Справа № 461/8930/23 Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький В.В.
Провадження № 22-ц/811/3381/24 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Ніткевича А.В.

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.

секретаря Гаврилюк Я.Ю.

розглянувши у відкритому судовому у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 09 жовтня 2024 року, повний текст якого складений 21.10.2024 в складі судді Стрельбицького В.В. у справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Винниченко Михайло Петрович до Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про відшкодування заподіяної матеріальної та моральної шкоди, -

встановив:

У жовтні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про відшкодування заподіяної матеріальної та моральної шкоди, просив:

1) стягнути з Галицького відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 3% річних та інфляційні втрати за період з 21.10.2022 (до 20.10.2022 нараховано судовим рішенням) і до дати повернення коштів відповідачем (20.09.2023 на виконання рішення суду) 12931 грн 00 коп. 3% річних та 26640 грн 12 коп. інфляційне збільшення боргу за невчасне повернення коштів;

2) стягнути з Галицького відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 630441 грн 14 коп. інфляційні втрати та 75075 грн 3% річних за період з 27.06.2014 і до 24.10.2019;

3) стягнути з Галицького відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 грошові кошти у відповідності до ст. 1173 ЦК України в сумі збитків внаслідок неможливості розпоряджатися коштами позивачем починаючи з 20.12.2012 по 20.09.2023 у відповідності до частини першої статті 1173 ЦК України в сумі 1377251 грн 18 коп. та 151540 грн 3% річних збитки;

4) стягнути з Галицького відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 грошові кошти у відповідності до ст. 1173 ЦК України в сумі збитків внаслідок оплати позивачем послуг торгуючої компанії втрата коштів та неможливість ними розпоряджатись починаючи з 20.12.2012 по 20.09.2023 у відповідності до частини 1 статті 1173 ЦК України 82224 грн оплачені кошти-збитки; та внаслідок неможливості розпоряджатися коштами позивачем починаючи з 20.12.2012 по 20.09.2023 у відповідності до частини 1 статті 1173 ЦК України інфляційне збільшення в сумі 241136 грн 81 коп. та 12892 грн 3% річних;

5) стягнути з Галицького відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 469621 грн 80 коп. відшкодування моральної шкоди у відповідності до частини першої статті 1173 ЦК України;

6) стягнути з Галицького відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 судові витрати понесені на правову допомогу в сумі 30000 грн.

Вимоги обґрунтовує тим, що взяв участь у прилюдних торгах, які відбулись 07.12.2012 та проводились Львівською філією ТзОВ «ТД-Еліт Сервіс» з реалізації арештованого нерухомого майна, а саме майнового комплексу на вул. П. Куліша № 8 та АДРЕСА_1 .

За результатами торгів складено протокол № 13-0113/1232 від 07.12.2012 проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (предмет іпотеки), згідно якого переможцем торгів став ОСОБА_1 . 20.12.2012 заступником начальника Галицького ВДВС ЛМУЮ було складено акт держаного виконавця про реалізацію (предмета іпотеки), що належить на праві власності.

08.05.2013 державним нотаріусом Трускавецької державної нотаріальної контори, на підставі акту державного виконавця про реалізацію (предмета іпотеки) від 20.12.2012, видано ОСОБА_1 свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів.

Рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 10.06.2013 у справі №457/324/13-ц, визнано недійсними прилюдні торги від 07.12.2012.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 27.06.2014, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.10.2014, рішення суду першої інстанції в частині визнання недійсними прилюдних торгів від 07.12.2012, скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким позов задоволено з інших підстав. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Таким чином, з 27.06.2014 набрало законної сили рішення суду про визнання недійсними прилюдні торги від 07.12.2012, тому з цього часу має право пред`являти позов про стягнення інфляційних втрат і до дня звернення з таким позовом.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 04.10.2022 у справі № 461/3664/22, позов ОСОБА_1 до Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), АТ «Кредобанк», ТзОВ «ТД Еліт сервіс» про стягнення коштів внесених позивачем в рахунок оплати за придбане нерухоме майно на прилюдних торгах - задоволено частково.

Стягнуто з Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на користь ОСОБА_1 грошові кошти, отримані виконавчою службою як оплата за майно згідно протоколу №13-0113/12-2 від 07.12.2012, в розмірі 469621 (чотириста сімдесят дев`ять тисяч шістсот двадцять одна) грн. 80 коп.

Стягнуто з ТзОВ «ТД Еліт сервіс» на користь ОСОБА_1 грошові кошти, отримані спеціалізованою організацією як гарантійний внесок по оплаті суми винагороди, в розмірі 27592 (двадцять сім тисяч п`ятсот дев`яносто дві) грн. 35 коп.

