Справа № 214/3271/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2025 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Євтушенка О.І.,

за участю:

секретаря судового засідання Попкової Ю.В.,

представника заявника (відповідача) ОСОБА_1 ,

представника заінтересованої особи (позивача) ОСОБА_2 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали заяви відповідача ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.12.2024 у цивільній справі №214/3271/23 за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення гонорару за договором про надання правової допомоги та відшкодування збитків, завданих порушенням виконання зобов`язань, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідач ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою шляхом направлення через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» 28.01.2025, в якій просив суд скасувати заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.12.2024, ухвалене у цивільній справі №214/3271/23, а справу призначити до нового розгляду. Окремо подав клопотання про поновлення процесуального строку на подання заяви про перегляд заочного рішення суду як такого, що пропущений ним з поважних причин.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку на подання заяви відповідач ОСОБА_3 зазначив, що він перебував на військовій службі у зоні ведення бойових дій та звільнений зі служби 11.02.2025, а 20.11.2024 отримав поранення при виконанні бойового завдання та знаходився на реабілітації. Внаслідок військової служби він був обмежений у можливості своєчасно ознайомитися з матеріалами справи та подати заяву про перегляд заочного рішення. Фактично про ухвалення рішення він дізнався вже після завантаження тексту судового рішення до особистого кабінету у підсистемі ЄСІТС «Електронний суд», проте через умови військової служби та перебування в зоні ведення бойових дій фізично не зміг оперативно подати заяву про його перегляд. Про розгляд справи судом він не був належним чином повідомлений, а сама по собі наявність зареєстрованого електронного кабінету у підсистемі ЄСІТС «Електронний суд» не може бути доказом належного повідомлення про розгляд справи.

Щодо суті заочного рішення, відповідач зазначив, що із пред`явленими до нього ОСОБА_4 вимогами він категорично не згодний, маючи суттєві заперечення щодо правомірності ухвалення рішення та обґрунтованості позовних вимог. Зазначив, що договір про надання правової допомоги адвокатом Яковлевим В.В. він дійсно підписував, однак акт виконаних робіт він не підписував. Це є ключовим доказом того, що послуги не були йому надані в повному обсязі або взагалі не надані. Відсутність підпису на акті означає, що він не прийняв послуги, а відтак не повинен сплачувати суму, вказану у позові. Твердження позивача про зворотне відповідач вважає такими, що не ґрунтуються на жодному документальному підтвердженні. Доказів реального виконання зобов`язань позивач до суду не надав, в той час як відсутність акта виконаних робіт та будь-якої іншої документації, яка б підтверджувала факт надання послуг, свідчить про те, що робота не була виконана належним чином. Позивач стверджує, що надавав відповідачеві правову допомогу та представляв його інтереси у справі №160/8387/21, однак, на переконання відповідача, ця інформація не відповідає дійсності, адже саме ОСОБА_3 особисто вів справу та сам подавав усі процесуальні документи через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» без залучення адвоката Яковлева В.В. як представника. Це також є свідченням того, що позивач жодних послуг йому не надавав, а тому не вправі вимагати плату.

На підставі протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 29.01.2025, матеріали заяви передано на розгляд судді Євтушенку О.І. з присвоєнням індексу «8» за категорією «Заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами».

Ухвалою суду від 10.02.2025 задоволено заяву судді Євтушенка О.І. про самовідвід у зв`язку з невірним проведенням розподілу справи.

На підставі протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 11.02.2025, матеріали заяви передано на розгляд судді Євтушенку О.І. з присвоєнням індексу «2-п» за категорією «Заява про перегляд заочного рішення».

Ухвалою суду від 14.02.2025 заяву залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам ст.ст.284, 285 ЦПК України.

Ухвалою суду від 21.02.2025 поновлено відповідачеві процесуальний строк на подання заяви про перегляд заочного рішення суду; заяву прийнято до провадження суддею Євтушенком О.І. з призначенням до розгляду по суті.

