Справа № 147/508/25
Провадження № 2/147/273/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 року с-ще Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Мудрак А.М.,

з участю секретаря Чудак Г.І.,

представника позивача адвоката Змієвської Т.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

у березні 2025 року ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути з відповідача: заборгованість за кредитним договором у розмірі 96265,04 грн, понесені судові витрати зі сплати судового збору та витрати за надання правничої допомоги в розмірі 16000 грн. В обгрунтування позовної заяви покликаються на те, що 25.03.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 укладено договір №610. Згідно з п.1.1 договору, за цим договором товариство зобов`язалося надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті, та складає 1100,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил. Відповідно до п.1.9. договору, граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору): 1 (один) рік. Згідно з п.1.4. договору, проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування (далі процентна ставка), протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі: а) 2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п.1.4.а); в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п.1.4.6); г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.в). д) тип процентної ставки фіксована. На виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 1100.00 грн.

Згідно п.п.1.5., 1.6. договору у разі підписання електронного договору договір буде вважатись укладеним в письмовій формі з дати прийняття (акцепту) позичальником пропозиції (оферти) товариства. Датою прийняття (акцепту) та підписання кредитного договору (всіх без виключення його складових, а саме: цього договору; самої заяви-анкети; правил, паспорту кредиту; повідомлення суб`єкта персональних даних про його права, визначені Законом України «Про захист персональних даних», мету збору даних, склад та зміст зібраних персональних даних, та осіб, яким передаються його персональні дані) вважається дата складання та підписання сторонами заяви-анкети. Заява-анкета підписується сторонами шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, відповідно до правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. Відповідно до п. 4.3. договору сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та товариством у разі укладення електронного договору в якості підпису сторін буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис.

Також 25.03.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 укладено договір №394.

Згідно з п. 1.1.договору за цим договором товариство зобов`язалося надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті, та складає 5900,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил.

Відповідно до п.1.9. договору граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору): 1 (один) рік.

Згідно п.1.4. договору проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування (далі «процентна ставка»), протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі: а) 2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.а); в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.6); г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.в). д) тип процентної ставки фіксована. На виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 5900.00 грн. Дана обставина підтверджується листом ТОВ Фінансова компанія «Вей фор пей» (копія додається), згідно якого на підставі укладеного між товариством і ТОВ ФК «Вей фор пей» договору про організацію переказів грошових коштів ТОВ ФК «Вей фор пей» 25.03.2021 здійснено 1 переказ грошових коштів на карту, яка належить позичальнику, у сумі 5900.00 грн.

Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Позикодавець зі своєї сторони належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договору, що підтверджується відповідними доказами. Станом на сьогоднішній день строк повернення грошових коштів за договором настав, але відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує.

01.12.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 1-12, відповідно до умов якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором №610 та №394 від 25.03.2021, що уклали ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 .

У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників Товариству з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-03/2023 від 10.01.2023, в тому числі за договором №610 та №394 від 25.03.2021, що уклали ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 .

Станом на сьогоднішній день заборгованість відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість.

Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором №610 від 25.03.2021, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 18825,18 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 1100,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 17725,18 грн.

Загальний розмір заборгованості за договором №394 від 25.03.2021, що підлягає стягненню станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 100971,42 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) 5900,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 95071,42 грн.

Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 77439,86 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 5900,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 71539,86 грн.

Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за вищевказаними договорами, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 96265,04 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 7000,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 89265,04 грн.

Ухвалою судді від 10 квітня 2025 року прийнято позовну заяву, відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

18 квітня 2025 року представником відповідача адвокатом Клименко І.Ф. подано до суду відзив на позов, в якому зазначили, що позов визнають частково за наступних обставин. Так, предметом спору в зазначеній судовій справі є стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за договорами про надання фінансових послуг: 1/ №610 від 25.03.2021 в розмірі 18 825,18 грн, яка складається з: заборгованості за основною сумою боргу 1100,00 грн, заборгованості за відсотками 17725,18 грн; 2/ №394 від 25.03.2021 в розмірі 77439,86 грн, яка складається з: заборгованості за основною сумою боргу 5900,00 грн, заборгованості за відсотками 71539,86 грн.

