Справа № 472/247/25
Провадження №2/472/260/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2025 року с-ще Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді - Тустановського А.О.,

за участю секретаря - Маслюк А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Веселинове Миколаївської області цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

25 лютого 2025 року до Веселинівського районного суду через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 28.08.2021 року між ТОВ "Бізнес Позика" та ОСОБА_1 був укладений Договір № 337060-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 1 Договору ТОВ «Бізнес Позика» надав позичальнику грошові кошти в розмірі 16000 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язалася повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит.

Згідно з умовами договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1,07874163 процентів за кожен день користування кредитом. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 16000 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 .

Відповідач належним чином не виконала свої зобов`язання щодо погашення кредиту, відсотків та комісії, а тому станом на 08.02.2025 за нею утворилась заборгованість в розмірі 40647,14 грн, з яких: 15827,40 грн. - прострочені платежі по тілу кредиту; 24074,34 грн. - прострочена заборгованість за процентами та 745,40 грн. - прострочена заборгованість за комісією.

В зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою своїх зобов`язань за кредитним договором, представник просив суд стягнути з відповідача на користь позивача кредитну заборгованість, а також понесені судові витрати по справі.

Ухвалою Веселинівського суду Миколаївської області від 05.03.2025 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. Крім того витребувано від АТ КБ "Приватбанк" інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної картки № НОМЕР_1 ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), а також виписку про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № НОМЕР_1 за період з 28.08.2021 року (дата видачі кредиту) по 12.02.2022 року (дата закінчення терміну кредитування).

04.04.2025 року на адресу суду надійшла інформація від АТ КБ "Приватбанк", з якої вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_1 (IBAN НОМЕР_3 ). А також надано виписку по рахунку № НОМЕР_1 за період 28.08.2021-12.02.2022 рр.

Представник відповідача Вендель О.М. в судове засідання не з`явився, надав відзив на позовну заяву, проти задоволення позову заперечує та зазначає, що згідно п. 1 Кредитного договору та Графіку платежів загального вартість наданого кредиту складає 39960 грн., при цьому відповідачем виконано кредитні зобов`язання на суму 6600 грн., тобто залишкова сума заборгованості має складати 33360 грн. (з розрахунку: 39960 грн. - 6600 грн.), тоді як позивач чомусь зазначає загальну суму заборгованості в розмірі 40647,14 грн. і просить її стягнути. Крім того, у вказаному кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, то умова цього договору про сплату комісії за видачу кредиту в розмірі 2400 грн. є нікчемною, і сплата вказаної комісії є незаконною, а тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за комісією в розмірі 745,40 грн. не підлягають задоволенню, а сума сплаченої комісії в розмірі 1654,60 грн. (згідно Розрахунку заборгованості) повинна бути зарахована в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту та по процентам. Згідно графіку платежів (п. 3 Кредитного договору) розмір процентів за користування кредитом за період дії Кредитного договору з 28.08.2021 р. по 12.02.2022 р. складає 21560 грн., а не 28907,14 грн., які нараховано Позивачем згідно Розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви. При цьому, згідно того ж Розрахунку заборгованості, відповідачем сплачено процентів за користування кредитом в розмірі 4832,80 грн., що свідчить про залишок процентів за користування кредитом в сумі 16727,20 грн. (з розрахунку: 21560 грн. - 4832,80 грн.) а не 24074,34 грн., які просить стягнути позивач. Крім того, просив застосувати строки позовної давності зазначаючи, що строк дії Кредитного договору від 28.08.2021 р. по 12.02.2022 р., і саме з цієї дати почався перебіг трирічного строку позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості, який закінчився 12.02.2025 р., тоді як позивач звернувся до суду з даним позовом 24.02.2025 р., тобто поза межами строку позовної давності, а тому позов не підлягає задоволенню, оскільки сплив строк позовної давності.

