ПОСТАНОВА

Іменем України

29 квітня 2025 року м. Кропивницький

справа № 405/7508/24

провадження № 22-ц/4809/837/25

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя Дьомич Л. М. (суддя - доповідач), судді Мурашко С. І., Письменний О. А.,

за участю секретаря судового засідання Соловйової І. О.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

треті осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору:

- Міністерство оборони України,

- ОСОБА_2 ,

- ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Міністерства оборони України, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про встановлення факту проживання однією сім`єю, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20 березня 2025 року (суддя Іванова Л. А.), -

В С Т А Н О В И В

Короткий зміст позовних вимог та заяви, за результатом розгляду якої постановлено оскаржувану ухвалу

31 жовтня 2024 року ОСОБА_1 звернулась до Ленінського районного суду м. Кіровограда з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Міністерство оборони України, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про встановлення факту проживання однією сім`єюз ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , як чоловіка та жінки без шлюбу в період з 04 березня 2016 року по день зникнення безвісти ОСОБА_4 , тобто по ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В обґрунтування позову вказувала, що спільно з ОСОБА_4 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_1 , вели спільне господарство, мали спільний бюджет, набували спільне майно. Необхідність встановлення вказаного факту мотивувала можливістю звернення до компетентних органів з приводу розшуку чоловіка ОСОБА_4 , а також отримання соціальних гарантій члена сім`ї безвісти зниклого відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

20 березня 2025 року до Ленінського районного суду м. Кіровограда представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Холоденком Романом Володимировичем направлено електронною поштою з використанням електронного цифрового підпису заяву, в якій просив на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України залишити без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Міністерство оборони України, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про встановлення факту проживання однією сім`єю; судове засідання провести без його участі та участі позивачки.

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20 березня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Міністерство оборони України, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про встановлення факту проживання однією сім`єю залишено без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України; вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що право позивача на залишення позову без розглядупрямо передбачено цивільно-процесуальним Законом, при цьому, заява повноважного представника позивача про залишення позову без розгляду не суперечить законодавству, не порушує прав та законних інтересів інших осіб, зокрема, відповідача та третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, та, крім того, подана до початку розгляду справи по суті, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Не погоджуючись з судовим рішенням, ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат Курлейко Олена Сергіївна, подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20 березня 2025 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

В обґрунтування оскарження вказує, що суд першої інстанції, трактуючи на власний розсуд положення ст. 217 ЦПК України, виходив із того, що оскільки судом не заслуховувались вступні слова сторін та їх вимоги і заперечення щодо предмета позову, розгляду справи по суті не було розпочато, а отже, заява була подана представником позивачки до початку розгляду справи по суті.

Наголошує на тому, що вказані висновки суду першої інстанції не узгоджуються із текстом чинного на час судового розгляду процесуального Закону, адже він не ототожнює початок розгляду справи по суті із промовами сторін у справі.

Вказує, що розгляд справи по суті вже розпочався на першому судовому засіданні, призначеному на 18 лютого 2025 року, при належній явці сторін.

При цьому, приписи п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України слід тлумачити таким чином, що після початку розгляду справи по суті позивач втрачає право на вчинення такої процесуальної дії як подання заяви про залишення його позову без розгляду.

Таке розуміння процесуального закону узгоджується з положеннями ст. 43 ЦПК України щодо обов`язку учасників справи виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки (п.6 ч.2 ЦПК України), а також ч. 1 ст.44 ЦПК України щодо обов`язку учасників справи добросовісно користуватися процесуальними правами.

Вказує, що таке обмеження позивача у праві подати заяву про залишення позову без розгляду не суперечить принципу диспозитивності цивільного судочинства (ч. 3 ст.13 ЦПК України), так як позивач і після початку розгляду справи по суті не позбавлений можливості розпоряджатися своїми правами, зокрема, у відповідності до ст.206 ЦПК України (відмова позивача від позову).

