Провадження № 2/761/3907/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(Заочне)

30 квітня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Матвєєвої Ю.О.

при секретарі: Каніковського Б.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ю-Бейс» до ОСОБА_1 про припинення права спільної часткової власності, визнання права власності та стягнення грошової компенсації -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ю-Бейс» (далі - позивач, ТОВ «ФК «Ю-Бейс») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач, ОСОБА_1 ) про припинення права спільної часткової власності, визнання права власності та стягнення грошової компенсації.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що в межах зведеного виконавчого провадження НОМЕР_3 щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_2 , у зв`язку з тим, що треті торги не відбулися, ТОВ «ФК «Ю-Бейс» набуло право власності на частину квартири АДРЕСА_1 , яка складається з п`яти житлових кімнат загальною площею 131,10 кв.м, з них житлова - 88,80 кв.м. Право власності підтверджується свідоцтвом №1548, виданим 23 травня 2023 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н.В.

Також позивач набув право власності на частину квартири №4 у цьому ж будинку, яка складається з чотирьох житлових кімнат загальною площею 113,8 кв.м, з них житлова - 71,90 кв.м. Це право підтверджується свідоцтвом №1549, виданим 23 травня 2023 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н.В.

Іншим співвласником частки квартир АДРЕСА_4 є ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації - АДРЕСА_5 ), колишня дружина ОСОБА_2 .

Відповідно до рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14.08.2018 у справі №242/656/18, в порядку поділу спільного майна подружжя було визнано за ОСОБА_1 право власності на частину квартири №3 та частину квартири №4 .

Таким чином, позивач і відповідач є співвласниками квартир №3 та №4 у рівних частинах - по кожен.

Позивач зазначає, що користування належним йому майном є фактично неможливим, оскільки сторони не досягли домовленості щодо поділу квартир у натурі чи встановлення порядку їх використання.

Оскільки спільне користування квартирами є неможливим, а технічний поділ їх на окремі ізольовані об`єкти не відповідає вимогам будівельних норм (що підтверджується відповідними висновками судового експерта), позивач вирішив звернутися до суду з вказаним позовом.

У зв`язку з цим ТОВ «ФК «Ю-Бейс» просить припинити його право власності на частину квартири АДРЕСА_4 з одночасним визнанням за ОСОБА_1 права власності на ці частки, а також стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію вартості відповідного майна у загальному розмірі - 15 160 350 грн 00 коп.

26 листопада 2024 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали позову передані на розгляд судді Матвєєвій Ю.О.

Ухвалою суду від 27.11.2024 року вищевказану позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

05.12.2024 року недоліки було усунуто.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 06.12.2024 року провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою суду від 05.03.2025 року закрито підготовче засідання та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 30.04.2025 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

Представник позивача до судового засідання не з`явився, але надав до суду заяву про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення.

Відповідач по справі повідомлялася судом про розгляд справи у встановленому законом порядку, шляхом направлення поштової кореспонденції на адресу зареєстрованого місця проживання, однак поштові відправлення, направлені на її адресу повернулися на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, суд вирішує справу за наявними матеріалами у відповідності ч.8 ст. 178 ЦПК України.

У відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечував представник позивача.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 07.05.1995 між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено шлюб 21 липня 1999 року шлюбні відносини були припинені.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14.08.2018 у справі № 242/656/18 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) про поділ майна подружжя - задоволено в повному обсязі. В порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , що складається з п`яти житлових кімнат та на частину квартири АДРЕСА_4 , що складається з чотирьох житлових кімнат.

29.11.2018 державним реєстратором департаменту з питань державної реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14.08.2018 у справі № 242/656/18 зареєстровано за відповідачем право власності на частину квартири №3 загальною площею 131,1 кв.м житловою 88,8 кв.м., що складається з 5-ти кімнат (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000) та на частину квартири №4 загальною площею 113,8 кв.м житловою 71,9 кв.м., що складається з 4-х кімнат (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), що знаходяться за адресою АДРЕСА_6 .

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 15 листопада 2017 року позов Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Північно-Сирецька, 1-3) заборгованість за кредитним договором № 2005-141 від 05.07.2005 року у розмірі 357224 (триста пятдесят сім тисяч двісті двадцять чотири) доларів США 86 центів.