Стягнуто з ТзОВ «ТД Еліт сервіс» на користь позивача грошові кошти, отримані спеціалізованою організацією як винагороду, в розмірі 54632 (п`ятдесят чотири тисячі шістсот тридцять дві) грн. 85 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на користь держави судовий збір в розмірі 4696 (чотири тисячі шістсот дев`яносто шість) грн. 22 коп.

Стягнуто з ТзОВ «ТД Еліт сервіс» на користь держави судовий збір в розмірі 822 (вісімсот двадцять дві) грн. 25 коп.

Постановою Львівського апеляційного суду від 01.08.2023, рішення Галицького районного суду м. Львова від 04.10.2022 залишено без змін.

Іншим рішенням Галицького районного суду м. Львова від 23.11.2022 по справі № 461/5617/22, за позовом ОСОБА_1 до Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про відшкодування шкоди, позов задоволено частково.

Стягнуто з Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на користь ОСОБА_1 інфляційні збитки у розмірі 1 489 320,86 грн.

Стягнуто з Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на користь ОСОБА_1 пеню у розмірі 1 514 162,32 грн.

Стягнуто з Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на користь ОСОБА_1 три проценти річних з простроченої суми у розмірі 163 468,00 грн.

Стягнуто з Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на користь ОСОБА_1 витрати на нотаріальне оформлення та реєстрацію права власності у сумі 6 500,00 грн.

Стягнуто з Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 грн.

У задоволені решти вимог відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного суду від 18.07.2023, апеляційну скаргу Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції задоволено частково.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 23 листопада 2022 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про відшкодування шкоди задоволено частково.

Стягнуто з Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 інфляційні збитки у розмірі 206943 (двісті шість тисяч дев`ятсот сорок три) гривень 00 копійок.

Стягнуто з Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 три проценти річних з простроченої суми у розмірі 42150 (сорок дві тисячі сто п`ятдесят) гривень 00 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 786 (сімсот вісімдесят шість) гривень 54 копійок витрат на правничу допомогу надану в суді першої інстанції.

Звертає увагу, що розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. За згаданим рішенням суду, кошти позивачу було повернуто лише 20.09.2023, необхідно розраховувати суму 3% річних та інфляційні втрати за період з 21.10.2022 (до 20.10.2022 нараховано судовим рішенням) і до дати повернення коштів відповідачем (20.09.2023 на виконання рішення суду).

Зокрема, 12892 грн 3% річних та 25422 грн 31 коп. - інфляційне збільшення боргу. Нарахування 3% річних та інфляційні втрати за період з 27.06.2014 (визнано електронні торги недійсними) і до 24.10.2019 (період з якого судом нараховані та стягненні 3 % річних та індекс інфляції по іншій справі).

Позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат можуть бути задоволені тільки за період з дня набрання чинності судовим рішенням про визнання електронних торгів недійсними і до дня звернення до суду з таким позовом, тобто у даному випадку: 630441 грн 14 коп. інфляційні втрати та 3% річних 75075 грн.

Також, вважає, що з відповідача слід стягнути збитки внаслідок неможливості розпоряджатися коштами позивачем починаючи з 20.12.2012 по 20.09.2023, відповідно до ч. 1 ст. 1173 ЦК України в сумі 1377251 грн 18 коп. та 151540 грн 3 % річних. Збитки внаслідок оплати позивачем послуг торгуючої компанії втрата коштів та неможливість ними розпоряджатись починаючи 20.12.2012 по 20.09.2023, 82224 грн оплачені кошти збитки.

Розрахунок збитків внаслідок неможливості розпоряджатись коштами позивачем починаючи з 20.12.2012 по 20.09.2023, інфляційне збільшення в сумі 241136 грн 81 коп. та 12892 грн 3 % річних.

Окрім того, стверджує, що у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача, йому було заподіяно моральну шкоду, яка полягає у погіршенні самопочуття, поведінки та емоцій, зміні свого звичайного способу життя. Оскільки, позивач був позбавлений можливості користуватися та вільно розпоряджатися належними йому грошовими коштами, останній оцінює спричинену йому моральну шкоду у розмірі 469621 грн. Просить позов задовольнити.

Оскаржуваним рішенням Галицького районного суду м. Львова від 09 жовтня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Винниченко Михайло Петрович до Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про відшкодування заподіяної матеріальної та моральної шкоди - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави суму несплаченого судового збору у розмірі 15140 гривень 00 копійок.

Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_1 , вважає рішення незаконним та необґрунтованим, оскільки суд здійснив розгляд справи неповно та не врахував всі обставини.

Зазначає, що судом не враховано, що регіональним управлінням юстиції 01.09.2023 перераховано на банківські реквізити ОСОБА_1 206943,00 грн. інфляційних збитків та 42150,00 грн. 3% річних з простроченої суми. Також, на виконання рішення Галицького районного суду м. Львова від 04.10.2022 по справі № 461/3664/22, 23.09.2023 Західним міжрегіональним управлінням юстиції на банківські реквізити ОСОБА_1 перераховано грошові кошти в розмірі 469621,80 грн. отримані, як оплата за майно, згідно із протоколом №13-0113/12-2 від 07.12.2012.