Відзив на апеляційну скаргу

У межах встановленого судом строку позивачкою, в інтересах якої діє адвокат Холоденко Роман Володимирович, подано відзив, відповідно до якого просить у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_3 відмовити та залишити оскаржувану ухвалу суду першої інстанції без змін.

Заперечуючи проти доводів скарги, вказує, що з моменту звернення до суду першої інстанції і до першого судового засідання пройшов значний проміжок часу, майже чотири місяці. У зв`язку зі зміною обставин справи, пов`язаних з відкриттям спадщини після смерті ОСОБА_4 , належними відповідачами мали б бути ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Погоджується з викладеною думкою суду першої інстанції про те, що представником позивача заяву про залишення позову без розгляду подано до початку розгляду справи по суті, оскільки в судовому засіданні ще не заслуховувалися ані вступні слова учасників справи, так само сторонами по справі також не викладалися зміст, підстави позовних вимог та заперечення.

Вказує, посилаючись на постанови Верховного Суду від 10 квітня 2020 року у справі №548/2531/18, від 05 жовтня 2021 року у справі №308/13199/17, від 04 квітня 2022 року у справі №441/1609/19, що закріплене за позивачем право на подання заяви про залишення позову без розгляду є абсолютним і не залежить від думки інших учасників процесу. Сторони вільні розпоряджатися своїми правами на власний розсуд.

Вважає, що ОСОБА_3 оскаржує ухвалу суду першої інстанції у даній справі з метою перешкодити позивачці звернутися до суду з іншим позовом, який має бути поданий безпосередньо до неї, не як до третьої особи, а саме як до відповідачки.

Рух справи у суді апеляційної інстанції

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 01 квітня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20 березня 2025 року.

04 квітня 2021 року підготовчі дії у справі закінчено; справу призначено до розгляду в Кропивницькому апеляційному суді на 29 квітня 2025 року, про що постановлено відповідну ухвалу.

Позиція сторін в суді апеляційної інстанції

У судовому засіданні представник скаржниці адвокат Курлейко О. С. наполягала на задоволенні апеляційної скарги з підстав, вказаній у ній, позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Холоденко Р. В. заперечували щодо доводів оскарження, просили суд залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Інші учасники справи у судове засідання апеляційного суду не з`явились. Про місце, дату і час розгляду справи повідомлені належним чином (а. с. 211-217).

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1 ст. 367 ЦПК України).

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4 ст. 367 ЦПК України).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

У ч. 1 ст. 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Частиною першою статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частина друга статті 2 ЦПК України).

До основних засад (принципів) цивільного судочинства належать зокрема рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; неприпустимість зловживання процесуальними правами (пункти 2, 4-6, 11 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Реалізуючи на власний розсуд право на звернення до суду за захистом, особа (позивач) самостійно визначає час такого звернення, предмет та підстави позову, зміст позовних вимог, особу (відповідача), яка має відповідати за її позовом тощо.

Разом із тим, ініціювавши розгляд цивільної справи в суді, позивач зобов`язаний добросовісно користуватись наданими йому процесуальними правами та виконувати процесуальні обов`язки визначені законом або судом.

Так, принцип змагальності сторін (стаття 12 ЦПК України), зокрема передбачає, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 1 ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

За загальним правилом розгляд цивільної справи по суті має завершуватись вирішенням ініційованого позивачем спору в спосіб ухвалення судом рішення про задоволення (повне, часткове) чи відмову у задоволенні позову або врегулюванням спору між сторонами у спосіб затвердження судом мирової угоди сторін.

Разом із тим процесуальний закон надає можливість особі, яка звернулась із відповідним позовом до суду, припинити судовий процес за власною ініціативою шляхом подання, зокрема, заяви про залишення позову без розгляду.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Тобто залишення позову без розгляду з ініціативи позивача можливе лише на певній стадії судового процесу, а саме до початку розгляду справи по суті.

