Справа №173/2353/23
Провадження №2/173/40/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2025 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючого: - судді Петрюк Т.М.

При секретареві Рудовій Л.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в м. Верхньодніпровську цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ,-

ВСТАНОВИВ:

09.08.2023 року до суду звернувся позивач ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» з позовом до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за спожитий природний газ.

Ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 04.09.2023 року позовна заява залишена без руху в зв`язку з виявленими недоліками.

10.10.2023 року позивачем усунені виявлені недоліки.

26.10.2023 року отримані відомості з Єдиного державного демографічного реєстру про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи.

Ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 27.10.2023 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників розгляду справи на 20.12.2023 року.

20.12.2023 року розгляд справи відкладений на 26.02.2024 року.

26.02.2024 року постановлена ухвала про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначене на 16.04.2024 року.

16.04.2024 року розгляд справи в підготовчому судовому засіданні відкладений на 03.07.2024 року в зв`язку з неявкою учасників розгляду справи.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав.

03.07.2024 року розгляд справи в підготовчому судовому засіданні відкладений на 18.12.2024 року в зв`язку з неявкою учасників розгляду справи.

18.12.2024 року проведене підготовче судове засідання, справа призначена до розгляду на 12.03.2025 року.

12.03.2025 року в судовому засіданні оголошена перерва до 01.05.2025 року.

Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки відповідно до ст. 43, 44, 49 ЦПК України

Згідно поданої позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача борг за спожитий газ за об`єктом, що знаходиться за адресою: 51600 вул. Шевченка. 32 м. Верхньодніпровськ Кам`янський район Дніпропетровської області, в сумі 42 896 грн. 71 коп. та понесені судові витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: позивач , як суб`єкт ринку газу з 01.11.2018 року здійснює діяльність з постачання природного газу фізичним і юридичним особам, які використовують природний газ для власних потреб та відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 876 від 19.10.2018 року «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу» є постачальником? на якого покладені спеціальні обов`язки.

За правилами постачання природного газу, що затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг та ст. 6,7,( ЗУ «Про житлово - комунальні послуги», Позивач зобов`язаний постачати природний газ Споживачам, які в використовують його для власних потреб, а споживачі зобов`язані здійснювати плату за отриманий природний газ, згідно особового рахунку і встановлених тарифів.

Постачання природного газу побутовому споживачеві здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на у мовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, які є однаковими для всіх побутових споживачів України.

Постановою НКРЕКП № 2500 від 30.09.2015 року «Про затвердження типового договору постачання природного газу побутовим споживачам» визначено, що договір між постачальником природного газу та Споживачем є публічним договором приєднання, відповідно ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України. Відповідно укладається шляхом заявочного принципу і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору..

Відповідно до Правил акцептування публічного договору постачання природного газу побутовим споживачам є повернення Споживачем Постачальникові підписаної заяви-приєднання до у мов договору постачання природного газу побутовим споживачем, та/або сплата часткова сплата Споживачем вартості спожитого природного газу, та/ або факт фактичного споживання природного газу.

Відповідач акцептував Договір, фактично споживаючи природний газ та частково здійснюючи оплату.

Крім того, на підтвердження факту акцептування відповідачем Договору шляхом фактичного споживання природного газу, Оператором ГРМ на запит позивача за вих. № 119/4.3-19195-2023 від 06.06.2023 року наданий лист з інформацією щодо дати фіксації останнього контрольного показання лічильника газу 21.06.2023 року, об`єкту якого належить ЕІС-код 56ХМ06А06477219Т.

Позивачем в період з листопада 2020 року по травень 2023 року було поставлено відповідачеві природний газ, на загальну суму 42 896.71 грн., вартість якого не сплачена відповідачем.

Постачальник звернувся до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ. Ухвалою від 01.05.2023 року у справі № 173/978/23 постачальникові було відмовлено у видачі судового наказу.

У зв`язку з чим , Постачальник звертається до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за спожитий природний газ.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач, ОСОБА_1 ,, в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував свої заперечення обґрунтовував тим, що він є неналежним відповідачем у даній справі, оскільки немає ніякого відношення до даного будинку. В позовній заяві зазначена не його дата народження та РНОКПП і власником зазначеного будинку є зовсім інша людина. В подальшому в судове засідання не з`явився.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивач, ТОВ «газопостачальна компанія «Нафтогаз України» , як суб`єкт ринку газу з 01.11.2018 року здійснює діяльність з постачання природного газу фізичним і юридичним особам, які використовують природний газ для власних потреб та відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 876 від 19.10.2018 року «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу» є постачальником? на якого покладені спеціальні обов`язки.

За правилами постачання природного газу, що затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг та ст. 6,7,( ЗУ «Про житлово комунальні послуги», Позивач зобов`язаний постачати природний газ Споживачам, які в використовують його для власних потреб, а споживачі зобов`язані здійснювати плату за отриманий природний газ, згідно особового рахунку і встановлених тарифів.

Постачання природного газу побутовому споживачеві здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на у мовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, які є однаковими для всіх побутових споживачів України.

Постановою НКРЕКП № 2500 від 30.09.2015 року «Про затвердження типового договору постачання природного газу побутовим споживачам» визначено, що договір між постачальником природного газу та Споживачем є публічним договором приєднання, відповідно ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України. відповідно укладається шляхом заявочного принципу і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору..

