Справа № 334/3528/24
Провадження № 2/204/1589/25 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2025 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Зайченко О.В.

за участю відповідача ОСОБА_1

за участю представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2024 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «АРКС» 47 103,74 грн. шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та судовий збір в сумі 3 028,00 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що 17.11.2020 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АРКС» та ОСОБА_3 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту за № 143093а0дж, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб КІА (д.р.н. НОМЕР_1 ). 30.01.2021 року о 21:00 в м. Дніпро, на перехресті вул. Н.Алексєєнко з вул. Уральська сталася дорожньо-транспортна пригода за участю: автомобіля КІА (д.р.н. НОМЕР_1 ), яким керував водій ОСОБА_4 (власник автомобіля - ОСОБА_3 ) та автомобіля: Nissan Almerа (д.р.н. НОМЕР_2 ), яким керував водій ОСОБА_1 внаслідок чого буде пошкоджені автомобіль КІА (д.р.н. НОМЕР_1 ), що був застрахований у Позивача за Договором добровільного страхування наземного транспорту №143093а0дж від 17.11.2020 року (механічні пошкодження ТЗ зафіксовані в Схемі місця ДТП та акті огляду пошкодженого ТЗ). Згідно Протоколу про адміністративне правопорушення ААБ №101627 та Постанови Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03.03.2021 року (справа № 204/976/21), дорожньо-транспортна пригода сталося внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 8.7.3(e) ПДР України (ст. 124 КпАП України). Страхувальник звернувся до позивача з Повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку. Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту № ARX2729866 від 01.03.2021 року та умов Договору страхування № 143093а0дж від 17.11.2020 року, розмір страхового відшкодування склав 117 627,45 грн. На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу Nissan Almera (д.р.н. НОМЕР_2 ) була застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників на наземних транспортних засобів в ТДВ «СК «КРЕДО» згідно полісу №ЕР202383145. Рішенням Господарського суду Запорізької області від 05.06.2023 року по справі № 908/1085/23 позов ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» до ТДВ «СК «КРЕДО» задоволено частково, у відшкодування стягнуто 70 523,71 грн. ТДВ «СК «КРЕДО» 25.08.2023 виконало Рішення Господарського суду Запорізької області від 05.06.2023 року (справа № 908/1085/23) та здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 70 523,71 грн згідно відповідно до умов полісу № ЕР202383145. Господарський суд Запорізької області у рішенні від 05.06.2023 року у справі № 908/1085/23 застосував наступний розрахунок розміру страхового відшкодування, компенсованого ТДВ «СК «КРЕДО» відповідно до умов полісу № ЕР202383145: Відповідно до рахунку № 11 від 23.02.2021 року та ремонтної калькуляції до рахунку вартість відновлювального ремонту ТЗ Кіа (д.р.н. НОМЕР_3 ) складає 120 187,45 грн. Згідно Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003р. № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.11.2003р № 1074/8395, коефіцієнт фізичного зносу застосовується якщо строк експлуатації ТЗ перевищує: 5 років для ТЗ виробництва країн СНД, 7 років - для інших ТЗ. Рік випуску ТЗ Кіа (д.р.н. АЕ93770) - 2012, отже на момент ДТП (30.01.2021 року) Т3 Кіа (д.р.н. НОМЕР_3 ) був в експлуатації 9 років. Відповідно до розрахунку вих. № 20272СПР Е33005338 від 05.03.2023 року, проведеного оцінювачем ТОВ «Южтансінвест», коефіцієнт фізичного зносу ТЗ Кіа (д.р.н. НОМЕР_3 ) складає 0,61. ТДВ «СК «КРЕДО» було застосовано коефіцієнт фізичного зносу в розмірі 0,61 та здійснено розрахунок суми страхового відшкодування в сумі 70 523,71 грн. За таких обставин сума збитків, які не відшкодовані ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» на дату подання позову становить 47 103,74 грн. Полісом № EP20238314S встановлений ліміт відповідальності ТДВ «СК «КРЕДО» в розмірі 130 000,00 грн. Сума збитків, які не відшкодовані на дату подання позову становить 47103,74 грн.