Як вказано у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 травня 2023 року у справі № 285/2961/21 (провадження № 61-1570св23) залишення позову без розгляду з ініціативи позивача можливе лише на певній стадії судового процесу, а саме до початку розгляду справи по суті. В той же час у подальшому залишення позовної заяви без розгляду за ініціативою суду, здійснюється лише за наявності підстав, зазначених в статті 257 ЦПК України, через які справа не може бути розглянута по суті.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 29 листопада 2024 року судом першої інстанції вирішено розгляд даної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (а. с. 68).

Статтею 279 ЦПК України визначено особливості розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними главі 10 розділу ІІІ ЦПК України.

Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч. 2 ст. 279 ЦПК України).

Підготовче засідання при розгляді справи у порядку спрощеного провадження не проводиться (абз. 2 ч.3 ст.279 ЦПК України).

Згідно з ст. 217 ЦПК України у призначений для розгляду справи час головуючий відкриває судове засідання та оголошує, яка справа розглядатиметься.

Секретар судового засідання доповідає суду хто з учасників судового процесу з`явився в судове засідання, хто з учасників судового процесу бере участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, чи повідомлено тих учасників судового процесу, хто не з`явився, про дату, час і місце судового засідання у порядку, передбаченому цим Кодексом.

З оголошенням головуючим судового засідання відкритим розпочинається розгляд справи по суті.

Головуючий встановлює особи тих, хто бере участь у судовому засіданні, а також перевіряє повноваження представників.

Отже, відповідно до положень ст. ст. 217, 279 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи) розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи починається з відкриття першого судового засідання, на що обґрунтовано вказує скаржник.

Відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 29 листопада 2024 року перше судове засідання у даній справі з повідомленням (викликом) учасників справи було призначено на 18 лютого 2025 року.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно з протоколом судового засідання від 18 лютого 2025 року головуючим суддею було відкрито судове засідання у справі; секретарем судового засідання оголошено явку сторін; встановлено осіб, що з`явились у судове засідання (позивачка, її представник адвокат Холоденко Р. В. та представник третіх осіб ОСОБА_3 , ОСОБА_2 адвокат Курлейко О. С.); оголошено склад суду; роз`яснено права; оголошено клопотання представника позивачки адвоката Холоденка Р. В.; адвокатом Курлейко О. С. надано заперечення; представником позивачки адвокатом Холоденком Р. В. заявлене клопотання про оголошення перерви для узгодження позиції з позивачкою (а. с.155-156).

Враховуючи вказане, відповідно до положень ст. ст. 217, 279 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи) розгляд даної справи було розпочато по суті 18 лютого 2025 року з оголошенням головуючим суддею судового засідання відкритим.

Колегією суддів апеляційного суду також встановлено, що згідно вказаного протоколу судового засідання від 18 лютого 2025 року суд першої інстанції ухвалив оголосити перерву до 20 березня 2025 року.

Відповідно до ст. 240 ЦПК України суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 223 цього Кодексу.

Якщо спір, розгляд якого по суті розпочато, не може бути вирішено в даному судовому засіданні, судом може бути оголошено перерву в межах встановлених цим Кодексом строків розгляду справи, тривалість якої визначається відповідно до обставин, що її викликали, з наступною вказівкою про це в рішенні або ухвалі.

Отже, вирішивши зробити перерву у судовому засіданні, суд першої інстанції розпочав розгляд справи по суті.

Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людинивід 21 жовтня 2010 року у справі «Дія 97» проти України», заява № 19164/04).

Аналогічні правові висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах містяться у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 361/161/13-ц (провадження № 61-37352сво18).

Враховуючи вищевикладене, висновки суду першої інстанції про те, що заява про залишення позовної заяви без розгляду подана представником позивачки до початку розгляду справи по суті, є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи та порушують вимоги процесуального законодавства, чинного на час розгляду даної справи.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Частина 1 ст. 44 ЦПК України передбачає, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Суб`єктивне цивільне процесуальне право становить собою встановлену й забезпечену нормами процесуального законодавства можливість учасника процесу діяти певним чином або вимагати певних дій від суду й через суд від інших учасників процесу.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, саме позивачка, в порушення вимог процесуального законодавства, ініціювала залишення позову без розгляду, будучи обізнаною з позицією інших учасників справи.