Ознайомившись з вимогами позовної заяви в зазначеній цивільній справі, відповідач ОСОБА_1 повідомляє про часткове визнання позовних вимог про стягнення заборгованості за договорами про надання фінансових послуг №610 від 25.03.2021, та №394 від 25.03.2021. А саме, за договором про надання фінансових послуг №610 від 25.03.2021 відповідачем безумовно визнаються позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 1100,00 грн та заборгованості за відсотками в розмірі 352,00 грн, що в загальному розмірі складає 1452,00 грн. В частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками на суму 17373,18 грн (17725,18 грн - 352,00 грн = 17373,18 грн) позовні вимоги відповідачем не визнаються, в зв`язку з наступним.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

Договором про надання фінансових послуг №610 від 25.03.2021 визначено, що кредит в розмірі 1100 гривень надано строком на 16 днів (п.1.3. договору) з 25.03.2021 до 09.04.2021; розмір відсотків з користування кредитом протягом 16 днів, згідно п.1.4. «а» договору, встановлено в розмірі 2 % за кожен день строку користування кредитом, в сумі 352,00 грн. Саме такий розмір відсотків (352 грн) за 16 днів користування кредитом визначено і графіком платежів за договором про надання фінансових послуг №610 від 25.03.2021, а відтак, саме у вказаному розмірі підлягають до стягнення відсотки за користування вказаним кредитом.

При цьому, слід врахувати, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів щодо пролонгації строку кредитування відповідно до умов договору про надання фінансових послуг. Також дані умови було зазначено і у паспорті споживчого кредиту.

За договором про надання фінансових послуг № 394 від 25.03.2021 відповідачем безумовно визнаються позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 5 900,00 грн та заборгованості за відсотками в розмірі 1888,00 грн, що в загальному розмірі складає 7788,00 грн. В частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками на суму 69651,86 грн (71539,86 грн - 1888 грн = 69651,86 грн) позовні вимоги відповідачем не визнаються, в зв`язку з наступним.

Договором про надання фінансових послуг № 394 від 25.03.2021 визначено, що кредит в розмірі 5900 гривень надано строком на 16 днів (п.1.3. договору) з 25.03.2021 до 09.04.2021; розмір відсотків за користування кредитом протягом 16 днів згідно з п. 1.4. «а» договору, встановлено в розмірі 2% за кожен день строку користування кредитом, в сумі 1888,00 грн, а відтак, саме у вказаному розмірі підлягають до стягнення відсотки за користування вказаним кредитом.

При цьому, слід врахувати, що позивачем не надано суду належних та допустим доказів щодо пролонгації строку кредитування відповідно до умов договору про надання фінансових послуг.

Крім того, згідно з паспортом споживчого кредиту (додаток №3 до кредитного договору) між сторонами договору було узгоджено суму/ліміт кредиту в розмірі 5900 грн, строк кредитування в розмірі 16 днів та розмір загальних витрат за кредитом 1888,00 грн (сума % по договору).

Таким чином, з урахуванням зазначених обставин справи та умов кредитування представник відповідача вважає, що правомірним буде стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за відсотками за користуванням кредитом за договором про надання фінансових послуг №394 від 25.03.2021 за 16 днів, в розмірі 1888,00 грн, а не в розмірі 71539,86 грн, як просить позивач, оскільки позивачем не доведено правомірність стягнення з відповідача донарахованої суми відсотків в розмірі 69651,86 грн.

Також відповідач просить зменшити суму витрат за надання правничої допомоги, що підлягає стягненню з нього, оскільки вважає заявлені в даній справі позивачем витрати з надання правничої допомоги у розмірі 16 000 грн неспівмірними із складністю справи, виконаних адвокатом робіт (наданих послуг). Виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, вважає, що витрати на правничу допомогу в даній справі, мають складати 6000 (шість тисяч) грн. Але, враховуючи, що позовні вимоги у даній справі підлягають частковому задоволенню на користь позивача, тому відповідач вважає, що понесені позивачем витрати з надання правничої допомоги у справі підлягають відшкодуванню пропорційно до задоволених судом позовних вимог, із врахуванням реальності та обгрунтованості таких витрат.