Не погодившись з позовними вимогами, представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано наступне. Як вбачається зі змісту позовної заяви, єдиної підставою для звернення позивача до суду є те, що він вважає, що відповідач повинен сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у зв`язку з недостатністю страхової виплати страховика ТДВ «СК «КРЕДО». Вважає, що доводи позивача є безпідставними. Позивач ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» здійснив виплату страхового відшкодування потерпілій особі відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту № АRХ2729866 від 01.03.2021 року та умов договору страхування № 143093а0дж від 17.11.2020 року, згідно яких розмір страхового відшкодування склав 117 627,45 грн., з яких 112 149,45 грн. було сплачено АТ «СК «АРКС» за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу на СТО згідно платіжного доручення № 757618 від 04.03.2021 року, а 5 478,00 грн було враховано, як взаємозалік в якості несплачених страхових платежів, що відображено в страховому акті АКХ2729866 від 01.03.2021 року. Розрахунок розміру виплаченого позивачем ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» страхового відшкодування за зазначеним вище страховим випадком здійснений наступним чином: 120 187,45 грн 2 560,00 грн = 117 627,45 грн, де 120 187,45 грн - вартість відновлювального ремонту ТЗ Кіа, згідно рахунку № 011 від 23.02.2021 та ремонтної калькуляції до рахунку; 2 560,00 грн - франшиза згідно договору страхування. З огляду на вищезазначене вбачається, що позивач ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» всупереч вимог законодавства за власної ініціативи сплатив потерпілій в ДТП виплату страхового відшкодування у збільшеному розмірі, а саме з урахуванням відновлювального ремонту пошкодженого авто без застосування коефіцієнту фізичного зносу, що прямо суперечить законодавству, а саме нормам статті 29 Закону України «Про обов`язкове, страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів». З огляду на вищезазначене вважає, що за таких обставин у позивача відсутні правові підстави для заявлення суду вимог про стягнення з відповідача різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у зв`язку з недостатністю страхової виплати страховика ТДВ «СК «КРЕДО», бо ця різниця безпідставно, всупереч імперативним вимогам закону, добровільно помилково (а може і навмисно) сплачена самим позивачем потерпілій особі. Не оскарживши рішення Господарського суду Запорізької області від 05.06.2023 року по справі № 908/1085/23, прийнявши виплату страхового відшкодування від страховика винної особи у встановленому судом розмірі - 70 523,71 грн, позивач по суті погодився з тим, що страховому відшкодуванню підлягала саме вартість матеріального збитку (реальні битки) без урахування втрати товарної вартості, а не вартість відновлювального ремонту. Тобто позов задоволенню не підлягає, так як позивач самостійно за власної ініціативи усупереч імперативним нормам закону виплатив потерпілій особі відшкодування у розмірі, який саме на 47 103,74 грн перевищує встановлений законом розмір, а саме виплатив відшкодування без врахування коефіцієнту 0,61 фізичного зносу транспортного засобу. В п. 11 позовної заяви позивач заявляє клопотання про визнання повноважними причин пропуску строку позовної давності та поновлення строків позовної давності у зв`язку в ведення воєнного стану на території України. З матеріалів справи вбачається, що відповідача визнано винним у вчиненні ДТП Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03.03.2021 по справі № 204/976/21, яка набрала законної сили 16.03.2021, тобто саме з цієї дати позивач дізнався, або повинен був дізнатися, про особу, яка порушила його права. Відповідно, саме з 17.03.2021 починає відліковуватись строк позовної давності, який сплинув 16.03.2024. Позивач же звернувся до суду з цією позовною заявою 22.04.2024, тобто тоді, коли строк позовної давності вже сплинув. Посилання позивача на воєнний стан як підставу для поновлення строку позовної давності є безпідставними.

