Дата документу 08.05.2025 Справа № 334/125/25
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/961 /25 Головуючий у 1-й інстанції: Ісаков Д.О.
Є.У.№ 334/125/25 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

Головуючої: Кочеткової І.В.,

суддів: Кухаря С.В.,

Подліянової Г.С.,

розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зменшення розміру аліментів та часткове звільнення від заборгованості зі сплати аліментів,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Ковалишкін В`ячеслав Валерійович, на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10 березня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа: Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про зменшення розміру аліментів та часткове звільнення від заборгованості зі сплати аліментів.

Зазначав, що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13.07.2016 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частки усіх видів заробітку, яка не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.05.2016 і до повноліття дитини.

27.08.2016 ОСОБА_1 одружився з ОСОБА_6 і ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилася донька ОСОБА_7 . На утриманні дружини перебуває син від першого шлюбу ОСОБА_8 , батько якого помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вказані обставини призвели до значного погіршення майнового стану та ускладнюють в повній мірі виконувати обов`язок виплачувати у повному розмірі аліменти на старшу доньку. Станом на 27.12.2024 заборгованість зі сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 становить 194 733,85 грн.

З початку повномасштабної війни позивач залишився без постійної роботи, військовий стан негативно плинув на економічну ситуацію та ринок праці.

Відповідачка без його відома і згоди вивезла дитину за кордон і тільки у жовтні 2024 року зателефонувала із Канади з вимогою сплачувати аліменти. Він переказує кошти на депозитний рахунок виконавчої служби, оскільки відповідачка так і не повідомила свого місця проживання та реквізити банківського рахунку.

Посилаючись на вказані обставини, просив суд частково звільнити його від сплати 1/6 частки заборгованості, що становить 32 455,64 грн. , та зменшити розмір аліментів з до 1/6 частки.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10 березня 2025 року відмовлено у задоволені позову.

Судове рішення мотивовано тим, що позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження погіршення майнового стану. Народження дитини в новому шлюбі не є достатньою підставою для зменшення розміру виплат на дитину від першого шлюбу. Позивач свідомо з 2016 року не виконував судове рішення, дитину не утримував, відсутні підстави для зменшення розміру заборгованості.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Ковалишкін В.В., подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове про задоволення позову. Зазначає, що у нього змінилося сімейне та матеріальне становище, на його утриманні знаходиться дружина, яка у декретній відпустці, донька, та пасинок. Крім його заробітної плати іншихдоходів сім`я не має.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 вважає рішення суду законним і обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги неспроможними. Вважає, що доказів надмірності розміру аліментів для існування родини позивача останнім суду не надано, народження дитини в новому шлюбі не вплинуло на здатність позивача утримувати спільну дитину сторін.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням ст. 369 цього Кодексу.

За змістом п.1 ч.4 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження можуть розглядатися справи щодо аліментів.

Тому апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, судове засідання не проводиться.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 1-4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що зібраними у справі доказами не підтверджено погіршення матеріального становища ОСОБА_1 , а отже відсутні підстави для зменшення розміру аліментів на дитину від першого шлюбу та для зменшення розміру заборгованості.

Проте, в повній мірі погодитися з такими висновками суду першої інстанції не можна з огляду на таке.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , яка змінила прізвище на ОСОБА_9 , є батьками ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якої рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13.07.2016 з позивача стягнуто аліменти у розмірі частки усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.05.2016 і до повноліття дитини (а.с.19).

Вказане судове рішення з 28.07.2016 перебуває на примусовому виконанні у Дніпровському ВДВС м. Запоріжжя (а.с.11).

27.08.2016 ОСОБА_1 одружився з ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у подружжя народилася донька ОСОБА_12 (а.с.13,15).

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22 лютого 2018 року у справі №334/5615/17 ОСОБА_1 позбавлено батьківських прав у відношенні його малолітньої доньки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.35-36).

Згідно з розрахунком, виданим Дніпровським відділом державної виконавчої служби м. Запоріжжя 27.12.2024, станом на грудень 2024 року ОСОБА_1 має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 194 733, 85 грн.(а.с.12).

ОСОБА_1 працює на ТОВ «Ізопрофіль» оператором автоматичних та напівавтоматичних ліній, верстатів та установок, його середній заробіток за 2024 рік становить 12 138 грн. (а.с.8).