Щодо стягнення з відповідача витрат зі сплати судового збору на користь позивача зазначили наступне. Відповідно до довідки МСЕК серії 12 ААГ №365283 від 12.06.2023, відповідач ОСОБА_3 є інвалідом І групи А, безтерміново, внаслідок отриманої травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, по захворюванню зору. Відповідно до п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», інваліди 1 групи звільнені від сплати судового збору в усіх інстанціях. Тому просили в цій частині позову відмовити.

Враховуючи вищевикладене сторона відповідача просить частково задовольнити позовні вимоги ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість: за договором про надання фінансових послуг №610 від 25.03.2021 в загальному розмірі 1452,00 грн (основна сума боргу (тіло кредиту) 1100,00 грн та заборгованості за відсотками 352,00 грн); за договором про надання фінансових послуг № 394 від 25.03.2021 в загальному розмірі 7788,00 грн (основна сума боргу (тіло кредиту) грн та заборгованості за відсотками 1888,00 грн) та відмовити в задоволенні позовних вимог в іншій частині позовних вимог, які не визнаються відповідачем.

24 квітня 2025 року від представника позивача через систему «Електронний суд» до суду подано відповідь на відзив зі змісту якої вбачається, що відповідач не заперечує факт укладення договору та видачі коштів, проте не погоджується з розміром нарахованих відсотків за користування кредитом та розміром витрат на правничу допомогу.

У розрахунку заборгованості (розрахунку і первісного кредитора, і фактора) чітко вказано з чого складається заявлена сума заборгованості, відповідно до яких умов договору та за який період вона була нарахована.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 07.06.2023 у справі №234/3840/15 визначено, що непогодження (незгода) з розрахунком, наданим позивачем, не є підставою для відмови у задоволенні позову у повному обсязі. Незгода Відповідача із розрахунком заборгованості не позбавляє його можливості, на підтвердження своїх доводів, надати свій «контррозрахунок». Відповідачем не було надано ніяких доказів виконання зобов`язань, в тому числі доказів невірного нарахування виниклої суми заборгованості по відсоткам, відповідно до умов Договору, в тому числі шляхом проведення та надання власного контррозрахунку. Таким чином, представником відповідача не були зроблені арифметичні розрахунки суми заборгованості належним чином та у відповідності до всіх визначених та погоджених сторонами умов договору.

Враховуючи, що умови договору є аналогічними, мова буде йти про один з договорів. Відповідно до 1.2. договорів кредит надається на строк, зазначений у заяві-анкеті та графіку платежів, який є додатком до цього договору та є невід`ємною його частиною.

Пунктом 1.3. договорів встановлено орієнтовний строк повернення кредиту 16 днів з моменту отримання кредиту.

Пунктом 1.9 договорів зазначено, що граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору): 1 рік.

Зазначене також відображено в заяві-анкеті, відповідно до умов якої строк кредиту становить 365 днів, орієнтовний строк повернення кредиту 16 днів з моменту отримання кредиту.

Відповідно до п.1.4.1., п.1.4.2. договорів та заяви-анкети нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 16-й день з моменту отримання кредиту, в сумі, що нарахована за фактичний строк користування кредитом на дату сплати. В разі, якщо сума кредиту лишається неповернутою після орієнтовного строку повернення кредиту, проценти підлягають обов`язковій сплаті кожні 16 днів у сумі, нарахованій за фактичний строк користування кредитом.

Згідно з п. 1.4 договорів проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування (далі процентна ставка), протягом фактичного строку користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту в такому розмірі: а) 2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строкуповернення кредиту; б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.а); в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.6); г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.в), д) тип процентної ставки фіксована.

Сторонами при укладенні договорів було досягнуто згоди щодо фіксованого розміру процентної ставки для певного періоду користування кредитними коштами, в залежності від виконання позичальником умов договору.

Таким чином, річний період є періодом правомірного користування позичальником кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, який супроводжувався нарахуванням процентів у порядку та розмірі, що визначені у договорі.