Отже, така ситуація має наслідком порушення принципу процесуального рівноправ`я сторін, оскільки інші учасники, зокрема скаржник, не маючи ефективних засобів захисту своїх процесуальних прав та законних інтересів, буде вимушений брати участь у невизначений кількості судових процесів з вирішення по суті одного спору, ініційованого позивачкою.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2021 року у справі № 299/3611/19 (провадження № 61-9218св21).

Щодо доводів сторони позивача про зміну обставин в зв`язку зі значним проміжком часу від моменту звернення до суду першої інстанції і до першого судового засідання та необхідністю заміни відповідача у справі належними відповідачами ( ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ), колегія апеляційного суду зауважує наступне.

Частиною 2 ст. 49 ЦПК України передбачено, що крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу: позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі (ч. 3 ст. 49 ЦПК України)

Відповідно до ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

За ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином, в зв`язку зі значним проміжком часу від моменту звернення до суду першої інстанції і до першого судового засідання сторона позивача мала об`єктивну можливість використати законні засоби для захисту своїх інтересів у рамках існуючого провадження, скориставшись правами, що визначені чинним ЦПК України.

Щодо висновків Верховного Суду, на які посилається сторона позивачау поданому до суду апеляційної інстанції відзиві.

У постановах Верховного Суду від 10 квітня 2020 року у справі №548/2531/18, від 05 жовтня 2021 року у справі №308/13199/17, від 04 квітня 2022 року у справі №441/1609/19 суд касаційної інстанції виснував, що закріплене за позивачем право на подання заяви про залишення позову без розгляду є абсолютним і не залежить від думки інших учасників процесу, сторони вільні розпоряджатися своїми правами на власний розсуд. Однак, судом було встановлено, що реалізувати вказане право позивач може лише до початку розгляду справи по суті.

Додатково, колегія суддів апеляційного суду наголошує, що направлення адвокатом заяви електронною поштою з використанням електронного цифрового підпису, а не за допомогою підсистеми «Електронний суд» є способом, який не передбачений чинним процесуальним законодавством, а тому така заява залишається судом першої інстанції без розгляду (згідно постанови Верховного Суду від 12 лютого 2025 року у справі № 944/6062/23).

Крім того, суд апеляційної інстанції, з огляду на положення ст. 49 ЦПК, звернув увагу на пояснення сторони позивача, за якими аналогічний позов поданий до суду, а саме представник позивача ОСОБА_1 адвокат Холоденко Р.В. в інтересах позивача в порядку позовного провадження звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просить встановити факт проживання позивача ОСОБА_1 однією сім`єю з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 , як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період з 27 грудня 2013 року по день його смерті, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_4 ; а також встановити факт перебування позивача ОСОБА_1 на утримання чоловіка ОСОБА_4 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 , справа № 405/1550/25.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Доводи апеляційної скарги спростовують висновок суду першої інстанції, обґрунтовано вказують на неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, яке призвело до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції за вказаних підстав підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Судові витрати

Відповідно до ч.13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки, ухвала суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, підлягає скасуванню з передачею справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, то розподіл суми судових витрат, понесених скаржником під час перегляду оскаржуваної ухвали судом апеляційної інстанції, підлягає здійсненню судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами розгляду справи по суті.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20 березня 2025 року скасувати як таку, що перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Цивільну справу № 405/7508/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Міністерства оборони України, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про встановлення факту проживання однією сім`єю, направити до Ленінського районного суду м. Кіровограда для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 8 травня 2025р.

Головуючий суддя Л. М. Дьомич

Судді С. І. Мурашко

О. А. Письменний