Справа № 619/2160/21
Провадження № 2/638/465/25

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2025 року м. Харків

Шевченківський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Рибальченко Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Коломієць І.М.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщені Дзержинського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_5 , приватний нотаріус Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Смоляна Валерія Валеріївна про визнання заповіту недійсним

встановив:

ОСОБА_3 (далі за текстом- позивач) звернувся до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_4 (далі за текстом відповідач), треті особи: ОСОБА_5 , приватний нотаріус Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Смоляна В.В., в якому просить визнати недійсним, складений ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь відповідача заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Смоляною В.В.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ОСОБА_6 було складено заповіт, згідно з яким він заповів позивачу належну йому частину майна, а саме: земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Козачолопанської селищної ради Дергачівського району Харківської області, площею 8,5217 га, та кадастровий № :02:000:0175. У подальшому, вказана земельна ділянка була поділена, внаслідок чого 07 вересня 2020 року ОСОБА_6 склав на ім`я позивача ще один заповіт , посвідчений приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Смоляною В.В., номер у спадковому реєстрі 66367494, номер в реєстрі нотаріальних дій 1417, згідно з яким він заповів позивачу земельні ділянки кадастрові номери :02:000:0915 та :02:000:0916. Позивач зазначає, що дії та воля ОСОБА_6 на спадкування вказаного майна саме позивачем була послідовна, дійсна, цілеспрямована та реальна. Після цього спадкодавець захворів на рак та в нього було діагностовано 4 стадія цього захворювання. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 помер. Після смерті ОСОБА_6 стало відомо, що у січні 2021 року ним складено ще один заповіт на ім`я відповідача, що скасовує попередні заповіти (спадкова справа 67316578). Крім того, ОСОБА_5 є сестрою померлого ОСОБА_6 та також подала відповідну заяву нотаріусу про те, що бажає набути спадщину, а отже вона є спадкодавцем за законом. Підставою недійсності заповіту позивач вважає те, що при посвідчені заповіту від 11 січня 2021 року ОСОБА_7 не міг адекватно оцінювати свої дії та розуміти їх наслідки оскільки приймав лікарські препарати.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 07 травня 2021 року провадження по справі відкрито за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 07 травня 2021 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено. Заборонено приватному нотаріусу Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Смоляній Валерії Валеріївні видавати ОСОБА_4 свідоцтво про право на спадщину за померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ; заборонено накладення арешту на майно ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:220, об`єкт нерухомого майна: земельна ділянка кадастровий номер: :02:000:0916, площа (га): 6.2552, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:220, об`єкт нерухомого майна: земельна ділянка кадастровий номер: :02:000:0915, площа (га): 2.2552, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:220, об`єкт нерухомого майна: житловий будинок, загальна площа (кв.м.): 65,6, житлова площа (кв.м): 36,9, матеріали стін: цегла, опис: житловий будинок літ. А-1 з прибудовою літ.а, тамбуром літ.а1, ганком літ.а2. До цього будинку належні господарські будівлі та споруди: літня кухня літ.Б, погріб літ.В, убиральня літ.Г, сараї літ.Д, Ж, З, И, К, огорожа N1-N2, адреса: АДРЕСА_1 .