Враховуючи, що договори було укладено 25.03.2021, граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору) закінчився 25.03.2022 відповідно. Таким чином, період з 25.03.2021 по 25.03.2022 є періодом правомірного користування позичальником кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, який супроводжувався нарахуванням процентів у порядку та розмірі, що визначені у договорі.

Відповідно до наданих розрахунків заборгованості нарахування відсотків здійснювалось в межах строку кредитування, зазначеного в кредитному договорі та в Заяві-анкеті на отримання кредиту. При цьому, відповідно до умов договору, відсоткова ставка за перші 16 днів становить 2% на день, з 17 по 32 день -3,64% на день, з 33 по 48 5,02% на день, в подальшому 7,67% на день. Отже, нарахування відсотків здійснювалось в межах строку кредитування, визначеного та погодженого сторонами Договору.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу на користь позивача зазначили наступне.

У постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц Велика Палата вказала, що суд не може за власною ініціативою зменшити витрати на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку іншої, зацікавленої сторони.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Проте, відповідач не наводить обґрунтування неспівмірності витрат із складністю справи та не надає суду будь-яких доказів на підтвердження такої позиції. Заперечення Відповідача не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. Отже, такі твердження є припущеннями. Тому просить вимоги позивача задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги за обставин, викладених у позові, просить задовольнити, додатково зазначив, що заборгованість по відсоткам була нарахована в межах строку дії договору відповідно до пунктів, викладених у договорі, які відповідач не оскаржує. Строк дії договору один рік, тому відсотки нараховані за один рік до 26.03.2022. В подальшому відсотки не нараховувались. Даний розрахунок вважає правомірним. Щодо заявленого клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу зазначив, що позивачем підтверджено належними доказами розмір понесених витрат.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився.

Одночасно з поданням відзиву на позов представником позивача адкокатом Клименко І.Ф. заявлено клопотання про розгляд справи без участі відповідача та його представника з урахуванням позиції відповідача, зазначеної у відзиві.

Суд, заслухавши позицію представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Згідно з ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 25 березня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансових послуг №610 «Стандартний» (а.с. 7-10).

Відповідно до п.1.1-п.1.4 договору про надання фінансових послуг №610 за цим договором товариство зобов`язується надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті, та складає 1100,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил. Кредит надається на строк, зазначений у заяві - анкеті та графіку платежів, який є додатком до цього договору та є невід`ємною його частиною. Орієнтовний строк повернення кредиту - 16 днів з моменту отримання кредиту. У разі сплати всіх нарахованих на дату такої сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту перераховується та становить 16 днів з моменту сплати всіх нарахованих процентів. Проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування (далі - процентна ставка), протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі: а) 2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком поверненню кредиту процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п.1.4.а); в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.6); г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.в); д) тип процентної ставки - фіксована.

Згідно з п.1.4.1, п.1.4.2 вказаного договору нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 16 день з моменту отримання кредиту, в сумі, що нарахована за фактичний строк користування кредитом на дату сплати. В разі, якщо сума кредиту лишається неповернутою після орієнтовного строку повернення кредиту, проценти підлягають обов`язковій сплаті кожні 16 днів у сумі, нарахованій за фактичний строк користування кредитом.

Відповідно до п.1.9 договору граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору) 1 рік.

Також одночасно з підписанням даного договору позичальником було підписано заяву-анкету (додаток №1 до договору) (а.с.9 на звороті), паспорт споживчого кредиту), (а.с.11-13), а також ознайомлений з Правилами надання грошових коштів у позику (а.с. 14-16).

Відповідно до п.4.3 зазначеного договору сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та товариством у разі укладення електронного договору в якості підпису сторін буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис.

Таким чином, договір укладено в електронній формі шляхом підписання електронним підписом відповідача (вчиненим одноразовим ідентифікатором).

Отже, відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання вказаного вище договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) грошових коштів на сайті позикодавця, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, позикодавцем було перераховано грошові кошти.

Факт перерахунку ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та отримання коштів відповідачем ОСОБА_1 підтверджено листом довідкою від 10.12.2024 виданою ТОВ «ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», зі змісту якої вбачається, що 25.03.2021 о 14:11:58 на картку НОМЕР_1 за договором №610 було перераховано 1100,00 грн (а.с. 17).