Таким чином, позивач отримав кошти, які підлягали для повернення у зв`язку з виконанням недійсних торгів, при цьому, через прострочення відповідачем виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних та збережених грошей, реалізував своє право на одержання 3% річних та інфляційних втрат від простроченої суми, на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Поза увагою суду першої інстанції залишається те, що позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат можуть бути задоволені тільки за період з дня набрання чинності судовим рішенням про визнання електронних торгів недійсними і до дня звернення до суду з відповідним позовом.

Покликаючись на відповідні судові рішення у спірних правовідносинах, зазначає, що за користування чужими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором.

Вважає, що суму 3% річних та інфляційні втрати потрібно розраховувати за період з 21.10.2022 і до дати повернення коштів відповідачем 20.09.2023, відтак 3% річних становить 12892,00 грн., а інфляційне збільшення 25422,31 грн.

Разом з цим, покликаючись на судові рішення у справі № 457/324/13, а також практику касаційного суду у справі № 552/5052/20, зазначає, що позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат можуть бути задоволені тільки за період з дня набрання чинності судовим рішенням про визнання електронних торгів недійсними, а це з 27.06.2014, а не з 2019 року.

Поряд з цим, станом на сьогодні не вирішено питання щодо відшкодування позивачу шкоди, яка заподіяна незаконними діями державного виконавця, збитки, неодержана вигода, внаслідок яких прилюдні торги були скасовано, відтак позивач в період з 2012 року по 2023 рік не мав змоги користуватися своїми коштами, які вніс як оплату за проведені прилюдні торги.

Розрахунок збитків внаслідок неможливості розпоряджатися коштами починаючи з 20.12.2012 по 20.09.2023 становить 241136,81 грн. інфляційного збільшення та 12892,00 грн. 3% річних.

Зважаючи на те, що у судовими рішеннями з 24.10.2019 встановлено незаконність дій ДВС та порушення прав позивача вчинених ще у 2012 році, саме з часу проведення електронних торгів, проведених з порушенням, у Державної виконавчої служби виник обов`язок повернути на користь позивача грошові кошти.

Вважає, що шкоду заподіяну позивачу незаконними діями ВДВС порушеннями, які зумовили визнання торгів недійсними та втрату позивачем придбаного ним майна внаслідок цього, потрібно тлумачити ширше, ніж це вказано у статті 625 ЦК України, оскільки підлягають компенсації втрати позивача за неможливість користування коштами, у розумінні 1173 ЦК України.

На думку апелянта, у спірних правовідносинах наявні усі складові деліктної відповідальності відповідача.

Звертає увагу, що моральна шкода виражена у душевних стражданнях, які позивач зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою відповідачів через неможливість розпоряджатися своїми коштами. Зазначає, що перебуває у пригніченому стані, відчуває певний фізичний та емоційний дискомфорт, хворіє, однак вимушений тривалий час займатися судовими справами.

Розмір моральної шкоди оцінює в рівноцінному розмірі до коштів, які були сплачені на придбання майна, а саме 469621,80 грн.

Просить скасувати рішення Галицького районного суду м. Львова від 09 жовтня 2024 рокута ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Стягнути з відповідача судові витрати, зокрема на правничу допомогу.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 , а також представник відповідача Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання 06 травня 2025 року повторно не прибули, представник Винниченко М.П. подав клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки в цей час зайнятий у розгляді інших справ, натомість позивач ОСОБА_1 та представник відповідача Галицького ВДВС ЗМУМЮ про причину неявки не повідомили.

Враховуючи строки розгляду справи в суді апеляційної інстанції, визначені у ст. 371 ЦПК України, а також взявши до уваги те, що матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, у задоволенні клопотання представника Винниченка М.П. про вілкладення розгляду справи відмовлено, відтак, вирішено розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися,

За відсутності всіх осіб, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково враховуючи таке.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Із урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або держави та суспільні інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що підставам визнання недійсними та скасування протоколу № 13-0113/12-2 про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки) на виконання виконавчого листа № 2-2426/10 від 19.11.2010, виданого Галицьким районним судом м. Львова; акту державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, що належить на праві приватної власності від 20.12.2012; свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 08.05.2013 № 97, видане державним нотаріусом Трускавецької державної нотаріальної контори Панкевичем Р.І.; свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 08.05.2013 № 92, виданого державним нотаріусом Трускавецької державної нотаріальної контори Панкевичем Р.І., вже було надано правову оцінку, судові рішення з цього приводу набрали законної сили, тому такі обставини повторному доказуванню не підлягають.

