Ухвала

07 травня 2025 року

м. Київ

справа № 757/57382/20

провадження № 61-2476ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу Департаменту поліції охорони на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 01 липня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 лютого 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту поліції охорони, третя особа - Первинна профспілкова організація працівників Департаменту поліції охорони, про визнання неправомірним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту поліції охорони від 23 листопада 2020 року № 26- о/с щодо її звільнення; поновити її на посаді провідного фахівця відділу правового забезпечення Департаменту поліції охорони; стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Шевченківський районний суд м. Києва рішенням від 22 червня 2022 року в задоволенні позову відмовив.

Київський апеляційний суд постановою від 20 жовтня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 червня 2022 року - без змін.

Верховний Суд постановою від 20 березня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольни частково. Скасував постанову Київського апеляційного суду від 20 жовтня 2022 року та рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 червня 2022 року, справу направив на новий розгляд до суду першої інстанції.

Шевченківський районний суд м. Києва рішенням від 01 липня 2024 року позов задовольнив. Скасував наказ Департаменту поліції охорони від 23 листопада 2020 року № 260 о/с. Поновив ОСОБА_1 на посаді провідного фахівця відділу правового забезпечення Департаменту поліції охорони з 23 листопада 2020 року. Стягнув з Департаменту поліції охорони на користь ОСОБА_1 заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 875 111,16 грн, суми розраховані без відрахування податків та платежів. Допустив негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього місячного заробітку. Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.

Київський апеляційний суд постановою від 05 лютого 2025 року апеляційну скаргу Департаменту поліції охорони залишив без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 01 липня 2024 року - без змін.

25 лютого 2025 року Департамент поліції охорони подав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 01 липня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 лютого 2025 року у цій справі.

Ухвалою Верховного Суду від 12 березня 2025 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків десять днів з дня вручення ухвали, а саме - заявнику необхідно було надіслати на адресу суду нову редакцію касаційної скарги, яка має відповідати вимогам статті 392 ЦПК України, та в якій зазначити про наявність електронного кабінету; згрупувати, систематизувати та чітко зазначити конкретну обов`язкову підставу (підстави) касаційного оскарження судових рішень у відповідності до визначеного статтею 389 ЦПК України переліку підстав для касаційного оскарження судових рішень та їх відповідне мотивування, надати копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи, і роз`яснено заявнику про наслідки невиконання вимог ухвали суду.

Ухвалою Верховного Суду від 01 квітня 2025 року продовжено Департаменту поліції охорони строк для усунення недоліків десять днів з дня вручення цієї ухвали, і роз`яснено заявнику про наслідки невиконання вимог ухвали суду.

01 травня 2025 року Департамент поліції охорони на виконання вимог ухвали суду надіслав через підсистему «Електронний суд» до Верховного Суду заяву про усунення недоліків касаційної скарги, докази надсилання нової редакції касаційної скарги та копій доданих до неї матеріалів іншими учасниками справи. Вимоги ухвали заявником виконано. Однак заявник пропустив строк для усунення недоліків касаційної скарги, встановлений в ухвалі Верховного Суду від 01 квітня 2025 року.

Разом із цим, Департамент поліції охорони звернувся з клопотанням про поновлення строку на усунення недоліків касаційної скарги.

Клопотання підлягає задоволенню частково з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Згідно з частиною другою статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Аналіз клопотання та надані матеріали свідчать про те, що є підстави продовжити заявникові строк для усунення недоліків касаційної скарги з ініціативи суду до 01 травня 2025 року.

В новій редакції касаційної скарги Департамент поліції охорони, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 01 липня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 лютого 2025 року і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Як на підставу касаційного оскарження судових рішень заявник посилається на те, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 582/1001/15-ц, від 18 травня 2020 року у справі № 761/11887/15-ц, від 26 серпня 2021 року у справі № 607/14453/20, від 11 вересня 2020 року у справі № 215/2330/19, від 11 травня 2021 року у справі № 317/182/19, від 14 вересня 2022 року у справі № 317/181/19, від 14 грудня 2022 року у справі № 757/46713/20, від 10 липня 2024 року у справі № 607/7281/23.

Разом із цим, посилання заявника на неврахування судами попередніх інстанцій висновку, викладених у постановах Верховного Суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 6-1471цс17, від 23 березня 2016 року у справі № 6-2748цс15, не заслуговують на увагу, оскільки висновки, на які посилається скаржник, не є висновками Верховного Суду у розумінні статті 263 ЦПК України щодо застосування норми права у подібних правовідносинах.

Касаційна скарга подана в передбачений законом строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, оплачена судовим збором, зокрема, містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 3 частини другої статті 389 ЦПК України.

Оскільки викладені в касаційній скарзі доводи викликають необхідність їх перевірки, касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити та витребувати матеріали справи.

Разом із цим, Департамент поліції охорони звернувся з клопотанням про зупинення виконання постанови Київського апеляційного суду від 05 лютого 2025 року в частині стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 875 111,16 грн.

Згідно з частиною першою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Постановою Київського апеляційного суду від 05 лютого 2025 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 01 липня 2024 року залишено без змін, тому воно не підлягає примусовому виконанню. Таким чином, підстави для задоволення клопотання Департаменту поліції охорони про зупинення виконання постанови Київського апеляційного суду від 05 лютого 2025 року відсутні.

Керуючись статтями 127, 389, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Клопотання Департаменту поліції охорони про поновлення строку на усунення недоліків касаційної скарги задовольнити частково.

Продовжити Департаменту поліції охорони строк для усунення недоліків касаційної скарги до 01 травня 2025 року.

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Департаменту поліції охорони на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 01 липня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 лютого 2025 року.

Витребувати з Шевченківського районного суду м. Києва цивільну справу № 757/57382/20 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту поліції охорони, третя особа - Первинна профспілкова організація працівників Департаменту поліції охорони, про визнання неправомірним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

У задоволенні клопотання Департаменту поліції охорони про зупинення виконання постанови Київського апеляційного суду від 05 лютого 2025 року відмовити.

Роз`яснити учасникам справи про право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, протягом десяти днів з дня отримання цієї ухвали.

До відзиву необхідно додати докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

М. Ю. Тітов