Наявність заборгованості за кредитним договором №610 від 25.03.2021 у ОСОБА_1 підтверджено розрахунком заборгованості за період з 25.03.2021 по 30.11.2021 (а.с.18, 19).

Крім того, 25 березня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансових послуг №394 «Стандартний» (а.с. 20-22).

Відповідно до п.1.1-п.1.4 договору про надання фінансових послуг №394 за цим договором товариство зобов`язується надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті, та складає 5900,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил. Кредит надається на строк, зазначений у заяві - анкеті та графіку платежів, який є додатком до цього договору та є невід`ємною його частиною. Орієнтовний строк повернення кредиту - 16 днів з моменту отримання кредиту. У разі сплати всіх нарахованих на дату такої сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту перераховується та становить 16 днів з моменту сплати всіх нарахованих процентів. Проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування (далі - процентна ставка), протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі: а) 2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком поверненню кредиту процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п.1.4.а); в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.6); г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.в); д) тип процентної ставки - фіксована.

Згідно з п.1.4.1, п.1.4.2 вказаного договору нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 16 день з моменту отримання кредиту, в сумі, що нарахована за фактичний строк користування кредитом на дату сплати. В разі, якщо сума кредиту лишається неповернутою після орієнтовного строку повернення кредиту, проценти підлягають обов`язковій сплаті кожні 16 днів у сумі, нарахованій за фактичний строк користування кредитом.

Відповідно до п.1.9 договору граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору) 1 рік.

Також одночасно з підписанням даного договору позичальником було підписано заяву-анкету (додаток №1 до договору) (а.с.23), паспорт споживчого кредиту (а.с.25-27).

Відповідно до п.4.3 зазначеного договору сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та товариством у разі укладення електронного договору в якості підпису сторін буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис.

Таким чином, договір укладено в електронній формі шляхом підписання електронним підписом відповідача (вчиненим одноразовим ідентифікатором).

Отже, відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання вказаного вище договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) грошових коштів на сайті позикодавця, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, позикодавцем було перераховано грошові кошти.

Факт перерахунку ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та отримання коштів відповідачем ОСОБА_1 підтверджено листом довідкою від 20.09.2024 виданою ТОВ «ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», зі змісту якої вбачається, що 25.03.2021 о 14:11:58 на картку НОМЕР_1 за договором №394 було перераховано 5900,00 грн (а.с.28).

Наявність заборгованості за кредитним договором №394 від 25.03.2021 у ОСОБА_1 підтверджено розрахунком заборгованості за період з 25.03.2021 по 30.11.2021 (а.с. 29-30).

01 грудня 2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №1-12 (а.с. 31-33).

Відповідно до п.2.1, п.2.4, п.2.5 договору факторингу №1-12 за цим договором клієнт - первісний кредитор зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги, а фактор зобов`язується, здійснивши фінансування в порядку передбаченому цим договором, прийняти право грошової вимоги до боржників, що належить клієнту, і стає новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладеними між клієнтом і боржником. За цим договором фактор одержує право (замість клієнта) вимагати від боржників належного виконання всіх грошових зобов`язань за договорами про надання фінансових послуг, право вимоги за яким передається. Фактор має право здійснити наступне відступлення прав вимоги будь-якій третій особі.

Відповідно до витягу з додатку №3 реєстру боржників до договору факторингу №1-12 від 01.12.2021 ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги заборгованості до боржника під порядковим номером 6608 ОСОБА_1 за договором №610 від 25.03.2021 на загальну суму 9207,00 грн (а.с. 36).

Відповідно до витягу з додатку №3 реєстру боржників до договору факторингу №1-12 від 01.12.2021 ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги заборгованості до боржника під порядковим номером 6607 ОСОБА_1 за договором №394 від 25.03.2021 на загальну суму 49383,00 грн (а.с.37).

З розрахунку заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Вердикт Капітал» станом на 10.01.2023 вбачається, що загальний розмір заборгованості за кредитним договором №610 від 25.03.2021 становить 18825,18 грн (а.с.38).