Ухвалою суду від 06.03.2025, постановленою в судовому засіданні без оформлення окремого документа, задоволено заяву представника позивача про його участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції (п.15 протоколу с/з).

Ухвалою суду від 06.03.2025, постановленою в судовому засіданні без оформлення окремого документа, відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів (п.24 протоколу с/з).

Не погоджуючись із заявою про перегляд заочного рішення, позивач ОСОБА_4 подав заперечення, направлені через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» (а.с.98-105). Свою позицію мотивував тим, що у заяві, у якості підстав для перегляд заочного рішення, відповідач зазначає про те, що договір від 17.08.2021 про надання правової допомоги ним не було підписано, у зв`язку із чим він не погоджується, що йому надавались правові послуги. Разом з тим, 17.08.2021 між адвокатом Яковлевим В.В. та ОСОБА_3 було укладено договір про надання правової допомоги. Клієнтом зазначений договір підписано за допомогою системи «Електронний цифровий підпис» (протокол створення цифрового підпису, договір та файл у форматі 7s долучено zip архівом), що відповідає вимогам чинного законодавства України. Отже, підписуючи через систему «Електронний цифровий підпис» договір, Грабевник М.Б. фактично скористався послугами позивача як адвоката та відповідно фактично уклав договір про надання правової допомоги (на підставі якого йому надавались послуги з представництва його інтересів з питання стягнення індексації грошового забезпечення). Крім того, ОСОБА_3 продублював в електронному вигляді зразок свого підпису та надіслав позивачеві договір в електронному вигляді.

Додатково, як за підставу скасування заочного рішення відповідач зазначає, що позивачем надавались йому послуги частково, тобто «не в повному обсязі», з чого можна дійти висновку про те, що ОСОБА_3 сам підтвердив факт, що фактично користувався послугами позивача з оскарження рішення суду в апеляційному порядку та іншими послугами щодо представництва його інтересів з питання отримання ним належних грошових коштів. Крім вищезазначеного, відповідач вказує про те, що протягом усього часу він перебував на військовій службі в зоні проведення бойових дій, та через це не мав змоги належним чином ознайомитись із матеріалами справи, що жодними належними доказами не підтвердив. Крім того, відповідач був обізнаний про розгляд справи №214/3271/23 (в якій він є відповідачем), адже ОСОБА_3 зареєстрований в підсистемі «Електронний суд», де має особистий кабінет та куди надходять в електронному вигляді всі процесуальні судові документи та відповідно міг ознайомитись з моєю позовною заявою та доданими до неї документами.

Присутній в судовому засіданні представник заявника (відповідача) адвокат Павленко В.В. наполягав на задоволенні заяви про перегляд заочного рішення суду з підстав, наведених ОСОБА_3 .

Представник заінтересованої особи (позивача) ОСОБА_4 адвокат Яковлев Є.В., беручи участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, заперечував проти задоволення заяви відповідача, не вбачаючи доцільності у перегляді заочного рішення суду. Зауважив, що усі наведені відповідачем та представником доводи не можуть слугувати за достатню підставу для його перегляду. Додатково надав в оригіналі текст підготовленої ОСОБА_4 апеляційної скарги ОСОБА_3 як свідчення виконання ним умов договору про надання правової допомоги (а.с.183-185).

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, зміст та вимоги заяви про перегляд заочного рішення, врахувавши позицію учасників справи, доводи відповідача та заперечення позивача, доходить такого висновку.

Судом встановлено, що рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.12.2024, ухваленим при заочному розгляді цивільної справи №214/3271/23, позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення гонорару за договором про надання правової допомоги та відшкодування збитків, завданих порушенням виконання зобов`язань задоволено: стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 гонорар за договором №б/н від 17.08.2021 про надання правової допомоги в розмірі 21 458 грн. 57 коп., неустойку (пеню) у розмірі 54 933 грн. 76 коп., а також витрати по сплаті судового збору 1 073 грн. 60 коп.