У провадженні приватного виконавця Іванова А.В. перебуває зведене виконавче провадження НОМЕР_3 з примусового виконання кількох рішень про стягнення коштів з ОСОБА_2 .

В межах зведеного виконавчого провадження НОМЕР_3, ТОВ ФК «Ю-Бейс», у зв`язку з тим, що треті торги не відбулися, набуло право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , що складається з п`яти житлових кімнат загальною площею 131,1 кв.м. в тому числі житловою 88,80 кв.м., що підтверджується свідоцтвом про право власності № 1548 видане ПН КМНО Мурською Н.В. та на 1/2 частину квартири АДРЕСА_4 , що складається з чотирьох житлових кімнат загальною площею 113,8 кв.м. в тому числі житловою 71,90 кв.м., що підтверджується свідоцтвом про право власності № 1549 видане ПН КМНО Мурською Н.В.

Таким чином, ОСОБА_1 та ТОВ ФК «Ю-Бейс» є співвласниками квартири №3 та АДРЕСА_7 .

Про користування квартирами та спільними приміщеннями позивач та відповідач не домовилися.

З метою з`ясування можливості фізичного поділу квартир АДРЕСА_4 з урахуванням рівних часток співвласників (по кожному), та з метою визначення ринкової вартості частки квартир №3 та №4 позивач 25 березня 2024 року звернувся до судового експерта із заявами про проведення будівельно-технічної (оціночно-будівельної) експертизи.

Згідно висновку судового експерта Стасюк М.Ю. №02/04/24 від 02.04.2024 за результатом проведення будівельно - технічної (оціночно-будівельної) експертизи встановлено, що :

-відповідно до діючих вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва та на основі наданих документів розділити об`єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_4 відповідно до часток співвласників (1/2 частина належить ТОВ ФК «Ю-Бейс» на підставі свідоцтва про право власності №1549 від 23.05.2023 року та інша 1/2 частина належить ОСОБА_1 на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14.08.2018 року ) із утворенням ізольованих квартир не вбачається можливим.

-Ринкова вартість частини квартири АДРЕСА_4 та складається з чотирьох житлових кімнат загальною площею 113,8 кв.м. в тому числі житловою 71,90 кв.м. що належить ТОВ ФК «Ю-Бейс», визначена за наданими документами станом і в цінах на час проведення дослідження складає : 7 097 700 (сім мільйонів дев`яносто сім тисяч сімсот ) гривень 00 копійок.

Також, судовим експертом зазначено, що зіставляючи внутрішнє планування квартири з вимогами ДБН В.2.2.-15:2019 «Житлові будинки. Основні положення» експерт прийшов до висновку, що з технічної точки зору відповідно до діючих вимог нормативно - правових актів у галузі будівництва розділити об`єкт нерухомого майна квартиру АДРЕСА_4 відповідно до часток співвласників (1/2 частина належить ТОВ ФК «Ю-Бейс» та 1/2 частина належить ОСОБА_1 ) із утворенням ізольованих квартир не вбачається можливим, оскільки виходячи із умов виділення окремої квартири для ізольованого користування та заселенню однією сім`єю, не можливо виконати вимоги пунктів 5.20-5.21 ДБН В.2.2-15:2019 «Житлові будинки. Основні положення».

Згідно висновку судового експерта Стасюк М.Ю. №01/04/24 від 01.04.2024 за результатом проведення будівельно - технічної (оціночно-будівельної) експертизи встановлено, що :

-відповідно до діючих вимог нормативно правових актів у галузі будівництва та на основі наданих документів розділити об`єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1 відповідно до часток співвласників (1/2 частина належить ТОВ ФК «Ю-Бейс» на підставі свідоцтва про право власності №1548 від 23.05.2023 року та інша 1/2 частина належить ОСОБА_1 на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14.08.2018 року ) із утворенням ізольованих квартир не вбачається можливим.

-ринкова вартість 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 та складається з п`яти житлових кімнат загальною площею 131,1 кв.м. в тому числі житловою 88,80 кв.м. та належить ТОВ ФК «Ю-Бейс», визначена за наданими документами, станом і в цінах на час проведення дослідження складає : 8 062 650 (вісім мільйонів шістдесят дві тисячі шістсот п`ятдесят ) гривень 00 копійок.