З розрахунку заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Вердикт Капітал» станом на 10.01.2023 вбачається, що загальний розмір заборгованості за кредитним договором №394 від 25.03.2021 становить 100971,42 грн (а.с.39).

10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було укладено договір №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги (а.с. 40-43).

Відповідно до п.2.1 договору №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим договором, первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває в обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги первісного кредитора д боржників, зазначених у додатках №1 та №3 до цього договору.

З витягу з реєстру боржників до договору №10-01/2023 від 10.01.2023 (додаток №3) під №66183 наявний боржник - відповідач у справі ОСОБА_1 за договором №610 від 25.03.2021 на загальну суму 18825,18 грн (а.с.48).

З витягу з реєстру боржників до договору №10-01/2023 від 10.01.2023 (додаток №3) під №5105 наявний боржник - відповідач у справі ОСОБА_1 за договором №9394 від 25.03.2021 на загальну суму 100971,42 грн (а.с.49).

З розрахунку заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» станом на 07.03.2025 загальний розмір заборгованості за договором №610 від 25.03.2021 становить 18825,18 грн (а.с.50).

З розрахунку заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» станом на 07.03.2025 загальний розмір заборгованості за договором №394 від 25.03.2021 становить 100971,42 грн (а.с.51).

Як визначено в ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з ч.1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

В силу ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну, припинення цивільних прав і обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст. 628 ЦК України).

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19.

Відповідно до ч.1, ч.3, ч.4, ч.7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

В силу ч.1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд вважає укладеними вищевказані договори про надання споживчого кредиту між відповідачем та ТОВ «Служба миттєвого кредитування».

Крім того, даний факт визнано самим відповідачем.

За приписами ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності договору про надання фінансового кредиту №610 від 25.03.2021 та договору про надання фінансового кредиту №394 від 25.03.2021. Зазначені договори недійсними не визнано.

При цьому встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду справи про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки це суперечитиме презумпції правомірності правочину, визначеному статтею 204 ЦК України.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч.1 ст. 599 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів повернення ОСОБА_1 отриманих в позику коштів зі сплатою відсотків за користування кредитами, в межах визначеного сторонами строку кредитування.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 не виконав зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту №610 «Стандартний» від 25.03.2021, а тому з нього підлягає до стягнення заборгованість.

Аналізуючи досліджені по справі письмові докази та заявлену позивачем суму кредитної заборгованості (18825,18 грн), суд дійшов висновку про її невідповідність в частині нарахованих процентів умовам укладеного з відповідачем договору №610 від 25.03.2021.

Структура самого договору про надання фінансових послуг достатньо свідчить, що строк кредитування визначається предметом договору (пункт 1.3) і становить 16 днів, а подальші умови, що визначені у подальших розділах договору, передбачають лише умови виконання самого предмета договору, тобто пункту 1.3 договору, який і включає у себе строк кредитування.

Так, у розділі 1 договору №610 від 25.03.2021, який визначає предмет договору, сторони чітко передбачили строк кредитування 16 днів, починаючи з 25.03.2021.

Крім того, згідно з паспортом споживчого кредиту (додаток №3 до кредитного договору між сторонами договору було узгоджено суму/ліміт кредиту в розмірі 1100,00 грн, строк кредитування в розмірі 16 днів та розмір загальних витрат за кредитом 352,00 грн (сума % по договору).

Відповідно до ч.1 ст. 1048 та ч.1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч.1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Цей висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною Великою Палатою Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц.

У зв`язку із цим, нарахування відповідачу після 11.04.2021 (спливу 16 днів) процентів договору не знаходить свого належного юридичного обґрунтування і по своїй суті є реалізацією положень ч.2 ст. 625 ЦК України, яка захищає інтереси кредитодавця в разі прострочення позичальником грошового зобов`язання.

Поверненню у цей строк підлягає 1452,00 грн, з яких: 1100 грн сума кредиту, 352,00 грн процентів за користування кредитом.

Суд не вбачає обґрунтованих підстав вважати, що після спливу визначеного у п.1.3 договору строку кредитування відбулася пролонгація кредиту.

