Справа № 163/794/25
Провадження № 2/163/262/25
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2025 року Любомльський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді Павлуся О.С.

розглянувши в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в :

У позовній заяві позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Андрейчука С.В. просить ухвалити рішення про розірвання зареєстрованого 20 серпня 2021 року з відповідачем ОСОБА_2 шлюбу, у період якого дітей у них не народилося. Заявлені вимоги представник позивача обґрунтував тим, що спільне життя між сторонами почало погіршуватись, між ними все частіше почали виникати сварки та конфлікти, спосіб життя відповідача перестав відповідати уявленням позивача про щасливе сімейне життя. За таких обставин сторони перестали проживати повноцінною родиною, у кожного почалося своє життя та інтереси і в кінцевому результаті це призвело до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Перебування позивача у шлюбі з людиною, з якою не залишилося жодних стосунків, позбавляє її права на щасливе життя. Оскільки фактичні подружні стосунки між сторонами повністю припинились, розірвання шлюбу буде єдиним способом забезпечити позивачу подальше нормальне і спокійне життя. Можливості та бажання зберегти шлюб позивач не має, тому на примирення не згідна. Через небажання відповідача розірвати шлюб через органи ДРАЦС, позивач вимушена звернутися до суду із цим позовом.

Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 17 квітня 2025 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалу суду від 17 квітня 2025 року та примірник матеріалів позову відповідач отримав 02 травня 2025 року, що підтверджується інформацією з інтернет-сайту Укрпошти щодо відстеження рекомендованого поштового відправлення за трек-номером.

Відповідач ОСОБА_2 поштовим зв`язком надіслав заяву про визнання позову.

Згідно з ч.ч.1, 4 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідженням змісту позовних вимог та їх обґрунтування встановлено, що вони відповідають положенням ч.1 ст.24, ст.112 СК України.

Враховуючи вказані положення матеріального та процесуального закону, зміст позовних вимог та їх обґрунтування, суд дійшов висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Отже, встановлено підстави для ухвалення рішення про задоволення позову.

Викладена в позовній заяві вимога про залишення позивачу шлюбного прізвища узгоджується з положеннями ст.113 СК України, тому підлягає задоволенню.

Згідно зі ст.ст.141, 142 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору слід покласти на відповідача. При цьому у зв`язку з визнанням позову 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, позивачу слід повернути з державного бюджету, решту 50 відсотків стягнути з відповідача.

До стягнення представник позивача також заявив 5000,00 гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Надання позивачеві правничої допомоги підтверджується такими документами: укладеним між позивачем ОСОБА_1 та адвокатом Андрейчуком С.В. договором про надання професійної правничої допомоги від 09.04.2025; ордером серії АС №1135615 та свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю серії ВЛ № 963; розрахунком витрат на професійну правничу допомогу від 10.04.2025; квитанцією до прибуткового касового ордеру серії АС № 39 від 10.04.2025.

У договорі про надання професійної правничої допомоги від 09.04.2025 визначені такі умови:

п.4.1. На визначення розміру гонорару адвоката впливають ступінь важкості справи, обсяг правових послуг, необхідних для досягнення бажаного результату та належного виконання окремих доручень клієнта.

п.4.2. Розмір гонорару адвоката визначений за домовленістю сторін у фіксованому розмірі та вказується в розрахунку до цього договору.

Відповідно до розрахунку витрат на професійну правничу допомогу від 10.04.2025, надання такої допомоги полягає у підготовці та поданні до суду позовної заяви про розірвання шлюбу.

Питання витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, урегульоване ст.137 ЦПК України.

Разом з цим, під час вирішення питання про відшкодування витрат на правничу допомогу суд у кожному конкретному випадку виходить із фактичних обставин окремо взятої справи, її доказової бази, ураховує складність справи, обсяг і складність виконаної адвокатом роботи, значимість таких дій у справі із дотриманням принципу співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру. Без дотримання зазначених вимог рішення суду не може вважатися законним і справедливим.

Саме про такий підхід у питання витрат на професійну правничу допомогу висловив Верховний Суд у додатковій постанові від 07 серпня 2024 року в справі № 686/18768/22.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Проте, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.

Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18, від 31 липня 2020 року у справі № 301/2534/16-ц, від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц, від 23 травня 2022 року у справі № 724/318/21.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду: від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21.

При вирішенні питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу у цій справі суд приймає до уваги характер спірних правовідносин, незначну складність справи, яка розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Тому, враховуючи вищевказані приписи та правові позиції, а також беручи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності адвокатських витрат, фактично надані види послуг, суд вважає, що розмір витрат позивача є непропорційним до предмету позову, вартість послуг є вочевидь завищеною, тому дійшов висновку про наявність підстав для зменшення їх розміру та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн.

Саме такий розмір професійної правничої допомоги, на переконання суду, буде відповідати обсягу наданих послуг, а також вимогам розумності та справедливості.

Керуючись ст.ст.259, 264, 265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити.

Зареєстрований у Нововолинському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Володимир-Волинському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) 20 серпня 2021 року за актовим записом № 227 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити позивачу шлюбне прізвище « ОСОБА_4 ».

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судового збору, сплаченого нею згідно з квитанцією АТ «Укрпошта», ВПЗ Нововолинськ-8 від 10 квітня 2025 року, ID транзакція .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судового збору та 2000 (дві тисячі) витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення протягом 30 днів з дня його складання може бути подано апеляційну скаргу до Волинського апеляційного суду.

Інформація про сторін:

позивач ОСОБА_1 ; місце проживання - АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач ОСОБА_2 ; місце проживання АДРЕСА_2 ; РНОКПП - НОМЕР_2 .

Головуючий : суддя О.С. Павлусь