Представником позивача подано до суду відповідь на відзив відповідно до якого вказано наступне. Відносини які виникли між Позивачем та страхувальником ґрунтуються на підставі Договору добровільного страхування № 143093а0дж від 17.11.2020 року, отже відносини, які виникли між страхувальником та АТ «СК «АРКС» є договірними та регулюються нормами укладеного між ними Договору, в свою чергу відносини, які виникли між АТ «СК «АРКС», як Позивачем та ОСОБА_1 , як відповідачем, є деліктними, та виникли в зв`язку з заподіянням останнім шкоди, у вигляді пошкодження ТЗ Kia (д.р.н. НОМЕР_1 ) під час ДТП, яка мала місце 30.01.2021 року о 21:00 в м. Дніпро, на перехресті вул. Н.Олексієнко з вул. Уральська. Виплата страхового відшкодування Позивачем здійснена в межах страхової суми та межах фактичних витрат, які були понесені на відновлювальний ремонт пошкодженого ТЗ відповідно до п. 28.13 Договору страхування № 143093а0дж від 17.11.2020 року при пошкодженні ТЗ розмір страхового відшкодування дорівнює розміру збитків, визначених в кошторисі збитків, за вирахуванням франшизи, встановленої в п. 10 Договору страхування та згідно Закону України «Про страхування», що підтверджується доказами, які були долучені до позовної заяви. Звертаємо увагу суду, що відповідно до п. 28.12 Договору страхування № 143093а0дж від 17.11.2020 року при пошкодженні ТЗ розмір збитків визначається шляхом складання кошторису вартості відновлення ТЗ (кошторису збитків), в який включається вартість запасних частин, деталей, обладнання, що підлягають заміні без урахування експлуатаційного зносу. Кошторис збитків складається Страховиком, виходячи з відновлення пошкодженого ТЗ на базі СТО з урахуванням рахунків з СТО. Отже, страхове відшкодування було розраховано та сплачено відповідно до умов Договору страхування № 143093а0дж від 17.11.2020 року, відповідно до рахунку, виставленого СТО, що надало послуги з відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, що є достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат по виплаті страхового відшкодування, які виникли внаслідок ДТП. Відповідач в відзиві вказує, що на момент ДТП мав поліс № № ЕР202383145 ТДВ «СК «КРЕДО», яким встановлено ліміт в розмірі 130 000,00 грн., франшиза 0,00 грн. та підтверджує, що ТДВ «СК «КРЕДО» (страховиком Відповідача) 25.08.2023 року було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 70 523,71 грн. згідно Рішення Господарського суду Запорізької області від 05.06.2023 року (справа № 908/1085/23) з застосуванням коефіцієнту фізичного зносу та без врахування втрати товарної вартості та зазначає, що позивач не оскаржував зазначене Рішення Господарського суду Запорізької області від 05.06.2023 року (справа № 908/1085/23). Оскільки ТДВ «СК «КРЕДО», страховиком відповідача з вини якого сталася дорожньо-транспортна пригода було виконано обов`язок згідно полісу № ЕР206620363 та сплачено страхове відшкодування у розмірі, визначеному ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тобто витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого автомобіля з урахуванням коефіцієнту його зносу, то у страховика не виникло обов`язку з відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Таким чином, у даному випадку на Відповідача покладається додаткова (субсидіарна) відповідальність, яка настає лише у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди. Строк позовної давності не є процесуальним строком, посилання на Постанову Верховного Суду від 10.11.2022 року та твердження представника відповідача, що запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення строку є хибним. Оскільки з боку Відповідача не було вчинено жодних дій для відшкодування завданих збитків, позивачем було подано позовну заяву, щодо стягнення з відповідача шкоди заподіяної внаслідок ДТП до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська 22.04.2024 року. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Оскільки ДТП сталось 30.01.2021 року строк позовної давності мав спливти 30.01.2024 року. Відповідно до пункту 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 Цивільного кодексу України, продовжуються на строк його дії.