Право кредитодавця ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та в подальшому його правонаступників нараховувати передбачені указаним договором проценти за користування кредитом припинилося 11.04.2021, у зв`язку із чим з цієї дати права та інтереси кредитодавця та його правонаступників забезпечуються ч.2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Частиною восьмою статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.

Таким чином, відповідно до вищенаведених законодавчих приписів, умов кредитного договору, відсутності погашення кредитної заборгованості її позичальником, суд встановив підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором про споживчий кредит №610 від 25.03.2021 в загальній сумі 1452,00 грн, з яких: за тілом кредиту 1100 грн, за відсотками 352,00 грн.

Також, на підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 не виконав зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту №394 «Стандартний» від 25.03.2021, а тому з нього підлягає до стягнення заборгованість.

Аналізуючи досліджені по справі письмові докази та заявлену позивачем суму кредитної заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №394 «Стандартний» від 25.03.2021 (100971,42 грн), суд дійшов висновку про її невідповідність в частині нарахованих процентів умовам укладеного з відповідачем договору №394 від 25.03.2021.

Структура самого договору про надання фінансових послуг достатньо свідчить, що строк кредитування визначається предметом договору (пункт 1.3) і становить 16 днів, а подальші умови, що визначені у подальших розділах договору, передбачають лише умови виконання самого предмета договору, тобто пункту 1.3 договору, який і включає у себе строк кредитування.

Так, у розділі 1 договору №394 від 25.03.2021, який визначає предмет договору, сторони чітко передбачили строк кредитування 16 днів, починаючи з 25.03.2021.

Крім того, згідно з паспортом споживчого кредиту (додаток №3 до кредитного договору між сторонами договору було узгоджено суму/ліміт кредиту в розмірі 5900,00 грн, строк кредитування в розмірі 16 днів та розмір загальних витрат за кредитом 1888,00 грн (сума % по договору).

Відповідно до ч.1 ст. 1048 та ч.1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Цей висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною Великою Палатою Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц.

У зв`язку із цим, нарахування відповідачу після 11.04.2021 (спливу 16 днів) процентів договору не знаходить свого належного юридичного обґрунтування і по своїй суті є реалізацією положень ч.2 ст. 625 ЦК України, яка захищає інтереси кредитодавця в разі прострочення позичальником грошового зобов`язання.

Поверненню у цей строк підлягає 7788,00 грн, з яких: 5900 грн сума кредиту, 1888,00 грн процентів за користування кредитом.

Суд не вбачає обґрунтованих підстав вважати, що після спливу визначеного у п.1.3 договору строку кредитування відбулася пролонгація кредиту.

Право кредитодавця ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та в подальшому його правонаступників нараховувати передбачені указаним договором проценти за користування кредитом припинилося 11.04.2021, у зв`язку із чим з цієї дати права та інтереси кредитодавця та його правонаступників забезпечуються ч.2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Частиною восьмою статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.

Таким чином, відповідно до вищенаведених законодавчих приписів, умов кредитного договору, відсутності погашення кредитної заборгованості її позичальником, суд встановив підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором про споживчий кредит №394 від 25.03.2021 в загальній сумі 7788,00 грн, з яких: за тілом кредиту 5900 грн, за відсотками 1888,00 грн.

У частинах 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ч.1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до п.4 ч.3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно зі ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу приписів ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до боржника.

Суд встановив, що наявними у матеріалах справи доказами підтверджується та сторонами не оспорюється факт переходу права грошової вимоги від первісного кредитора ТОВ «Служба миттєвого кредитування» до ТОВ "Вердикт Капітал", а згодом і до позивача за договором про надання фінансових послуг №610 від 25.03.2021 та за договором про надання фінансових послуг №394 від 25.03.2021.

Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 у справі №6-979цс15 боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі».

При цьому відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора ТОВ «Служба миттєвого кредитування», які вказані в договорі про надання фінансових послуг №610 від 25.03.2021 та у договорі про надання фінансових послуг №394 від 25.03.2021, а саме в частині суми тіла кредиту та 2% за його використання протягом 16 днів (орієнтовного строку користування позикою) і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. При цьому, всупереч умовам договору, відповідач не виконав свого зобов`язання, а після відступлення позивачу права грошової вимоги і відповідач не здійснив належних платежів для погашення кредитної заборгованості ні на рахунок позивача, ні попереднього кредитора.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №2-383/2010 зроблений висновок, що ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована за рішенням суду.