Разом з цим, суд погодився з відповідачем щодо пропуску позивачем позовної давності в частині вимог про стягнення коштів починаючи 27.06.2014, оскільки набрало законної сили рішення суду про визнання недійсними прилюдних торгів від 07.12.2012 та відхилив твердження представника позивача щодо пропуску строку відповідачем подання відзиву, оскільки 24.01.2024 відбулася зміна неналежного відповідача належним, а відзив Галицьким відділом державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції подано 20.02.2024, тому враховуючи дату, яка відображена на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, відповідачем не було пропущено строк подання відзиву.

В свою чергу, судом встановлено, що регіональним управлінням юстиції (розпорядником коштів), 01.09.2023 перераховано на банківські реквізити ОСОБА_1 206943 грн - інфляційних збитків та 42150 грн - 3% річних з простроченої суми, а на виконання рішення Галицького районного суду м. Львова від 04.10.2022 по справі № 461/3664/22, 23.09.2023 Західним міжрегіональним управлінням юстиції (розпорядником коштів) на банківські реквізити ОСОБА_1 перераховано грошові кошти в розмірі 469621 грн 80 коп., які отримані, як оплата за майно, згідно із протоколом №13-0113/12-2 від 07.12.2012.

Таким чином, позивач отримав кошти, які підлягали для повернення у зв`язку з визнанням недійсними прилюдних торгів та враховуючи прострочення відповідачем виконання зобов`язань, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, реалізував своє право на одержання нарахування 3 % річних та інфляційні втрати від простроченої суми відповідно до частини другої статті 625 ЦК України.

Завдання відповідачем позивачу іншої шкоди, зокрема передбаченої ст. 1173 ЦК України, судом не встановлено.

Що стосується вимог ОСОБА_1 щодо відшкодування заподіяння йому моральної шкоди, яка полягає у погіршенні самопочуття, поведінки та емоцій, зміні свого звичного способу життя, яку позивач оцінює у розмірі 469621 грн 80 коп., суд звернув увагу, що саме на особу, яка вважає, що їй було завдано моральної шкоди покладається обов`язок доведення її розміру.

Разом з цим, під час розгляду справи не встановлено наявності необхідних умов для виникнення у відповідача зобов`язання про компенсацію моральної шкоди, а саме протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. Тобто доводи позивача щодо заподіяння моральної шкоди внаслідок протиправної поведінки відповідача ґрунтуються лише на його власних твердженнях і не підкріплені належними та допустимими доказами у справі.

Крім того, суд звернув увагу та вважає істотною обставиною те, що прилюдні торги визнано недійсними з підстав недодержання спеціалізованою організацією вимог доступності до участі в торгах інших покупців, зацікавлених у придбанні майна, а не з підстав порушення відповідачем норм Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи наведене, суд прийшов висновку про відсутність законних підстав для задоволення заявлених позовних вимог.

Оскільки ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 20.11.2023, клопотання ОСОБА_1 було задоволено та відстрочено останньому сплату судового збору у повному обсязі до ухвалення судового рішення у справі, при цьому, позивачем заявлено вимоги майнового характеру та зазначено ціну позову 3079753 грн 05 коп., суд стягнув з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 15140 гривень 00 копійок.

Перевіряючи законність оскаржуваного рішення колегія суддів враховує, що між сторонами існують судові рішення, що набралди законної сили.

Так, на виконанні Галицького ВДВС Львівського МУЮ перебувало виконавче провадження ВП № 25891700 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2426, виданого 19.11.2010 Галицьким районним судом м. Львова, про стягнення з ОСОБА_3 та інших на користь ПАТ «Кредобанк» 1458065 грн 97 коп. - боргу за кредитним договором.

Під час проведення виконавчих дій у межах виконавчого провадження № 25891700, відбулися прилюдні торги з реалізації майна боржника. Згідно з протоколом про проведення прилюдних торгів ТзОВ «ТД «Еліт Сервіс» від 07.12.2012 № 13-0113/12-2, переможцем аукціону з продажу лота № 2: майновий комплекс загальною площею 433,00кв.м. та нежитлових будівель гаражно-складських приміщень загальною площею 155,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , став позивач ОСОБА_1

ОСОБА_1 перерахував на депозитний рахунок Галицького ВДВС ЛМУЮ грошові кошти в розмірі 399621 грн 80 коп. та 100000 грн, а також перерахував на рахунок ТзОВ «ТД «Еліт Сервіс» грошові кошти в розмірі 27592 грн 35 коп. та 54632 грн 85 коп.

20.12.2012 начальником Галицького ВДВС ЛМУЮ затверджено акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки.

08.05.2013 державним нотаріусом Трускавецької державної нотаріальної контори Панкевичем Р.І. видано свідоцтво № 92 та № 97 про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів.