Представник позивача Виноградов Ю.Е. до суду не з`явився, надав до суду відповідь на відзив в якій зазначив, у Відзиві на позовну заяву представник відповідача не заперечує наступних юридичних фактів: укладення, отримання, здійснення платежів за Кредитним договором та наявність заборгованості за Кредитним договором. Щодо стягнення процентів за Кредитним договором, порядку їх нарахування та розміру зазначає, що ТОВ «Бізнес Позика» не нараховувала та не просить Суд стягнути з Відповідача на користь Позивача жодну пеню чи штрафи. ТОВ «Бізнес Позика» просить стягнути з Відповідача лише заборгованість по тілу та процентам, які були нараховані відповідно до умов Кредитного договору та норм Цивільного кодексу України. Всі істотні умови Кредитного договору, зокрема тип кредиту, процентна ставка, комісія за надання кредиту (у випадку її встановлення), строк дії кредиту, графік платежів за кредитним договором тощо встановлені НЕ у Правилах надання кредитів чи Паспорті споживчого кредиту (за споживчими кредитами), а у Кредитному договорі, який уклав Відповідач шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Щодо особливостей встановлення та нарахування процентів за Кредитними договорами ТОВ «Бізнес Позика»: процентна ставка нараховується за кожен день користування Кредитом. Протягом строку кредитування, визначеного у цьому Договорі, плата за користування Кредитом нараховується на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за фактичне число календарних днів користування Кредитом, із урахуванням дня перерахування та дня повернення Кредиту. Кредитним договором встановлюється орієнтований графік платежів за Кредитним договором. Тобто, якщо Позичальник сплачує заборгованість за Кредитним договором згідно встановленого графіку платежів без порушень, йому дійсно потрібно було б сплатити за Кредитним договором суму орієнтовної загальної вартості кредиту, яка зазначена у Кредитному договорі. При цьому, порушення Позичальником графіку платежів закономірно призвело до збільшення загальної вартості кредиту, тому що процентна ставка нараховується за кожен день користування Кредитом на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за фактичне число календарних днів користування Кредитом, із урахуванням дня перерахування кредитних коштів та дня повернення Кредиту. Встановлення у Кредитному договору процентів, які нараховуються на залишок заборгованості за Кредитним договором, відповідає принципу свободи договору. Уклавши Кредитний договір Позичальник добровільно погодився з його умовами. Відповідно до вищевикладеного, ТОВ «Бізнес Позика» не продовжувала строк дії Кредитного договору в односторонньому порядку, не нараховувала проценти після закінчення строку дії Кредитного договору, та не просить суд стягнути з Відповідача жодні проценти, які начебто були нараховані після закінчення строку дії Кредитного договору. Щодо встановлення комісії за надання кредиту відповідно до умов Кредитного договору: Відповідно до п. 1 Кредитного договору комісія за надання Кредиту становить 2 400,00 грн. Відповідно до п. 3 Кредитного договору сторони на момент укладення Договору встановили графік платежів, припускаючи, що Позичальник буде його дотримуватись. Встановлений цим пунктом Кредитного договору графік платежів який передбачає сплату Відповідачем платежів на погашення заборгованості за тілом, процентами та комісією за надання кредиту. Відповідач здійснював платежі за Кредитним договором знаючи про те, що вони будуть розподілятися на погашення його заборгованості за процентами та комісією за надання кредиту, та не заперечував проти цього протягом всього строку дії Кредитного договору. Відповідно до ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування», для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: - доходи кредитодавця у вигляді процентів; - комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; -інші витрати споживача на супровідні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо). Крім того, Національний банк України, який є державним регулятором ринку фінансових послуг в Україні, своєю Постановою від 11.02.2021р. №16 затвердив «Правила розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит». Дані правила передбачають правомірність встановлення Кредитодавцем супровідних послуг за кредитом в тому числі і комісії за надання кредиту. Встановлення обов`язку по сплаті комісії за надання кредиту у кредитному договорі відповідає принципу свободи договору. Відповідач уклавши кредитний договір погодився зокрема сплатити комісію за надання кредиту. Крім того зазначає, що розрахунок заборгованості ґрунтується на умовах кредитного договору та узгоджується з матеріалами справи. Всі платежі Відповідача за Кредитним договором були враховані у розрахунку заборгованості за Кредитним договором. Сума заборгованості Відповідача за Кредитним договором відповідно до розрахунку заборгованості за Кредитним договором підрахована з урахуванням всіх платежів Відповідача.

Скориставшись своїм правом25 березня 2025 року від представника відповідача ОСОБА_2 надійшло заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву в якому зазначив, що відповідно до п. 3 ст. 55 ЗУ «Про банки та банківську діяльність» банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг. Пунктом 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що загальні витрати за споживчим кредитом включають в себе проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця … для обслуговування і повернення кредиту. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною, що узгоджується з положеннями ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», згідно яких, умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за видачу кредиту є нікчемною, що узгоджується з правовим висновком, викладеним у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 р. у Справі № 496/3134/19 і узгоджується з правовим висновком, викладеним у Постанові Верховного Суду від 31.08.2022 р. у Справі № 202/5330/19, в якому, крім того зазначено: «Визнання судом нікчемного правочину недійсним за вимогою сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, оскільки нікчемний правочин є недійсним в силу закону з моменту його укладення».

Дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 28 серпня 2021 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 337060-КС-001 шляхом обміну повідомленнями, який підписаний у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію».

Так, 28.08.2021 року позивачем направлено відповідачу пропозицію (оферту) укласти Договір № 337060-КС-001 про надання кредиту, остання прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору № 337060-КС-001 про надання кредиту на умовах, визначених офертою.

Позивачем направлено відповідачу через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор G-0938, отриманий ОСОБА_1 на номер телефону НОМЕР_4 , що був зазначений нею в анкеті в особистому кабінеті.

Відповідно до п. 1 Кредитного договору, позивач надає відповідачу грошові кошти у розмірі 16 000 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит.

Згідно з умовами договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1,07874163 процентів за кожен день користування кредитом, строком на 24 тижнів, тобто до 12.02.2022 року.

Пунктом 2. Кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів.

Пунктом 3 Кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати Позичальник для належного виконання умов кредитного договору.

Позивач свої зобов`язання за договором кредиту виконав та надав позичальнику грошові кошти в розмірі 16 000 грн шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № НОМЕР_1 , яка позичальником вказана при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті.

З розрахунку заборгованості за договором слідує, що станом на 08.02.2025 року заборгованість ОСОБА_1 перед товариством становить 40647 грн. 14 коп., що складається із: суми прострочених платежів по тілу кредиту 15827,40 грн; суми прострочених платежів по процентах 24074,34 грн..; суми прострочених платежів за комісією 745,40 грн.

З вказаного розрахунку також слідує, що відповідач частково сплатила кошти за Договором №337060-КС-001 на загальну суму 6660 грн.

Вирішуючи цивільно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого.

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частини 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем він вважається укладеним в письмовій формі.

З огляду на зазначені норми права Верховний Суд в своїх постановах дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19, від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19.

Зі змісту статей 11,12 Закону України «Про електронну комерцію» (далі Закон) електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Зазвичай такі правила є невід`ємною частиною кредитного договору, що прописується в самому договорі та без підтвердження про ознайомлення з такими, договір не буде укладено.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону).

Згідно з частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає, яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Факт отримання відповідачем кредитних коштів від позивача підтверджується інформацією, наданою АТ КБ «Приват Банк», з якої вбачається, що рахунок № НОМЕР_1 належить відповідачу та саме на зазначений рахунок 28 серпня 2021 року було перераховано кредитні кошти в сумі 16 000 грн. (а.с.46).

Оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання не виконує, заборгованість не погашає, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в частині стягнення з ОСОБА_1 суму прострочених платежів по тілу кредиту в розмірі 15827, 40 грн., що узгоджена сторонами в договорі.

Щодо нарахування та стягнення з відповідачки на користь позивача процентів за надання кредиту суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 1 Кредитного договору, ТОВ «Бізнес Позика» надає Позичальнику грошові кошти у розмірі 16 000 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит (надалі - Правила, а разом - Договір).

Згідно з умовами Договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування Кредитом є фіксованою та становить 1,07874163 % за кожен день користування Кредитом.

Пунктом 2. Кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за Кредитом нараховується на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, із урахуванням дня видачі Кредиту та дня повернення Кредиту згідно Графіку платежів.

Пунктом 3. Кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати Позичальник для належного виконання умов Кредитного договору.

Відповідно до п. 5.1. Правил, які у відповідності до пункту 10 Кредитного договору є його невід`ємною частиною, обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за користування кредитом за договором про надання кредиту здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом з урахуванням умов Кредитного договору. Таким чином, проценти за користування кредитом щоденно нараховуються на неповернену суму кредиту, станом на початок доби, з першого дня перерахування суми кредиту Позичальнику до закінчення терміну дії Договору про надання кредиту (включно), тобто, протягом всього строку кредитування.

Відповідно до Розрахунку заборгованості за Договором № 337060-КС-001 Позичальника, за період користуванням кредиту позичальнику було нараховано проценти в розмірі 28907,14 гр., відповідач на виконання умов договору здійснила часткову оплату процентів за Договором № 337060-КС-001 на загальну суму 4832,80 грн. у зв`язку з чим позивач і просить стягнути з відповідача суму прострочених платежів по процентах в розмірі 24074,34 грн.

Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту.