Як визначено ч.ч.1-3 ст.284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Не погоджуючись із заочним рішенням суду від 09.12.2024, відповідач ОСОБА_3 подав заяву про його перегляд.

З аналізу ст.280 ЦПК України слідує, що для скасування заочного рішення необхідна одночасна наявність 4-х наведених умов, які в сукупності визначають матеріальний та процесуальний аспекти для скасування заочного рішення, що також визначено в п.30 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції».

Заочним розглядом справи є специфічна процедура розгляду цивільної справи та її вирішення за відсутності відповідача. Умовами проведення заочного розгляду справи є: 1) належне повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання; 2) нез`явлення відповідача у судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) неподання відповідачем відзиву на позовну заяву та 4) відсутність заперечень позивача проти такого вирішення справи. Лише в разі одночасного існування всіх перелічених умов суд може ухвалити заочне рішення в справі (ч.1 ст.280 ЦПК України).

Що стосується виклику/повідомлення відповідача про розгляд справи, слід керуватися приписами ч.5 ст.128 ЦПК України, відповідно до якої судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно.

Днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України).

Верховний Суд вказує, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №910/15442/17 та від 04.12.2018 у справі №921/32/18 та ряді інших, що свідчить про сталість судової практики стосовно цього.

Крім того, Верховний Суд в постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 зазначив, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу зареєстрованого місця проживання є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17, постановах Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б).

У справі, що переглядається, до вирішення питання відкриття провадження у справі за даними з Єдиного державного демографічного реєстру судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.34). Зважаючи на це, ухвалу суду від 22.05.2023 про відкриття провадження у справі, інші судові та позасудові документи було направлено судом на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача, свідченням чому є рекомендовані поштові повідомлення. Крім того, з огляду на наявність у ОСОБА_3 зареєстрованого електронного кабінету у підсистемі «Електронний суд», усі судові та позасудові документи йому також було доставлено до цього кабінету, свідченням чому є довідки про доставлення судових документів до електронного кабінету відповідача у підсистемі ЄСІТС «Електронний суд», згенеровані за даними АСДС КП «Д-З». Однак, правом на подання відзиву на позов відповідач не скористався, про свою участь в судовому засіданні не заявив.

Так, 07.07.2023 на електронну пошту суду від відповідача надійшла заява (із накладенням КЕП, а.с.40-41) про відкладення розгляду справи, призначеного на 13.07.2023, у зв`язку з необхідністю ознайомлення з матеріалами справи та наміром подання відзиву на позов, звернення за правовою допомогою, оскільки він перебуває на військовій службі та достатнього часу для цього не має. Проте, у подальшому, протягом майже півтора роки до ухвалення рішення, відповідач жодного інтересу до справи не проявляв.

Вказані обставини в їх сукупності, безсумнівно, є свідченням обізнаності відповідача як з перебуванням справи у провадженні суду, змістом заявлених до нього вимог, так і з призначеннями розгляду справи.

Зі свого боку суд вчинив усі процесуальні дії, необхідні для повідомлення відповідача про розгляд справи, неодноразово (9 разів) відкладав розгляд справи задля забезпечення можливості реалізації процесуальних прав відповідачем. Разом з тим, у разі не подання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, неодноразових неявок до суду відповідача, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відтак, при ухваленні рішення суд дотримався процесуальних вимог щодо проведення заочного розгляду справи. До того ж згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції, доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12.07.2007).