Разом з цим, рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 10.06.2013, у справі №457/324/13, позов ОСОБА_3 до ТзОВ «ТД «Еліт Сервіс» в особі Львівської філії, Галицького ВДВС ЛМУЮ, третя особа ОСОБА_1 про визнання прилюдних торгів недійсними, задоволено.

Визнано прилюдні торги від 07.12.2012, проведені Львівською філією ТзОВ «ТД «Еліт Сервіс», з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки) недійсними.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 27.06.2014, рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 10.06.2013, ухвалене за результатами розгляду цивільної справи № 457/324/13 в частині визнання прилюдних торгів від 07.12.2012 скасовано, ухвалено в цій частині нове рішення, яким позов ОСОБА_3 задоволено з інших підстав.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.10.2014, рішення суду апеляційної інстанції залишено без змін.

Крім цього, постановою Львівського апеляційного суду від 24.10.2019 у цивільній справі №457/462/16, рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 28.11.2017 скасовано та ухвалено нове рішення.

Визнано недійсними та скасовано: протокол № 13-0113/12-2 про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки) на виконання виконавчого листа № 2-2426/10 від 19.11.2010, виданого Галицьким районним судом м. Львова; акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, що належить на праві приватної власності від 20.12.2012; свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 08.05.2013 № 97, видане державним нотаріусом Трускавецької державної нотаріальної контори Панкевичем Р.І.; свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 08.05.2013 № 92, видане державним нотаріусом Трускавецької державної нотаріальної контори Панкевичем Р.І.

Постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.10.2020, постанову Львівського апеляційного суду від 24.10.2019 у цивільній справі № 457/462/16 залишено без змін.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 04.10.2022 у справі № 461/3664/22, позов ОСОБА_1 до Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), АТ «Кредобанк», ТзОВ «ТД Еліт сервіс» про стягнення коштів внесених позивачем в рахунок оплати за придбане нерухоме майно на прилюдних торгах - задоволено частково.

Стягнуто з Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на користь ОСОБА_1 грошові кошти, отримані виконавчою службою як оплата за майно згідно протоколу №13-0113/12-2 від 07.12.2012, в розмірі 469621 (чотириста сімдесят дев`ять тисяч шістсот двадцять одна) грн. 80 коп.

Стягнуто з ТзОВ «ТД Еліт сервіс» на користь ОСОБА_1 грошові кошти, отримані спеціалізованою організацією як гарантійний внесок по оплаті суми винагороди, в розмірі 27592 (двадцять сім тисяч п`ятсот дев`яносто дві) грн. 35 коп.

Стягнуто з ТзОВ «ТД Еліт сервіс» на користь позивача грошові кошти, отримані спеціалізованою організацією як винагороду, в розмірі 54632 (п`ятдесят чотири тисячі шістсот тридцять дві) грн. 85 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на користь держави судовий збір в розмірі 4696 (чотири тисячі шістсот дев`яносто шість) грн. 22 коп.

Стягнуто з ТзОВ «ТД Еліт сервіс» на користь держави судовий збір в розмірі 822 (вісімсот двадцять дві) грн. 25 коп.

Постановою Львівського апеляційного суду від 01.08.2023, рішення Галицького районного суду м. Львова від 04.10.2022 у справі, залишено без змін.

Крім цього, рішенням Галицького районного суду м. Львова від 23.11.2022 по справі № 461/5617/22, за позовом ОСОБА_1 до Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про відшкодування шкоди, позов задоволено частково.

Стягнуто з Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на користь ОСОБА_1 інфляційні збитки у розмірі 1 489 320,86 грн.

Стягнуто з Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на користь ОСОБА_1 пеню у розмірі 1 514 162,32 грн.

Стягнуто з Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на користь ОСОБА_1 три проценти річних з простроченої суми у розмірі 163 468,00 грн.

Стягнуто з Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на користь ОСОБА_1 витрати на нотаріальне оформлення та реєстрацію права власності у сумі 6 500,00 грн.

Стягнуто з Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 000 грн.

У задоволені решти вимог відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного суду від 18.07.2023, апеляційну скаргу Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції задоволено частково.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 23 листопада 2022 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про відшкодування шкоди задоволено частково.

Стягнуто з Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 інфляційні збитки у розмірі 206943 (двісті шість тисяч дев`ятсот сорок три) гривень 00 копійок.

Стягнуто з Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 три проценти річних з простроченої суми у розмірі 42150 (сорок дві тисячі сто п`ятдесят) гривень 00 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 786 (сімсот вісімдесят шість) гривень 54 копійок - витрат на правничу допомогу надану в суді першої інстанції.