28 травня 2021 року до Дергачівського районного суду Харківської області надійшов відзив від відповідача, в якому він зазначає, що влітку 2020 року ОСОБА_6 звернувся до нього за допомогою, та розповів, що хворіє на рак язика, рідних у нього немає, допомогти йому нікому, грошей на лікування в нього немає. З серпня 2020 року відповідач періодично надавав ОСОБА_6 допомогу грошима, відвозив до лікарні, періодично купував харчі, корм для худоби. У грудні 2020 року ОСОБА_6 попросив значну суму коштів на лікування, взамін чого запропонував укласти на ім`я відповідача заповіт щодо свого майна, на що ОСОБА_4 погодився. Також 11 січня 2021 року ОСОБА_6 складено заповіт, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого воно не складалося і взагалі те, що на день смерті йому буде належати і на що за законом він матиме право він заповів ОСОБА_4 . Після посвідчення заповіту ОСОБА_6 видано на ім`я відповідача довіреність щодо представництва його інтересів майже в усіх органах та з службах з правом узгодження та вирішення всіх питань, що його стосуватимуться. Також 11 січня 2021 року між відповідачем та ОСОБА_6 укладено договір позики, відповідно до якого ОСОБА_6 отримав від відповідача грошові кошти у розмірі 100000 грн із строком повернення до 11 січня 2023 року. На початку березня 2021 року стан ОСОБА_6 значно погіршився та 07 березня він помер. Відповідач зазначає, що ОСОБА_6 будь-якими психічними захворюваннями не страждав, в момент складання заповіту ні у нього ні у нотаріуса не виникло сумнівів у його дієздатності та вільному волевиявленні. Зазначає, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того факту, що ОСОБА_6 на час складання заповіту не розумів значення своїх дій та не міг керувати ними. Навпаки, матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_6 на час складання заповіту розумів значення своїх дій, намагався вилікуватись від онкологічного захворювання, позичав гроші, проходив лікування.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 22 липня 2021 року вказану цивільну справу передано за підсудністю до Дзержинського районного суду м. Харкова.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 листопада 2023 року призначено у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_5 , приватний нотаріус Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Смоляна В.В. про визнання заповіту недійсним посмертну судово-психіатричну експертизу. Проведення експертизи доручено експертам установи Комунальний заклад охорони здоров`я «Харківська обласна клінічна психіатрична лікарня №3».

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 грудня 2024 року підготовче провадження закрито та призначено розгляд справи по суті.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог.

ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце повідомлялась.

Приватний нотаріус Смоляна В.В. в судове засідання не з`явилась, про дату час та місце судового розгляду повідомлялась.

Суд, заслухавши пояснення сторін у справі, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 17 грудня 2016 року ОСОБА_6 склав заповіт яким на випадок свої смерті, зробив таке розпорядження: належну йому земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Козачолопанської селищної ради Дергачівського району Харківської області площею 8,5217 га та кадастровий номер № :02:000:0175 він заповідає ОСОБА_3 (а.с. 28 зв. т.1).

17 вересня 2020 року ОСОБА_6 склав заповіт яким на випадок свої смерті, зробив таке розпорядження: належні йому земельні ділянки, що розташовані на території Козачолопанської селищної ради, Дергачівський район, Харківська область, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, каастровий номер № :02:000:0915, площею 2,2665 га та кадастровий номер № :02:000:0916 площею 6,2552 га він заповів ОСОБА_3 (а.с. 27 зв. т.1).

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 .

Після смерті ОСОБА_6 була заведена спадкова справа № 27/2021.

З копії спадкової справи № 27/2021, яка була надана приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області вбачається, що ОСОБА_6 11 січня 2021 року склав заповіт, у якому він заповів ОСОБА_4 усе його майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі те, що на день смерті йому буде належати і на що він відповідно до закону матиме право.

Вказаний заповіт посвідчено, приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Смоляною В.В.

Позивач вважає вказаний заповіт таким, що не відповідає чинному законодавству України і має бути визнаний недійним, оскільки при його посвідчені, згідно з відповіддю адміністрації КНП «ЦПМСД» Дергачівської міської ради Харківської області спадкодавець з 3 січня 2021 року приймав набулфін 3 рази на добу, реналган, гідазепам на ніч, стан хворого залишався вкрай тяжким, а отже ОСОБА_6 вже не міг адекватно оцінювати свої дії та розуміти їх наслідки.

Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Законодавець визначив пріоритет спадкування за заповітом над спадкуванням за законом, зазначивши у ч. 2 ст. 1223 ЦК України, що спадкування за законом має місце лише у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також не охоплення заповітом всієї спадщини.

Згідно ст. 1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Статтею 1247 ЦК України визначені загальні вимоги до форми заповіту, відповідно до яких заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до ч. 4 ст. 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 2, 3 ст. 1254 ЦК України заповіт, який було складено пізніше скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед тим.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах.