Крім того, судовим експертом зазначено, що зіставляючи внутрішнє планування квартири з вимогами ДБН В.2.2.-15:2019 «Житлові будинки. Основні положення» експерт прийшов до висновку, що з технічної точки зору відповідно до діючих вимог нормативно - правових актів у галузі будівництва розділити об`єкт нерухомого майна квартиру АДРЕСА_1 відповідно до часток співвласників (1/2 частина належить ТОВ ФК «Ю-Бейс» та 1/2 частина належить ОСОБА_1 ) із утворенням ізольованих квартир не вбачається можливим, оскільки виходячи із умов виділення окремої квартири для ізольованого користування та заселенню однією сім`єю, не можливо виконати вимоги пунктів 5.20-5.21 ДБН В.2.2-15:2019 «Житлові будинки. Основні положення».

Пунктами 5.20-5.21 ДБН В.2.2-15:2019 «Житлові будинки. Основні положення» передбачено, що допоміжні приміщення ІІ категорії комфортності повинні бути обладнані: кухня - мийкою, також плиткою для приготування їжі; ванна кімната - ванною (або душем) та умивальником; туалет унітазом та умивальником площею не менше 1,5 м2; суміщений санвузол - ванною (або душем), умивальником і унітазом площею не менше 3,8 м2. Не допускається розміщення туалету та ванної (або душової) над житловими кімнатами і кухнями. Ці приміщення допускається розміщувати над кухнею квартир, розташованих у двох або декількох рівнях. Не допускається кріплення приладів і трубопроводів безпосередньо до міжквартирних стін і перегородок, які огороджують житлові кімнати.

Таким чином, суд приходить до висновку до вказані квартири є не подільним майно.

В подальшому, позивачем прийнято рішення, щодо надання пропозиції відповідачу викупити частки позивача та стати одноособовим власником майна. Як наслідок, позивач отримає кошти за майно, яким не має можливості користуватися, а відповідач отримає у власність повноцінні квартири.

05.08.24 ТОВ ФК «Ю-Бейс» направило ОСОБА_1 пропозицію щодо викупу 1/2 частини квартири АДРЕСА_4 на адресу АДРЕСА_8 за ціною вказаною у висновках експерта.

Згідно офіційного сайту Укрпошти за трекінгом відправлення 242 вбачається, що дане відправлення не отримано відповідачем.

Для належного повідомлення відповідача позивач звернувся в засоби масової інформації для розміщення оголошення. Як наслідок в засобах масової інформації газеті «Експрес об`ява» № 32-34 (5459) від 28 серпня - 10 вересня 2024 року розміщено пропозицію ТОВ ФК «Ю-Бейс», яка адресована ОСОБА_1 про викуп 1/2 частини квартир №3 та №4 , які належать ТОВ ФК «Ю-Бейс», що знаходяться за адресою АДРЕСА_6 за 8 062 650,00 грн та 7 097 700,00 грн. відповідно.

Таким чином, позивач використав всі можливі способи та засоби повідомити відповідача про пропозицію викупу часток квартир, які належать ТОВ ФК «Ю-Бейс» та стати одноособовим власником даного майна.

Оскільки спірні квартирі є неподільною річчю, їх неможливо поділити в натурі без втрати їх цільового призначення, спільне володіння та користування майном для сторін є неможливим, припинення права власності не завдасть істотної шкоди інтересам позивача, тому суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованим та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом (ст. ст. 21, 24 Конституції України).

Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Частинами 1, 2 та 4 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 317, 319 ЦК України).

Згідно ч. 1-3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

В частині 1 ст. 346 ЦК України наведено перелік випадків, за наявності яких право власності може бути припинено. Виходячи зі змісту ч. 2 цієї статті, даний перелік не є вичерпним та право власності може бути припиненим і в інших випадках, встановлених законом.

Один з таких випадків наведено в ст. 365 ЦК України, яка регулює порядок, підстави та умови припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Зокрема, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

В постанові Верховного Суду № 61-4860св18 від 30 травня 2018 року Верховний Суд дійшов висновку про те, що в силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358, ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Судом встановлено, що предметом спору у даній справі є вимоги позивача про припинення його права власності на частину квартири №3 та №4 , визнання права власності за відповідачем на частину квартири №3 та №4 та стягнення з відповідача компенсації за частину квартири №3 та №4 .

