КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження № 22-ц/824/8713/2025 Головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

07 травня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Сушко Л.П., суддів Музичко С.Г., Желепи О.В., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 13 січня 2025 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 13 січня 2025 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором від 12.01.2018 року у сумі 24 039 грн 47 коп. та судовий збір в сумі 3028 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, 11 лютого 2025 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 05 березня 2025 року апеляційну скаргу було залишено без руху та роз`яснено заявнику право в десятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали усунути виявлені недоліки, а саме надати до суду апеляційної інстанції копію скарги та доданих письмових матеріалів відповідно до кількості учасників справи та надати докази, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Так, копію вказаної ухвали Київського апеляційного суду супровідним листом від 06 березня 2025 року було направлено ОСОБА_1 на його поштову адресу: АДРЕСА_1 (а.с. 105), однак 21 квітня 2025 року зазначений лист повернувся до суду апеляційної інстанції з відміткою про невручення поштового відправлення по причині: «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 107-108).

15 квітня 2025 року вказану ухвалу Київського апеляційного суду повторно направлено ОСОБА_1 на його поштову адресу: АДРЕСА_1 (а.с. 106), однак 25 квітня 2025 року зазначений лист вдруге повернувся до суду апеляційної інстанції з відміткою про невручення поштового відправлення по причині: «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 109-111).

Поштова адреса, за якою здійснено поштові відправлення, зазначена скаржником в апеляційній скарзі як адреса фактичного проживання.

У справі «Гарячий проти України» (заява № 43925/18) ЄСПЛ вказав, що хоча загальна концепція справедливого судового розгляду та фундаментальний принцип змагальності провадження вимагають, щоб судові документи були належним чином вручені учаснику судового процесу, стаття 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод не заходить так далеко, щоб зобов`язувати національні органи влади забезпечити бездоганне функціонування поштової системи. Органи влади можуть бути притягнуті до відповідальності лише за ненадіслання відповідних документів заявнику. Той факт, що заявник, не отримав кореспонденцію, надіслану йому апеляційним судом, сам по собі недостатній для того, щоб стати аргументованою підставою для заяви про те, що були порушені його права, передбачені пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду.

Отже, листи, що повернулися з відміткою довідкою поштового відділення про причину повернення - «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими. Звісно ж, за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування.

Зазначеного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 23 січня 2023 року у справі №496/4633/18 (провадження №61-11723св22).

Таким чином, оскільки поштова кореспонденція була направлена відповідачу ОСОБА_1 на зазначену ним у апеляційній скарзі адресу листом рекомендованою кореспонденцією, суд апеляційної інстанції вважає, що в достатній мірі виконав обов`язок щодо повідомлення відповідача про наявність ухвали Київського апеляційного суду від 05 березня 2025 року.

Крім того, ОСОБА_1 не має зареєстрованого Електронного кабінету в підсистемі Електронний суд ЄСІТС (а.с. 112).

Станом на 07 травня 2025 року відповідач вимог вказаної ухвали суду апеляційної інстанції не виконав, із заявою про продовження строку для усунення недоліків до суду не звертався.

Відповідно до ч. 2 ст. 357 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

За змістом ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Разом з тим, повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із нею до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.

З огляду на вищенаведене, оскільки недоліки апеляційної скарги усунуто не було, апеляційна скарга підлягає поверненню.

Керуючись ст.ст. 185, 357 України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 13 січня 2025 року вважати неподаною та повернути особі, що її подала.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя Л.П. Сушко
Судді С.Г. Музичко О.В. Желепа