В судове засідання представник позивача не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, раніше надав до суду клопотання, в якому вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, а розгляд справи провести без участі представника позивача.

Відповідач та його представник в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позовної заяви.

Вислухавши відповідача та його представника, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позовної заяви позивача слід відмовити, по наступним підставам.

У судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_1 , 30 січня 2021 року об 21 годині 00 хвилин, рухаючись по вул. Н.Олексієнко, 46 у м. Дніпрі, керуючи транспортним засобом Nissan Almera, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , виїхав на регульоване перехрестя з вул. Уральська на заборонений червоний сигнал світлофора та скоїв зіткнення з транспортним засобом КІА К5, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , який рухався по вул. Уральській на зелений сигнал світлофора, після чого транспортний засіб Nissan Almera, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , продовжив некерований рух та скоїв зіткнення з транспортним засобом Mitsubishi, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , яке стояло під керуванням ОСОБА_5 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, з матеріальними збитками. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. п. 8.7.3 (е) ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 березня 2021 року у справі 204/976/21 визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь Держави у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає суму у 340 (триста сорок) гривень.

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АРКС» та ОСОБА_3 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту за № 143093а0дж, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб КІА (д.р.н. НОМЕР_1 ).

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на момент виникнення спірних правовідносин, регулювалися Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV, у редакції діючій на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон №1961-IV).

Статтею 23 Закону № 1961-IV, передбачено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування (пункт 9.4 статті 9 Закону № 1961-IV).

Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування (пункт 9.1 статті 9 Закону № 1961-IV).

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (абзац перший пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV).

Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою (абзац перший пункту 36.1 статті 36 Закону № 1961-IV).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частини четвертої статті 263 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово вказувала на те, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні у межах ліміту відповідальності страховика (страхової суми) є страховик завдавача шкоди (постанови Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (пункт 35), від 3 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц, від 19 червня 2019 року у справі № 465/4621/16-к, від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (пункт 96)).

Закон № 1961-IV встановлює як підстави відшкодування шкоди і відмови страховика у такому відшкодуванні, так і процедури, за якими така шкода відшкодовується.

Абзацом першим пункту 35.1. статті 35 Закону № 1961-IV передбачено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування з документами, перелік яких визначений у пункті 35.2. статті 35 Закону № 1961-IV.

Підпунктом 37.1.4. пункту 37.1. ст. 37 Закону № 1961-IV передбачено, що підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до статті 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Відтак зазначена норма визначає, що саме законом встановлюється випадки, коли право особи припиняється внаслідок його нездійснення.

Відповідно до зазначеного Закону та статті 13 ЦК України сторони повинні діяти добросовісно, не порушуючи права інших осіб - учасників цих правовідносин.

За змістом зазначених норм права встановлюється, як добросовісність поведінки особи, чиї права порушено, так і передбачається, що припинення права може бути лише у випадках, передбачених законом.

Зміст суб`єктивного цивільного права становлять такі юридичні правомочності, як реалізація особою права на дії; можливість вимагати певної поведінки від інших; можливість захисту порушеного права в юрисдикційному порядку (зокрема, у досудовому та судовому порядку).

Під здійсненням цивільного права слід розуміти реалізацію тих можливостей, які становлять зміст суб`єктивного цивільного права. Здійснення цивільного права відбувається шляхом вчинення фактичних та юридичних дій, що свідчить по свободу поведінки учасників цивільних правовідносин при реалізації своїх прав та обов`язків на власний розсуд.

Цивільне законодавство встановлює правило, згідно з яким нездійснення особою своїх майнових прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом (частина друга статті 12 ЦК України).