Що стосується наданих відповідачем документів на підтвердження наявності у нього статусу «учасника бойових дій», перебування на військовій службі, що, на його думку, виключало його явку до суду та висловлення позиції по суті заявлених вимог протягом усього часу перебування справи у провадженні суду, то суд зауважує, що за наданими ним доказами ОСОБА_3 прийняв військову присягу 29.10.2015 у ВЧ НОМЕР_1 , з жовтня 2015 року до жовтня 2018 року проходив військову службу за контрактом у різних військових частинах та був звільнений з військової служби у запас по закінченню контракту 19.10.2018, що підтверджується відповідними записами в обліково-послужній картці (а.с.189, 189-зворот). Також ОСОБА_3 проходив військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період у ВЧ НОМЕР_2 з 04.05.2022, а з 10.06.2024 у ВЧ НОМЕР_3 . У період з 26.07.2022 до 17.11.2022, з 17.02.2023 до 17.05.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України, перебуваючи в ОТУ «Донецьк» ОСУВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », ОТУ «Донецьк» ОСУВ «Таврія» (а.с.118); з 08.12.2022 до 31.12.2022, з 14.02.2024 до 19.03.2024 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України, перебуваючи в Херсонській області (а.с.119); з 17.06.2024 до 08.10.2024, з 24.10.2024 до 20.11.2024, з 30.12.2024 до 13.01.2025 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України, перебуваючи у с. Липці Харківського р-ну Харківської обл. (а.с.190), Крім того, 20.11.2024 відповідач дійсно отримав поранення, однак, протягом якого періоду часу він перебував на лікуванні із наданих відповідачем доказів достеменно встановити не виявляється можливим.

Таким чином, з аналізу наданих відповідачем доказів встановлено, що ОСОБА_3 дійсно з 04.05.2022 час проходив військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, однак лише в окремі періоди перебував на військовій службі у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені безпосередньо до ведення бойових дій (тобто з 26.07.2022 до 17.11.2022, з 08.12.2022 до 31.12.2022, з 17.02.2023 до 17.05.2023, з 14.02.2024 до 19.03.2024, з 17.06.2024 до 08.10.2024, з 24.10.2024 до 20.11.2024, з 30.12.2024 до 13.01.2025) що не виключало висловлення ним письмової позиції по суті заявлених вимог або подання клопотання про дистанційну участь в розгляді справи чи залучення представника у періоди, коли він знаходився поза межами територій ведення бойових дій та не брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України, зокрема, це періоди з 18.05.2023 до 13.02.2024 та з 21.11.2024 до 29.12.2024 (зважаючи на те, що позов ОСОБА_4 подав до суду 03.05.2023, провадження відкрито 22.05.2023, а рішення ухвалено 09.12.2024). До того ж категорія справи, яка є малозначною та розглядалася у спрощеному провадженні, не визначає обов`язковість участі відповідача безпосередньо в судовому засіданні.

Слід також зауважити, що в рамках даної справи на стадії перегляду заочного рішення інтереси відповідача представляє адвокат Павленко В.В., призначений центром надання безоплатної правничої допомоги, що є свідченням того, що можливість звернення за правничою допомогою задля вступу у справу представника, попри несення служби, у відповідача була.

У доктрині цивільного процесуального права вважається, що, з одного боку, заочне провадження є додатковою гарантією для позивача від зловживання відповідачем процесуальними правами, усунення причин затягування процесу та дотримання судами строків розгляду справи. З іншого боку, відповідачу ч.1 ст.284 ЦПК України гарантується право на перегляд заочного рішення за його письмовою заявою за «спрощеною процедурою», тобто тим самим судом, на чому також акцентовано увагу Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.06.2024 у справі №756/11081/20 (п.п.36, 37).

Тлумачення ст.ст.286, 287 ЦПК України в сукупності із ч.1 ст.288 ЦПК України дає підстави для висновку, що в разі, коли відповідач не довів наявність поважних причин неявки в судове засідання та неподання відзиву, а також не подав доказів по суті справи, суд залишає заяву про перегляд заочного рішення без задоволення. Для застосування повноважень, передбачених у ч.3 ст.287 ЦПК України, суд звертає увагу, по-перше, на подання доказів по суті справи, які потенційно можуть змінити висновки по суті спору, викладені в заочному рішенні, та, по-друге, звертає увагу на існування і доведеність поважних причин, через які відповідач не зміг з`явитися на судове засідання, а також подати відзив, у зв`язку із чим і було ухвалене заочне рішення.

