Справа №173/593/24
Провадження №2/173/84/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2025 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючого - судді Петрюк Т.М.

при секретареві - Рудовій Л.В.

Розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, за правилами загального позовного провадження, в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей Верхньодніпровської міської ради Дніпропетровської області, про визначення місця проживання дітей, -

ВСТАНОВИВ:

26.02.2024 року до суду звернулася позивач, ОСОБА_1 з позовом про визначення місця проживання малолітніх дітей разом з матір`ю до відповідача, ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей Верхньодніпровської міської ради Дніпропетровської області.

28.02.2024 року отримана інформація про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи.

29.02.2024 року ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження в підготовчому судовому засіданні на 20.05.2024 року.

20.05.2024 року розгляд справи відкладено на 03.07.2024 року у зв`язку із клопотанням представника позивача.

03.07.2024 року розгляд справи відкладено на 11.12.2024 року в зв`язку з неявкою сторін у судове засідання.

11.12.2024 року розгляд справи відкладено на 10.03.2025 року в зв`язку з неявкою сторін у судове засідання.

10.03.2025 року розгляд справи відкладено на 07.05.2025 року в зв`язку з неявкою сторін у судове засідання.

07.05.2025 року від відповідача надійшла заява про визнання позовних вимог.

Згідно заявлених позовних вимог позивач просить визначити місце проживання малолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю, ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: позивач з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі. За рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2022 року шлюб між сторонами розірвано.

В період шлюбу в них народилися діти, доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

13.03.2023 року Верхньодніпровський районний судом Дніпропетровської області видано судовий наказ по справі 173/420/23 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На даний час позивач вдруге уклала шлюб, переїхала до Львівської області за місцем мешкання чоловіка та бажає зареєструвати там дітей. Проте колишній чоловік не дає згоду на зняття з реєстрації дітей та погрожує забрати їх до себе.

ОСОБА_1 приділяє увагу здоров`ю дітей, їх розвитку та вихованню, піклується про фізичний та духовний розвиток дітей.

На даний час мати знаходиться у декретній відпустці, але вона та її чоловік повністю матеріально забезпечують дітей всім необхідним. За місцем проживання позивача створені всі необхідні умови для проживання, навчання та відпочинку дітей.

Відповідач не цікавиться успіхами дітей, через визначення місця проживання дітей між сторонами час від часу виникають сварки, що й стало підставою звернення до суду.

В підготовче судове засідання позивач не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, через представника подала заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги просила задовольнити.

Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, подав заяву про визнання позовних вимог.

Представник третьої особи: Служби у справах дітей Верхньодніпровської міської ради в підготовче судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, дослідивши матеріали справи, заяву відповідача про визнання позовних вимог, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який за рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 16.03.2022 року було розірвано, що підтверджується копією рішення суду.

В період шлюбу в них народилися діти, доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про народження, в яких сторони записані батьками дітей.

24.08.2022 року позивач уклала шлюб із ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_1 .

08.09.2023 року позивач уклала договір оренди квартири та бажає визначити місце проживання дітей разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 .

Пунктом 12 Договору оренди визначено додаткові умови договору, згідно яких за вказаною адресою проживають також ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України - розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Вирішуючи питання про визначення місця проживання дітей, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.1.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року) передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» - Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

З наданих суду доказів встановлено, що позивач вдруге уклала шлюб та проживає разом з чоловіком та малолітніми дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією Договору оренди квартири від 08.09.2023 року.

Відповідно до ч 4,5,6 ст. 19 СК України - При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України - Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України - Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що станом на 01.01.2024 року відповідач має заборгованість зі сплати аліментів, що підтверджується копією виписки розрахунку заборгованості з виконавчого провадженням №72357426 від 28.08.2023 року.

Судом встановлено, що діти проживають разом з матір`ю, яка приділяє увагу здоров`ю дітей, їх розвитку та вихованню, піклується про фізичний та духовний розвиток дітей.

Згідно психологічної характеристики учениць Городоцького навчально-виховного комплексу №2 І-ІІІ ступенів "заклад середньої освіти І ступеня - гімназія", ОСОБА_5 та ОСОБА_4 добре розвинуті, відповідають віковій нормі, мають стабільну емоційно-вольову сферу. Взаємини дітей з членами родини сприятливі, не викликають тривогу чи конфлікти. Матір дітей відповідально ставиться до своїх обов`язків, створила сприятливі умови для навчання та розвитку дітей. Діти зростають в сімейній атмосфері любові, турботи та підтримки.

Будь-яких обставин, які б перешкоджали визначити місце проживання дітей з матір`ю судом не встановлено.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Таким чином, беручи до уваги, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, суд вважає за можливе повернути позивачеві 50 відсотків судового збору, сплаченого відповідно до квитанції АТ «ТАСКОМБАНК» № 8825-8902-0633-6827 від 24 лютого 2024 року в сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 142, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позові вимоги за позовом ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей Верхньодніпровської міської ради Дніпропетровської області, про визначення місця проживання дітей - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_2 , повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого відповідно до квитанції АТ «ТАСКОМБАНК» № 8825-8902-0633-6827 від 24 лютого 2024 року в сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. Оригінал квитанції знаходиться в матеріалах цивільної справи № 173/593/24 (провадження № 2/173/84/2025).

В іншій частині понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 605 грн. 60 коп. покласти на позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення.

Повний текст рішення виготовлений 07.05.2025 року

Суддя Петрюк Т.М.

Направлене до ЄДРСР: 13.05.2025 року

Дата набрання законної сили: 07.06.2025 року