У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що позовна вимога в частині: стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання фінансових послуг №610 від 25.03.2021, а саме в частині суми тіла кредиту - 1100,00 грн та 2% за його використання протягом 16 днів 352,00 грн, а разом 1452,00 грн, та за договором про надання фінансових послуг №394 від 25.03.2021, а саме в частині суми тіла кредиту - 5900,00 грн та 2% за його використання протягом 16 днів 1888,00 грн, а разом 7788,00 грн. грунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню. В іншій частині позову слід відмовити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Відповідачем разом з відзивом подано суду клопотання про звільнення його від сплати судового збору на підставі п.9 ст.5 Закону України «Про судовий збір», оскільки він являється інвалідом І групи А безтерміново.

В якості доказів надали суду довідку до акта огляду МСЕК серії 12ААГ №365283. (а.с.89), з якої вбачається, що ОСОБА_1 є інвалідом першої групи А безтерміново.

З огляду на викладене, враховуючи часткове задоволення позову, позивачу слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, сплачений судовий збір в розмірі 232,55 грн (2422,40 х 9,6% (відсоток задоволених позовних вимог) / 100% = 232,55 грн).

Крім цього, при зверненні до суду з позовною заявою, позивачем також заявлено вимогу про стягнення з відповідача на його користь понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 16000 грн.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ "Коллект Центр" в особі директора Ткаченко М.М.. та адвокатським об`єднанням "ЛІГАЛ АССІСТАНС", укладено договір про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01.07.2024 (а.с. 59-65).

Відповідно до заявки на надання юридичної допомоги №460 від 01.02.2025, витягу з акту №5 про надання юридичної допомоги від 28.02.2025, сторони погодили надання наступних правових (юридичних послуг) між товариством та адвокатським об`єднанням про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 : надання усної консультації з вивченням документів 2 години х 2000 грн = 4000 грн; складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 4 годин х 3000 грн = 12000 грн, загальний розмір правничих витрат складає 16000 грн.

Верховний Суд у постанові від 30.09.2020 у справі №201/14495/16-ц зазначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

При вирішенні питання розподілу судових витрат суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (п.61 постанови Верховного Суду від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18).

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Судом встановлено, що спір який виник між сторонами у справі відноситься до категорії спорів, які виникають у зв`язку із стягненням заборгованості за порушення грошового зобов`язання; матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження та збирання яких адвокат витратив значний час. Даний спір для кваліфікованого юриста є незначної складності, у спорах такого характеру судова практика є сталою, великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.

Крім того, відповідачем також заявлено клопотання про зменшення розміру витрат за надання правничої допомоги.

Дослідивши надані докази на підтвердження витрат на правничу допомогу, врахувавши складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), час, витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих адвокатом послуг та значення справи для сторони, прийшов до висновку, що з урахуванням вимог розумності та справедливості, враховуючи клопотання відповідача, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн, оскільки саме така сума, на думку суду, буде відповідати критерію розумності, справедливості та виконаній адвокатом роботі.

Керуючись ст. ст. 141, 258, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» () заборгованість за Договором про надання фінансових послуг №610 «Стандартний» від 25.03.2021 в сумі 1452,00 грн (одна тисяча чотириста п`ятдесят дві гривні 00 коп.), та за Договором про надання фінансових послуг №394 «Стандартний» від 25.03.2021 в сумі 7788,00 грн (сім тисяч сімсот вісімдесят вісім гривень 00 коп.), всього 9240,00 грн (дев`ять тисяч двісті сорок гривень 00 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» () 4000,00 грн (чотири тисячі гривень 00 коп.) витрат за надання правничої допомоги.

Понесені позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 232,55 грн (двісті тридцять дві гривні 55 коп) компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне ім`я сторін:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», , адреса місця знаходження: м. Київ, вул. Мечнікова, будинок 3, офіс 306;

відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 23 травня 2025 року.

Суддя А.М. Мудрак