що відповідач (клієнт) просить надати споживчий кредит із встановленням кредитного ліміту на суму 10000 грн, який було збільшено до 49700 грн, на платіжну картку в АТ «ПУМБ» строком на 12 місяців за сплатою відсотків, розмір процентної ставки 47,88% річних, цільове призначення кредиту загальні споживчі цілі (а.с. 6).

22 липня 2019 року ОСОБА_1 ознайомилася з умовами паспорта споживчого кредитування та кредитного договору (а.с. 6 на звороті).

Відповідно до виписки про рух грошових коштів відповідач активно користувалася кредитними коштами, однак свої зобов`язання щодо здійснення щомісячних платежів виконувала неналежним чином, у зв`язку з чим розмір заборгованості станом на 10 січня 2025 року відповідно до розрахунку, наданого позивачем, становить 76 967,47 грн, з яких: 43 120,29 грн заборгованість за кредитом; 33 847,18 грн заборгованість за процентами (а.с. 30 на звороті 40).

13 січня 2025 року позивач направив на адресу відповідача (позичальника) письмове повідомлення про виконання зобов`язань за укладеним договором з вимогою повернення боргу в строк не пізніше 30 днів з дня отримання даного повідомлення (а.с. 23 на звороті 24).

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За правилом статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).

Таким чином, наявність підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем АТ «Перший Український Міжнародний Банк» доведено факт укладення 22 липня 2019 року між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 кредитного договору №401.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Положеннями ч. 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо за договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Статті 610, 611 ЦК України, зазначають, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, і за порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Наданий позивачем суду на дослідження розрахунок заборгованості є офіційним документом, що виготовляється уповноваженим працівником Банку у ліцензованому програмному забезпеченні, у якому фіксується розмір сплачених коштів на погашення кредиту та їх розподіл на погашення заборгованості.

Отже, свого договірного зобов`язання по поверненню кредиту відповідач не виконала, таким чином, суд вважає, що вимога позивача про стягнення заборгованості за кредитом ґрунтується на законі, підтверджена належними та допустимими доказами, а тому підлягає до задоволення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Акціонерного Товариства «Перший Український Міжнародний Банк» є обґрунтованими та підлягають задоволенню, тому необхідно стягнути з відповідача на користь Акціонерного Товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 76 967,47 грн станом на 10 січня 2025 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати за сплату судового збору в розмірі 2422,40 грн пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 5, 10, 12, 13, 81, 141, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позовну заяву Акціонерного Товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного Товариства «Перший український міжнародний банк» (, вул. Андріївська, буд. 4, м. Київ, 04070) заборгованість за кредитним договором №401 від 22 липня 2019 року станом на 10 січня 2025 року в розмірі 76967 (сімдесят шість тисяч дев`ятсот шістдесят сім) гривень 47 копійок.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного Товариства «Перший український міжнародний банк» (, вул. Андріївська, буд. 4, м. Київ, 04070) судовий збір у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня виготовлення повного тексту.

Повний текст рішення виготовлений 12 травня 2025 року.

Суддя О. А. Городівський