Суд не бере до уваги доводи представника відповідача щодо стягнення з відповідача процентів за користуванням кредиту в розмірі 16272,20 грн. (21560 грн. згідно графіку платежів 4832,80 грн. сплачених відповідачем) оскільки згідно Графіку платежів в графі проценти за користування кредитом зазначено суму, яку повинна сплатити відповідач 21560 грн., що була нарахована протягом строку кредитування. Оскільки відповідач суму кредиту за Кредитним договором не повернула у визначений позичальником строк, то проценти були нараховані у порушення грошового зобов`язання та згідно розрахунку заборгованості становлять 28907,14 грн. З врахуванням того, що відповідач сплатила частину процентів в розмірі 4832,80 грн., то позовні вимоги позивача в частині стягнення суми прострочених платежів по процентах в розмірі 24074,34 грн. підлягають задоволенню.

Щодо доводів представника відповідача про незаконність вимог позивача про стягнення комісії та включення умови про нарахування комісії до кредитного договору, то суд не погоджується з такими доводами відповідача.

Суд не може визнати обґрунтованими посилання сторони відповідача про нікчемність п.1 договору, яким передбачено комісію за надання кредиту у фіксованому розмірі 2400 грн. Та погоджується в цій частині з позицією позивача про правомірність їх нарахування, виходячи з наступного.

10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту.

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження №61-4202сво22).

Виходячи з аналізу вимог п.4 ч.1 ст. 1,ч. 2 ст.8, ч.1 ст.1, ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», роз`яснень Великої Палати Верховного Суду щодо застосування ст.11 Закону України «Про споживче кредитування», які викладені у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 така форма витрат, як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами.

Укладаючи Договір від 28 серпня 2021 року, ОСОБА_1 у п. 7 Кредитного договору ствердила, що ознайомлена з Договором про надання кредиту та Правилами, текст яких розміщено на сайті Кредитодавця, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань та погоджується неухильно дотримуватись їх, та, відповідно, укладає Договір (а.с.39 на звороті).

Крім того, комісія за надання кредиту передбачена п.4 Паспорту споживчого кредиту та Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача, які підписані ОСОБА_1 з використанням електронного цифрового підпису.

За таких обставин суд вважає, що включення до умов кредитного договору нарахування разової комісії за видачу кредиту є правомірною.

На підставі викладеного суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню суми прострочених платежів по комісії в розмірі 745,40 грн. (2400 грн. встановлено договором 1654,60 грн. сплачені відповідачем) (а.с.35, 39).

Щодо заяви представника відповідача - адвоката Венделя О.М. про застосування строку позовної давності суд зазначає наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що договір між сторонами у справі було укладено 28 серпня 2021 року на 24 тижні, тобто до 12.02.2022 року.

З позовом до суду ТОВ «Бізнес Позика» звернулося 25 лютого 2025 року.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Таким чином, строк позовної давності щодо захисту позивачем своїх прав та інтересів за кредитним договором спливає через три роки після календарних дат, зазначених в кредитному договорі та Графіках платежів.

Разом з тим, в питанні застосування позовної давності необхідно враховувати 12 та 19 пункти прикінцевих та перехідних положень ЦК України, а саме те, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину(строк дії карантину з 11 березня 2020 року по 30 червня 2023 року).

У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Зважаючи на викладене, ТОВ «Бізнес Позика» звернулося до суду з цим позовом в межах строку позовної давності, тому правових підстав для відмови у задоволені позову про стягнення кредитної заборгованості внаслідок спливу позовної давності не має.

Щодо розподілу судових витрат.

Із матеріалів справи вбачається, що вказана позовна заява подана через систему «Електронний суд», та відповідно до ч. 3 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір позивачем сплачено із застосуванням понижуючого коефіцієнту відповідного розміру ставки судового збору - 0,8, що становить 2422,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 2850 від 20.02.2025 (а.с. 27).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 2422 грн. 40 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81,141, 223 ч.4 ,259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , ЯКА ЗАРЕЄСТРОВАНА ЗА АДРЕСОЮ: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" (, місце знаходження: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26, офіс 411) заборгованість за Кредитними договором № 337060-КС-001 від 28 серпня 2021 року, що становить 40647 (сорок тисяч шістсот сорок сім) гривень (чотирнадцять) копійок, яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту в розмірі 15827 (п`ятнадцять тисяч вісімсот двадцять сім) гривень 40 (сорок) копійок, суми прострочених платежів по процентах в розмірі 24074 (двадцять чотири тисячі сімдесят чотири) гривні 34 (тридцять чотири) копійки, суми прострочених платежів за комісією в розмірі 745 (сімсот сорок п`ять) гривень 40 (сорок) копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , ЯКА ЗАРЕЄСТРОВАНА ЗА АДРЕСОЮ: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" (, місце знаходження: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26, офіс 411) суму сплаченого судового збору у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 (сорок) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 травня 2025 року.

Суддя Веселинівського районного суду

Миколаївської області А.О. Тустановський