Таким чином суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної часткової власності на майно не породжує обов`язку відповідача попередньо внести відповідну суму на депозитний рахунок суду (див. висновок, сформульований у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 червня 2018 року у справі № 299/2587/15-ц). Підтвердження платоспроможності такого відповідача законодавство України не вимагає.

Саме до такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182цс21), і підстав для відступу від такої позиції судом не вбачається.

Під час розгляду справи №6-68цс14 Верховний Суд України також сформулював правову позицію від 02.07.2014 року, якою роз`яснив, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Зі змісту практики Верховного Суду України випливає, що для ухвалення рішення про припинення права на частку в спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої з обставин, передбаченої п. 1-3 ч. 1 ст. 365 ЦК України, яка обов`язково повинна бути в сукупності з обставиною, передбаченою п. 4 ч. 1 цієї статті.

Судом встановлено, що спірні квартири є неподільною річчю, які неможливо поділити в натурі без втрати їх цільового призначення, спільне володіння та користування майном для сторін є неможливим, припинення права власності не завдасть істотної шкоди інтересам позивача, тому суд вважає доведеними наявність обставин передбачених п. 1-3 ч. 1 ст. 365 ЦК України, які в сукупності з обставиною, передбаченою п. 4 ч. 1 цієї статті є підставою для задоволення позову.

За таких обставин суд не має підстав для відмови у задоволенні позову ТОВ ФК «Ю-Бейс», оскільки умови застосування положень ст.365 ЦК України знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, у зв`язку з чим право власності позивача на частину квартири №3 та №4 підлягає припиненню з визнанням права власності на частину квартири АДРЕСА_4 за відповідачем, та стягнення замість неї компенсації з Відповідача на користь Позивача за кожну частину квартири №3 та №4 у розмірі 7 097 700 (сім мільйонів дев`яносто сім тисяч сімсот ) гривень 00 копійок та 8 062 650 (вісім мільйонів шістдесят дві тисячі шістсот п`ятдесят ) гривень 00 копійок.

Відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

При цьому, відповідно до ч. 1-3, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з п. 7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» N 20 від 22.12.1995 р. судам слід враховувати, що оскільки за чинним законодавством суд вирішує спори учасників спільної власності щодо розпорядження чи користування майном, то не слід розглядати як неправомірне позбавлення права власності присудження грошової компенсації за частку у спільній власності, якщо її неможливо виділити або поділити майно в натурі чи спільно користуватися ним.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Питання про судові витрати належить вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись статтею 317, 319, 321, 365 Цивільного кодексу України, статтями 30, 57-60, 84, 88, 169, 174, 208, 209, 212-215, 218, 223, 280-282 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Ю-Бейс» до ОСОБА_1 про припинення права спільної часткової власності, визнання права власності та стягнення грошової компенсації - задовольнити в повному обсязі.

Припинити право власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Ю-Бейс» на частину квартири АДРЕСА_1 , що складається з п`яти житлових кімнат загальною площею 131,1 кв.м. в тому числі житловою 88,80 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000).

Припинити право власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Ю-Бейс» на частину квартири АДРЕСА_4 , що складається з чотирьох житлових кімнат загальною площею 113,8 кв.м. в тому числі житловою 71,9 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000).

Визнати за ОСОБА_1 права власності на частину квартири АДРЕСА_1 , що складається з п`яти житлових кімнат загальною площею 131,1 кв.м. в тому числі житловою 88,80 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000).

Визнати за ОСОБА_1 права власності на частину квартири АДРЕСА_4 , що складається з чотирьох житлових кімнат загальною площею 113,8 кв.м. в тому числі житловою 71,9 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Ю-Бейс» компенсацію вартості припиненої частки квартири №3 у праві власності в розмірі8 062 650 (вісім мільйонів шістдесят дві тисячі шістсот п`ятдесят ) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Ю-Бейс» компенсацію вартості припиненої частки квартири №4 у праві власності в розмірі7 097 700 (сім мільйонів дев`яносто сім тисяч сімсот ) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ю-Бейс» (Код ЄДРПОУ-42901825, 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська 55) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 227 405 грн 25 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.О. Матвєєва

30 квітня 2025 року