Відповідно до Правил акцептування публічного договору постачання природного газу побутовим споживачам є повернення Споживачем Постачальникові підписаної заяви-приєднання до у мов договору постачання природного газу побутовим споживачем, та/або сплата часткова сплата Споживачем вартості спожитого природного газу, та/ або факт фактичного споживання природного газу.

Таким чином суд погоджується із доводами позивача про те, що відсутність письмового договору між газопостачальною організацією та споживачем природного газу не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Судом також встановлено. що Позивачем здійснювалось постачання природного газу за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до наданих позивачем доказів встановлено, що Оператором ГРМ на запит позивача за вих. № 119/4.3-19195-2023 від 06.06.2023 року наданий лист з інформацією щодо дати фіксації останнього контрольного показання лічильника газу 21.06.2023 року, об`єкту якого належить ЕІС-код 56ХМ06А06477219Т. Розмір спожитого газу складає 68972 куб.м. Таким чином судом встановлено, що за вищевказаною адресою здійснювалось споживання природного газу.

Таким чином судом встановлено, що за вищевказаною адресою здійснювалось споживання природного газу, який підлягав оплаті споживачем.

Згідно наданої позивачем довідки фінансового стану, за вищевказаним домоволодінням, зазначається, що споживачем за даною адресою є ОСОБА_1 , та що за період з листопада 2021 року по травень 2023 року оплата за спожитий природний газ не проводилась при наявному споживанні природного газу.

В свою чергу згідно з Інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта судом встановлено, що власником домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 , підставою виникнення права власності є договір про поділ житлового будинку, що є спільною частковою власністю, серія та № 91, виданий 11.02.2021 року, видавник приватний нотаріус Верхньодніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Бас А.А.

Таким чином одноосібним власником зазначеного вище домоволодіння з 11.02.2021 року.

Згідно ст. 76 ЦПК України - Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи..

У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України - Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно вимог ч. 1 ст. 76 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є , показання свідків, письмові докази, речові, електронні докази і висновки експертів.

Відпровідно до ст.ст 77-78 ЦПК України - Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем не надано жодного доказу, що в даному домоволодінні проживав, був зареєстрований, та був фактичним споживачем природного газу відповідач, ОСОБА_1 та що саме ним здійснювалась часткова оплата за використаний природний газ. Оскільки згідно даної довідки про фінансовий стан оплата за спожитий природний газ за визначений в позовній заяві період взагалі не проводилась.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного демографічного реєстру, отриманих на запит суду відомості про місце реєстрації відповідача ОСОБА_1 ,. ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , не знайдені.

Відповідач у своїх запереченнях посилається на те, що позивачем зазначена у позовній заяві не його дата народження та індивідуальний податковий номер.

Відповідно до поданих відповідачем письмових заяв останній зазначає, що реєстрацією його місця проживання є АДРЕСА_2 , а РНОКПП НОМЕР_2 .

Позивачем не надано жодного доказу того, що саме відповідач був споживачем природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , що відповідач звертався до позивача із відповідними заявами та саме на його ім`я був відкритий рахунок на оплату за спожитий природний газ, що відповідач був зареєстрований за вищевказаною адресою та користувався природним газом та проводив його оплату.

При цьому судом була постановлена ухвала про перехід до розгляду цієї справи зі спрощеного позовного провадження до загального позовного провадження. Позивач належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, але в жодне із призначених судових засідань не з`явився, лише подавав заяви про розгляд справи за його відсутності.

Вищевказані недоліки позовної заяви не усунув та доказів про фактичне споживання саме відповідачем природного газу суду не надав, хоч не мав жодних перешкод з цього приводу. При цьому самим же позивачем надана суду Інформація з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, згідно якої власником домоволодіння за вищевказаною адресою зазначена ОСОБА_2 . Судом здійснювалася перевірка зазначених даних та вищевказані відомості станом на 30.07.2024 року підтверджені.

Таким чином позивачем надані докази про наявність заборгованості з природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , але не надані докази, що споживачем природного газу за вказаною адресою був саме відповідач, ОСОБА_1 .

На підставі вищевикладеного суд погоджується із доводами відповідача про те, що він не є належним відповідачем за даним спором. До цього висновку суд приходить ще й з тих підстав, що позивачем не вірно вказані дата народження та індивідуальний податковий номер відповідача у поданій позовній заяві та відомостях про фінансовий стан із споживання природного газу за вищевказаним домоволодінням.

Тому оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до 141 ЦПК України, та враховуючи, що судом ухвалюється рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в загальній сумі 2 952.4 грн. покладаються на позивача та не підлягають стягненню з в відповідача.

Керуючись статтями 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», , юридична адреса: 04116 вул. Шолуденка, 1 м. Київ, до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , про стягнення заборгованості за спожитий природний газ за об`єктом: АДРЕСА_1 , в сумі 42 896 (сорок дві тисячі вісімсот дев`яносто шість) грн. 71 коп. - відмовити.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 952 (дві тисячі дев`ятсот п`ятдесят дві) грн. 4 коп. покласти на товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», , юридична адреса: 04116 вул. Шолуденка, 1 м. Київ.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду .

Учасники справи, яким копія рішення не була вручена у день його проголошення або складання, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідної копії рішення суду

Повний текст рішення виготовлений 01 травня 2025 року

Суддя Петрюк Т.М.

Направлене до ЄДРСР: 09.05.2025 року

Дата набрання законної сили: 03.06.2025 року