Згідно ч.2 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.

Згідно з ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно із ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 1 ст.192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Частиною 2 ст.182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Згідно з п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до п.17 вказаної Постанови, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України.

З аналізу зазначених правових норм можна зробити висновок, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів слід з`ясовувати, чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Верховний Суд України в постанові від 16 вересня 2020 року в справі №565/2071/19 дійшов висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

У даній справі з`ясуванню підлягає питання погіршення матеріального становища платника аліментів та зміна його сімейного стану з часу ухвалення судового рішення про стягнення з нього аліментів.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові 21 липня 2021 року по справі № 691/926/20, зазначив, що враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: зміни і сімейного, і матеріального стану. Однак зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану, підставою для зміни розміру аліментів.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові 14 грудня 2022 року по справі № 727/1599/22, зазначив, у що народження у платника аліментів дитини у другому шлюбі відповідно до положень статті 192 СК України є самостійною підставою для зміни розміру аліментів. Так, конструкція зазначеної статті визначає альтернативні підстави для застосування положень про зміну розміру аліментів. Це зокрема, зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Висновки судів попередніх інстанцій про те, що народження другої дитини спричинило зміну матеріального стану позивача є обґрунтованими, оскільки зазначена обставина очевидно потребує додаткових фінансових витрат.

При цьому, такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Як видно із зібраних у справі доказів, після липня 2016 року (дати ухвалення рішення про стягнення аліментів) у ОСОБА_1 змінився сімейний стан 27 серпня 2016 року він уклав шлюб з ОСОБА_6 (а.с.15) та ІНФОРМАЦІЯ_4 в новому шлюбі у нього народилася донька ОСОБА_7 (а.с.13).

Крім того, на утриманні позивача перебуває пасинок ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батько якого помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.10, 14).

Дружина позивача ОСОБА_13 працює комірником в ТОВ «Толезан», де отримує мінімальну заробітну плату, середній розмір якої з травня по листопад 2024 становить 8313 грн. (а.с.9).

Зміна сімейного стану позивача, народження дитини у другому шлюбі, знаходження на утриманні неповнолітнього пасинку є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

На вказану обставину суд першої інстанції уваги не звернув, належної оцінки їй не дав, що призвело до помилкових висновків про відсутність підстав для зменшення розміру щомісячних платежів.

Зміна сімейного стану позивача, народження ще однієї дитини та утримання нової сім`ї очевидно потребує додаткових фінансових витрат, у зв`язку із чим у позивача погіршився матеріальний стан,що у відповідності до ст. 192 СК України є підставою для зменшення розміру аліментів на утримання дитини від першого шлюбу з до 1/6 частки доходів позивача.

За таких обставин апеляційний, в зазначеній рішення суду першої інстанції на підставі ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позову і зменшення розміру аліментів на утримання доньки ОСОБА_10 з 1/4 до 1/6 частки з усіх видів доходу щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

В іншій частині оскаржуване рішення відповідає вимогам закону і забраним у справі доказам.

Відповідно до ч.2 ст.197СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених статтею 197 СК України умов повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

Вирішуючи спір по суті, районний суд обґрунтовано виходив із того, що вказані позивачем обставини не мають істотного значення у розмінні частини другої статті 197СК України і не можуть бути підставами для часткового звільнення від заборгованості за аліментами.

Позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження наявності обставин, які б унеможливлювали належне виконання ним свого обов`язку утримувати малолітню доньку від першого шлюбу.

Виїзд відповідачки разом із дитиною за кордон після лютого 2022 року, відсутність відомостей про місце їх перебування не може бути підставою для звільнення відповідача від сплати заборгованості.

В зазначеній частині рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону і матеріалам справи, підстав для його скасування не має.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Ковалишкін В`ячеслав Валерійович, задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10 березня 2025 року у цій справі в частині відмови у зменшенні розміру аліментів скасувати.

Зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на підставі рішення Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 13 липня 2016 року у цивільній справі №334/2923-162ц на користь ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з до 1/6 частки усіх видів доходів платника аліментів, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Головуюча: І.В. Кочеткова

Судді: С.В. Кухар

Г.С. Подліянова