Відповідно до ч.ч. 4,5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Таким чином, дійсно підставам визнання недійсними та скасування протоколу №13-0113/12-2 про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки) на виконання виконавчого листа № 2-2426/10 від 19.11.2010, виданого Галицьким районним судом м. Львова; акту державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, що належить на праві приватної власності від 20.12.2012; свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 08.05.2013 № 97, видане державним нотаріусом Трускавецької державної нотаріальної контори Панкевичем Р.І.; свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 08.05.2013 № 92, виданого державним нотаріусом Трускавецької державної нотаріальної контори Панкевичем Р.І., вже надана правова оцінка і такі обставини повторному доказуванню не підлягають.

Звертаючись з позовними вимогами у даній справі ОСОБА_1 просить про стягнення з Галицького відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 3% річних та інфляційні втрати за відповідні періоди, а також розрахований ним розмір збитків внаслідок неможливості розпоряджатися власними коштами.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 просить про стягнення шкоди з Галицького ВДВС у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, нарахувавши таку за відповідні часові межі (періоди).

Поряд з цим, у справі № 461/5617/22 схожі вимоги ОСОБА_1 до Галицького ВДВС у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), за період, зокрема, з 07.12.2012 по 20.10.2022 були предметом касаційного перегляду і таким надана правова оцінка.

Зокрема, касаційний суд вказав на те, що набуття майна за результатами електронних торгів є особливим видом договору купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна є державна виконавча служба та організатор електронних торгів. Покупцем відповідно є переможець електронних торгів.

Відповідно до статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а у разі неможливості такого повернення, зокрема, тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Отже, у разі прийняття судового рішення про скасування (визнання недійсними) електронних торгів за позовом учасника електронних торгів, у сторін договору купівлі-продажу, оформленого за результатами електронних торгів, виникають права та обов`язки щодо повернення всього, що вони одержали на виконання договору, а саме: у покупця повернути придбане майно, у продавця повернути отримані від покупця кошти.

Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За змістом частин першої та другої статті 216 ЦК України правовими наслідками недійсності правочину є реституція та відшкодування збитків.

Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно; особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Частиною другою статті 625 ЦК України визначено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частина друга статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору поряд із сумою основного боргу (основне зобов`язання) суму інфляційних втрат як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, та 3 % річних від простроченої суми (акцесорне зобов`язання (пункт 43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 квітня 2020 року у справі №910/4590/19)).

З набранням чинності судового рішення про визнання торгів недійсними, у відповідача виник обов`язок повернути грошові кошти, отримані від позивача.

Разом з цим, Галицький ВДВС у м. Львові Західного МУ МЮ (м. Львів) не повернув ці кошти та рішенням Галицького районного суду м. Львова від 04 жовтня 2022 року стягнуто з виконавчої служби користь ОСОБА_1 грошові кошти, отримані виконавчою службою як оплату за майно згідно протоколу № 13- 0113/12-2 від 07 грудня 2012 року в розмірі 469 621,80 грн, що свідчить про прострочення виконання зобов`язання з повернення грошових коштів.

Таким чином, між сторонами існували грошові зобов`язання, невиконання яких зумовлює застосування положень частини другої статті 625 ЦК України, адже після набрання рішенням про визнання недійсними прилюдних торгів законної сили, тобто з 27 червня 2014 року, у відповідача виникло зобов`язання повернути позивачу (покупцю) сплачені грошові кошти.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 02 червня 2021 року у справі № 552/5052/20 (провадження № 61-3585св21).

Іншим словами, дія положень статті 625 ЦК України поширюється на усі грошові правовідносини, якими є зобов`язання виражене у грошових одиницях (ст.ст. 524, 533-535, 625 ЦК України) (постанова ВП ВС від 11.04.2018 у справі №758/1303/15, провадження 14-68 цс18, постанова ВП ВС від 19.06.2019 №703/2718/16, провадження 14-241 цс19, постанова ВП ВС від 04.02.2020 № 912/1120/16).

Так, стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц).

З врахуванням зазначеного, касаційний суд дійшов висновку у справі № 461/5617/22, що заявлені позивачем вимоги про стягнення з Галицького ВДВС у м. Львові Західного МУ МЮ (м. Львів) інфляційних втрат у розмірі 1 489 320,86 грн та 3 % річних у розмірі 163 468,00 грн, підлягають задоволенню частково, а саме за період з 27 червня 2014 року (дня набрання законної сили судовим рішенням про визнання торгів недійсними) до 20 жовтня 2022 року (дати звернення до суду з цим позовом), виходячи з розміру заборгованості виконавчої служби перед позивачем 469 621,80 грн., тому змінивши постанову Львівського апеляційного суду від 18 липня 2023 року, виклав її мотивувальну частину в редакції своєї постанови, стягнув з Галицького відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати у розмірі 1 115 195,71 грн та 3 % річних у розмірі 117 186,69 грн., а також витрати на нотаріальне оформлення та реєстрацію права власності у сумі 6 500,00 грн.