У постанові від 14.12.2021 у справі № 147/66/17, провадження № 14-95цс20 Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що припинення права на відновлення або захист порушеного права, право на відшкодування шкоди за рахунок певної особи не позбавляє особу взагалі цивільного права, але має наслідком неможливість отримання відновлення порушеного права або відшкодування шкоди тощо за рахунок певної особи (припинення поруки, пропуск позовної давності до одного з боржників). При цьому особа не позбавлена права на отримання захисту або відновлення порушеного права від іншого боржника за його наявності.

Припинення цивільного права має бути передбачено законом, на відміну від чого припинення права на отримання відшкодування від певної особи не позбавляє особу цивільного права, а лише позбавляє її можливості отримати відшкодування від цієї особи.

Аналізуючи норми законодавства стосовно добросовісної поведінки всіх учасників правовідносин (стаття 13 ЦПК України) та принципу повного відшкодування шкоди (стаття 1166 ЦК України), Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що з огляду на відсутність норми закону, що передбачає припинення в цьому випадку цивільного права на відшкодування, та з урахуванням із загального права особи на захист права в суді (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) при добросовісній поведінці потерпілої особи та доведеності, що річний строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, особа може отримати таке відшкодування, пред`явивши вимогу до страховика (страхової компанії) в судовому порядку протягом строку позовної давності.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, крім зазначених вище випадків, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV).

Відтак, аналізуючи зазначене законодавство в сукупності з загальними принципами цивільного права, як то добросовісність поведінки та спрямованість на відновлення порушеного права, слід дійти висновку, що потерпіла особа при відмові страховика (страхової компанії) у виплаті регламентних платежів у зв`язку з пропуском річного строку, має право на пред`явлення вимоги до страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи про відшкодування шкоди в межах страхової суми протягом строку позовної давності.

У випадку, якщо потерпіла особа звернеться до страховика (страхової компанії) за відшкодуванням шкоди з пропуском встановленого підпунктом 37.1.4. пункту 37.1. ст. 37 Закону № 1961-IV строку, однак доведе, що нею здійснено розумних заходів для отримання відшкодування за рахунок страховика, та строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, вона має право на відшкодування шкоди в межах страхової суми за рахунок страховика (страхової компанії)винної у спричиненні шкоди особи, у тому числі у судовому порядку.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом

Доказів на підтвердження наявності обставин, які не залежали від дій позивача та унеможливлювали її звернення до страховика у строки, встановлені Законом № 1961-IV позивачкою не надано, як і не надано доказів того, що нею було здійснено розумних, необхідних та достатніх заходів щодо отримання страхового відшкодування.

Представник відповідача просив застосувати строк позовної давності, оскільки постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 березня 2021 року, яка набрала законної сили 16.03.2021 року, відповідача визнано винною у скоєні ДТП, а з позовом до суду позивач звернувся 22 квітня 2024 року.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Згідно з частинами 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Верховний Суд України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 роз`яснив, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частина перша та друга статті 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.11.2022 року у справі №990/115/22 виснувала, що запровадження на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами.

Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам собою факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку.

Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку. Отже, лише посилання учасників справи на введений в Україні воєнний стан, безумовно, не свідчить про поважність причин пропуску процесуального строку. Фактично, обґрунтовуючи поважність причин пропуску відповідного процесуального строку, посилаючись на обставини воєнного стану, учасник справи має довести належними та допустимими доказами саме наслідки, спричинені таким станом, що об`єктивно унеможливили реалізацію учасником своїх процесуальних прав у строк, встановлений законом.

При цьому, позивачем не обґрунтовано поважності причин пропуску строку позовної давності та не зазначено належних та допустимих доказів на його поновлення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову у зв`язку з пропуском трирічного строку позовної давності.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-82, 89, 128, 141, 223, 229, 247, 258-259, 263-265, 273, 280-284, 352, 354-355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, суд вважає необхідним зазначити у резолютивній частині рішення наступні дані:

Приватне акціонерне товариство «Страхова Компанія «АРКС», ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 20474912, місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8;

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя В.В. Самсонова