Отже, ЦПК України встановлює можливість перегляду ухваленого місцевим судом заочного рішення цим же судом без необхідності звернення до апеляційного суду за умови, що причини, які зумовили неприйняття відповідачем участі у розгляді справи, визнані судом поважними, а докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, ОСОБА_3 не надано доказів, які б мали істотне значення для вирішення справи, потенційно могли змінити висновки по суті спору, викладені в заочному рішенні, та визначали б необхідність перегляду заочного рішення, а всі доводи зводяться виключно до незгоди з вирішенням спору та тлумаченням доказів на власний, суб`єктивний розсуд з наміром здійснити їх переоцінку. При ухваленні рішення суд належним чином досліджував укладений між сторонами договір, надавав йому оцінку як правочину та перевіряв усі обставини виконання його умов обома сторонами. Доказів, які б свідчили про невиконання умов договору з боку ОСОБА_4 , який мав у розпорядженні усі необхідні документи та персональні дані ОСОБА_3 для складання апеляційної скарги, відповідач суду не надав, а сам по собі факт досягнення позитивного результату вирішення справи №160/8387/21 та задоволення апеляційної скарги визначав обов`язок виконання відповідачем зобов`язань за договором перед позивачем. Посилання ОСОБА_3 , що документи у справі №160/8387/21, у т.ч. апеляційну скаргу, подавав він через електронний кабінет у підсистемі «Електронний суд», а не ОСОБА_4 , не можуть свідчити про невиконання умов договору ОСОБА_4 за доведеності факту складання ним апеляційної скарги та ухвалення рішення на користь ОСОБА_3 за результатами її розгляду.

Ухвалюючи заочне рішення, суд виходив з відомостей, наданих учасниками справи, які підтверджували факт наявності між сторонами зобов`язань за договором та рівень їх виконання обома сторонами. Ненадання відповідачем доказів, які б свідчили про необґрунтованість вимог позивача, до ухвалення рішення судом свідчать про недобросовісність його процесуальної поведінки та несумлінне ставлення до виконання обов`язків як відповідача.

Зважаючи на вищенаведене, враховуючи, що наведене відповідачем мотивування та обсяг наданих доказів не визначають доцільності перегляду заочного рішення, а причини неподання ним відзиву не є поважними, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви. Суд вважає, що вирішуючи спір, суд в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи за обсягом наявних доказів, надав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Відповідно до правової позиції Європейського Суду з прав людини, викладеної в п.40 рішення від 03.04.2008 у справі № 3236/03 «Пономарьов проти України», та в рішенні «Устименко проти України» від 29.10.2015 «…право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами. Повноваження судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру, але не для здійснення нового судового розгляду…».

Підсумовуючи вищенаведене, суд доходить висновку про відсутність підстав, які б виправдували необхідність повторного перегляду справи. У зв`язку з цим заяву ОСОБА_3 слід залишити без задоволення відповідно до п.1 ч.3 ст.287 ЦПК України, що не перешкоджає відповідачеві та його представникові оскаржити рішення суду в загальному порядку.

Керуючись ст.ст.260, 261, 280-288, 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву відповідача ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.12.2024 у цивільній справі №214/3271/23 за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення гонорару за договором про надання правової допомоги та відшкодування збитків, завданих порушенням виконання зобов`язань залишити без задоволення.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Заочне рішення може бути оскаржене відповідачем та його представником в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Вступну та резолютивну частини ухвали складено, підписано о 10.05 год. 25.04.2025 без проголошення в судовому засіданні.

Повну ухвалу суду складено 30.04.2025.

Суддя О.І. Євтушенко