Наведене дає підстави для беззаперечного висновку про те, що відповідальність за порушення грошового зобов`язання у Галицького ВДВС у м. Львові Західного МУ МЮ (м. Львів) за період з 27 червня 2014 року до 20 жовтня 2022 року вже настала, що підтверджується судовими рішеннями, які набрали законної сили.

06.05.2025 на адресу апеляційного суду надійшла заява представника ОСОБА_1 - Винниченка М.П. про відмову від частини позовних вимог. Покликаючись на хронологію обставин та судові рішення у спірних правовідносинах, сторона позивача відмовилася від двох вимог, а саме стягнення з Галицького відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 630441 грн. 14 коп. інфляційні втрати та 75075 грн 3% річних за період з 27.06.2014 і до 24.10.2019, а також стягнення з Галицького відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 грошових коштів у відповідності до ст. 1173 ЦК України в сумі збитків внаслідок неможливості розпоряджатися коштами позивачем починаючи з 20.12.2012 по 20.09.2023 у відповідності до частини першої статті 1173 ЦК України в сумі 1377251 грн 18 коп. та 151540 грн 3% річних збитки.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 06.05.2025 прийнято відмову представника ОСОБА_1 адвоката Винниченка Михайла Петровича від частини позовних вимог, а саме стягнення з Галицького відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 630441 грн 14 коп. інфляційні втрати та 75075 грн 3% річних за період з 27.06.2014 і до 24.10.2019 та стягнення з Галицького відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 грошових коштів у відповідності до ст. 1173 ЦК України в сумі збитків внаслідок неможливості розпоряджатися коштами позивачем починаючи з 20.12.2012 по 20.09.2023 у відповідності до частини першої статті 1173 ЦК України в сумі 1377251 грн 18 коп. та 151540 грн 3% річних збитки.

Визнано нечинним рішення Галицького районного суду м. Львова від 09 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про відшкодування заподіяної матеріальної та моральної шкоди в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з Галицького відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 630441 грн 14 коп. інфляційні втрати та 75075 грн 3% річних за період з 27.06.2014 і до 24.10.2019 та стягнення з Галицького відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 грошових коштів у відповідності до ст. 1173 ЦК України в сумі збитків внаслідок неможливості розпоряджатися коштами позивачем починаючи з 20.12.2012 по 20.09.2023 у відповідності до частини першої статті 1173 ЦК України в сумі 1377251 грн 18 коп. та 151540 грн 3% річних збитки та провадження у справі у частині цих вимог закрито.

В свою чергу, колегія суддів виходить з того, застосування до особи відповідальності за ст. 625 ЦК України виключає можливість одночасного застосування ст. 1173 ЦК України, як спеціальної підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно зі статтею 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи наведене, вимоги ОСОБА_1 про стягнення з Галицького ВДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції грошових коштів, відповідно до ст. 1173 ЦК України внаслідок неможливості позивача розпоряджатися коштами, а також стягнення 3 % річних за період з 20.12.2012 по 27.06.2014, є безпідставними, оскільки питання про стягнення інфляційних втрат та 3% річних за цей період вирішено у справі №461/5617/22, що свідчить про обгрунтованість висновків суду першої інстанції у цій частині.

Разом з цим, оскільки регіональним управлінням юстиції (розпорядником коштів), лише 01.09.2023 перераховано на банківські реквізити ОСОБА_1 206943 грн - інфляційних збитків та 42150 грн - 3% річних з простроченої суми, а також на виконання рішення Галицького районного суду м. Львова від 04.10.2022 по справі № 461/3664/22, 23.09.2023 Західним міжрегіональним управлінням юстиції (розпорядником коштів) на банківські реквізити ОСОБА_1 перераховано грошові кошти в розмірі 469621 грн 80 коп. отримані, як оплата за майно, згідно із протоколом №13-0113/12-2 від 07.12.2012, колегія суддів вважає, що вимоги ОСОБА_1 про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційні втрати за період з 21.10.2022 і до 20.09.2023 (дати повернення коштів відповідачем на виконання рішення суду), а саме 12931 грн 00 коп. 3% річних та 26640 грн 12 коп. інфляційне збільшення боргу за невчасне повернення коштів, є підставними та підлягають задоволенню.

Наведене свідчить про те, що доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження, оскільки відповідні позовні вимоги є обґрунтованими, що має наслідком скасування оскаржуваного рішення у відповідній частині.

Що стосується доводів апеляційної скарги в частині вимог про стягнення моральної шкоди, колегія суддів виходить з того, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із роз`ясненнями, наданими у пунктах 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за №4 від 31 березня 1995 року з наступними змінами, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайного характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права компенсація моральної шкоди повинна відбуватися в будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства (пункт 92 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц).

Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 477/874/19 (провадження № 14-24цс21).