Позивач як за підставу недійсності заповіту вказує, що ОСОБА_7 при посвідчені заповіту від 11 січня 2021 року не міг адекватно оцінювати свої дії та розуміти їх наслідки оскільки приймав лікарські препарати.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав і за наслідками, передбаченими законом.

Згідно з ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Як вказано у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правила статті 225 ЦК поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо).

Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до статті 105 ЦПК України зобов`язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до статті 212 ЦПК України.

При розгляді справ за позовами про визнання недійсними заповітів на підставі статті 225 ЦК України, частини другої статті 1257 ЦК України суд відповідно до статті 105 ЦПК України за клопотанням хоча б однієї зі сторін зобов`язаний призначити посмертну судово-психіатричну експертизу. Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину.

Правила ст. 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала у такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо).

Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд зобов`язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів, які підтверджують чи спростовують доводи позивача про те, що в момент укладення оспорюваного правочину особа не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 20 червня 2018 року у справі № 161/17119/16-ц, від 12 вересня 2018 року у справі № 522/25597/13-ц, від 18 вересня 2019 року у справі № 311/3823/15, від 03 лютого 2022 року у справі № 520/8118/17, від 23 листопада 2022 року у справі № 368/953/19.

Так, ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 листопада 2023 року призначено у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_5 , приватний нотаріус Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Смоляна В.В. про визнання заповіту недійсним посмертну судово-психіатричну експертизу.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 98 від 13 лютого 2024 року складено на виконання вимог вказаної ухвали, ОСОБА_6 на час складання заповіту на ім`я відповідача, 11 січня 2021 року, хронічного, стійкого психічного розладу не виявляв. Відповідно до свого психічного стану був здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Отже, з висновку судово-психіатричної експертизи судом встановлено, що ОСОБА_6 на час складання заповіту на ім`я відповідача, 11 січня 2021 року усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

При цьому, суд зазначає, що свідчення, допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про те, що ОСОБА_6 на початку 2021 року перебував в стані, при якому не розумів значення своїх дій, суд до уваги не бере, оскільки вказані свідки не мають відповідного фаху для визначення психічного стану спадкодавця .

Таким чином, доводи позивача, що ОСОБА_6 на час складання оспорюваного заповіту не міг адекватно оцінювати свої дії та розуміти їх наслідки спростовуються висновком вказаної експертизи, що унеможливлює визнання цього заповіту з підстав визначених ч. 1 ст. 255 ЦК України.

У постанові Верховного Суду Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 червня 2022 року в справі №369/1913/17(провадження № 61-12004св21) вказано, що: «право на заповіт може бути реалізоване протягом всього життя особи і включає як право на складення заповіту або кількох заповітів, так і права на їх зміну, скасування. Усі наведені правомочності заповідача у сукупності із засобами їх правової охорони та захисту є здійсненням свободи заповіту, яка є принципом спадкового права. Свобода заповіту передбачає особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, будучи належним чином вираженим, піддається правовій охороні і після смерті заповідача. Свобода заповіту як принцип спадкового права включає, серед інших елементів, також необхідність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання. Здійснення права на заповіт не пов`язується законом з місцем проживання та перебування заповідача.

Під час посвідчення заповіту має бути дотримано порядок його посвідчення. Заповіт має бути складений у письмовій формі, із зазначенням місця і часу складення заповіту, дати та місця народження заповідача та підписаний особисто заповідачем. Нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним, про що зазначається ним перед його підписом. Якщо заповідач унаслідок фізичної вади, хвороби або з будь-яких інших причин (наприклад, неписьменна) не може власноручно підписати заповіт, за дорученням заповідача він може бути підписаний іншою фізичною особою. На бажання заповідача, також у випадках, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватись при свідках».

З оскаржуваного заповіту вбачається, що він до підписання прочитаний уголос ОСОБА_6 і власноручно підписаний ним у присутності нотаріуса. Особу ОСОБА_6 встановлено, дієздатність перевірено.

Отже, заповіт, який оскаржують позивач, відповідає вимогам ст. 1247 ЦК України, при складанні заповіту та при його посвідченні нотаріусом було дотримано вказаних норм законодавства.

Разом із цим, ВС у справі №461/2565/20 (постанова від 20.07.2022 року) вказав на необхідність поважати волю заповідача. Свобода заповіту як принцип спадкового права включає, серед інших елементів, також необхідність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання.

Кваліфікація заповіту як нікчемного із мотивів розширеного розуміння вимог до форми і порядку його посвідчення, про які згадується у частині першій статті 1257 ЦК України, порушить принцип свободи заповіту. За відсутності дефектів волі та волевиявлення заповідача при складанні і посвідченні заповіту кваліфікація останнього як нікчемного з підстав, що прямо не передбачені ані цією статтею, ані взагалі нормами глави 85 ЦК України, по суті скасовує вільне волевиявлення заповідача без можливості виразити свою волю шляхом складання іншого заповіту у зв`язку з його смертю.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Щодо тверджень представника позивача про удаваність спірного заповіту суд зазначає наступне.

31.03.2025 року через систему «Електронний суд» представником позивача адвокатом Кайдашовим В.С. подано письмові пояснення, в яких він зазначає, що оспорюваний правочин в частині спадкування земельних ділянок є нікчемним, а отже не породжує будь-яких правових наслідків для його сторін. Оспорюваний правочин в частині іншого майна ОСОБА_6 є недійсним, оскільки є удаваним, з огляду на що майно, яке було предметом заповіту, не переходить у власність відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст.49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У позовній заяві та в подальшому на підготовчому судовому засіданні позивачем або представником позивача не було заявлено таких підстав для визнання спірного заповіту недійсним як його удаваність. Крім того, позивач у позовній заяві не просив суд визнати заповіт нікчемним у частині спадкування земельних ділянок.

Отже, суд вважає, що в письмових поясненнях представником позивача фактично змінено підстави та предмет позову, що протирічить вимогам ч. 3 ст. 49 ЦПК України, тому такі доводи представника позивача судом до уваги не приймаються.

Проаналізувавши доводи сторін, вимоги чинного законодавства України, дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими, недоведеними в судовому засіданні та такими, що не підлягають задоволенню.

Встановивши фактичні обставини справи, надавши належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказами, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову у зв`язку з його недоведеністю.

Відповідно до ч. 9 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Оскільки даним рішенням суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 , суд вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 07 травня 2021 року.

Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 264, 265, 268 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_5 , приватний нотаріус Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Смоляна Валерія Валеріївна про визнання заповіту недійсним відмовити у повному обсязі.

Судовий збір залишити за позивачем.

Скасувати заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 07 травня 2021 року шляхом: заборони приватному нотаріусу Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Смоляній Валерії Валеріївні видавати ОСОБА_4 свідоцтво про право на спадщину за померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ; заборони накладення арешту на майно ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: - реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:220, об`єкт нерухомого майна: земельна ділянка кадастровий номер: :02:000:0916, площа (га): 6.2552, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; - реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:220, об`єкт нерухомого майна: земельна ділянка кадастровий номер: :02:000:0915, площа (га): 2.2552, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; - реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:220, об`єкт нерухомого майна: житловий будинок, загальна площа (кв.м.): 65,6, житлова площа (кв.м): 36,9, матеріали стін: цегла, опис: житловий будинок літ. А-1 з прибудовою літ.а, тамбуром літ.а1, ганком літ.а2. До цього будинку належні господарські будівлі та споруди: літня кухня літ.Б, погріб літ.В, убиральня літ.Г, сараї літ.Д, Ж, З, И, К, огорожа N1-N2, адреса: АДРЕСА_1 .

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://dg.hr.court.gov.ua/sud2011/ на Офіційному веб-порталі судової влади України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня виготовлення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ).

Відповідач: ОСОБА_4 (адреса: АДРЕСА_3 ).

Третя особа: ОСОБА_5 (адреса: АДРЕСА_4 ).

Третя особа: Приватний нотаріус Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Смоляна В.В. (адреса: Харківська область, м. Дергачі, вул. Сумський шлях 19В).

Повний текст судового рішення складено 08 травня 2025 року.

Суддя Л.М. Рибальченко