Закон не покладає на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

Такі ж висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладені у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі №234/16272/15-ц (провадження№ 61-31395сво18).

Наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві.

Моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати у повному обсязі, оскільки не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є (і не може бути) адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Як вказано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 у справі №752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19) розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Разом з цим, колегія суддів дійшла висновку про безпідставність вимог щодо відшкодування моральної шкоди, оскільки враховуючи фактичні обставини справи, а саме підставність матеріальної вимоги позивача ОСОБА_1 лише за період з 21.10.2022 і до 20.09.2023 та власне стягнення за такий час з відповідача 3% річних та інфляційних втрат, які є відповідальністю останнього, а відтак відповідною сатисфакцією особи, права якої були порушені, тому тривалість порушеного права позивача не дає підстав для беззаперечного висновку про наявність відповідного об`єму та характеру спричинених душевних страждань позивачу та заподіяння моральної шкоди в цілому.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 376 ЦПК України, підставою для скасування або зміни рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Враховуючи наведене, апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково, рішення Галицького районного суду м. Львова від 09 жовтня 2024 рокув частині відмови у стягненні з Галицького відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 грошових коштів за період з 21.10.2022 до 20.09.2023, а саме 12931 грн 00 коп. 3% річних та 26640 грн 12 коп. інфляційного збільшення боргу за невчасне повернення коштів, а також стягнення з ОСОБА_1 на користь держави суму несплаченого судового збору у розмірі 15140 гривень 00 копійок необхідно скасувати, стягнувши з відповідача 3% річних - 12931 грн 00 коп. та інфляційні втрати - 26640 грн 12 коп. за період з 21.10.2022 і до 20.09.2023 (дати повернення коштів відповідачем на виконання рішення суду), що свідчить про часткову підставність позовних вимог.

В свою чергу, необхідно залишити без змін рішення Галицького районного суду м. Львова від 09 жовтня 2024 року в іншій частині, з врахуванням ухвали Львівського апеляційного суду від 06.05.2025 про закриття провадження у справі у відповідній частині та одночасним визнанням нечинним оскаржуваного рішення у цій же частині.

Окремо колегія суддів звертає увагу на помилкове застосування судом першої інстанції мінімального прожиткового мінімуму 2024 року (3028,00 грн.) для розрахування розміру судового збору, оскільки із позовом у даній справі ОСОБА_1 звернувся у 2023 році, тому розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який має бути взятий за основу для розрахунку розміру судового збору у даній справі становить 2684,00 грн.

Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України та часткове задоволення позову, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у дохід держави 1073,60 грн., як мінімальну ставку судового збору виходячи із положень ЗУ «Про судовий збір» щодо вимог майнового характеру, а 5636,40 грн. стягнути з ОСОБА_1 у дохід держави, як 50% суми несплаченого ним судового збору при поданні позову, з врахуванням відмови від частини позовних вимог, а також позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено (13420,00 (5*2684) 1073,60), що свідчить про необхідність скасування оскаржуваного рішення і в частині вирішення питання судових витрат.

Крім цього, з Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції необхідно стягнути у дохід держави судовий збір за подання апеляційної скарги, пропорційно до задоволених вимог, оскільки апеляційним судом ОСОБА_1 звільнено від сплати судового збору, іншу частину компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст. 374, ст. 376, ст. ст. 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 09 жовтня 2024 рокув частині відмови у стягненні з Галицького відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 грошові кошти за період з 21.10.2022 до 20.09.2023, а саме 12931 грн 00 коп. 3% річних та 26640 грн 12 коп. інфляційного збільшення боргу за невчасне повернення коштів та стягнення з ОСОБА_1 на користь держави суму несплаченого судового збору у розмірі 15140 гривень 00 копійок скасувати.

Ухвалити у цій частині нове рішення, яким стягнути з Галицького відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 грошові кошти за період з 21.10.2022 до 20.09.2023, а саме 12931 (дванадцять тисяч дев`ятсот тридцять одна) гривень 00 копійок 3% річних та 26640 (двадцять шість тисяч шістсот сорок) гривень 12 копійок інфляційного збільшення боргу за невчасне повернення коштів.

У решті рішення Галицького районного суду м. Львова від 09 жовтня 2024 року, з врахуванням ухвали Львівського апеляційного суду від 06 травня 2025 року про визнання нечинним оскаржуваного рішення у відповідній частині та закриття провадження у справі у цій же частині залишити без змін.

Стягнути з Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у дохід держави 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривень 60 копійок судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції.

Стягнути з ОСОБА_1 у дохід держави 5636 (п`ять тисяч шістсот тридцять шість) гривень 40 копійок судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції.

Стягнути з Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у дохід держави 1610 (одна тисяча шістсот десять) гривень 40 копійок судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 06 травня 2025 року.

Головуючий А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк