УХВАЛА

13 травня 2025 року

м. Київ

справа № 487/6670/18

провадження № 61-5485ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Луспеника Д. Д.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Кірюхіним Олегом Михайловичем, напостанову Миколаївського апеляційного суду від 14 липня 2020 року у справі

за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1

до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про стягнення страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року ОСОБА_2 , ОСОБА_1 звернулися до суду із позовом

до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про стягнення страхового відшкодування.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 липня 2019 року позов ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про стягнення страхового відшкодування задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС»

на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_1 страхове відшкодування

по 58 783,15 грн кожному.

Вирішено питання стягнення судового збору.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 14 липня 2020 року апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» задоволено.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 липня 2019 року скасовано та ухвалено нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про стягнення страхового відшкодування відмовлено.

Вирішено питання стягнення судового збору.

У квітні 2025 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Кірюхіним Олегом Михайловичем, на постанову Миколаївського апеляційного суду від 14 липня

2020 року, в якій заявник, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення, передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Крім того, заявник просить поновити строк на касаційне оскарження

з посиланням на те, що розгляд справи апеляційним судом відбувся без його повідомлення та особистої участі. Зокрема вказує, що постанову Миколаївського апеляційного суду від 14 липня 2020 року не отримував.

Зазначає, що одразу після блокування виконавцем його карткового рахунку звернувся до адвоката, який 08 квітня 2025 року ознайомився із матеріалами справи.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі статтею 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Зазначені заявником доводи щодо поновлення строку на касаційне оскарження не є належними та такими, що доводять наявність виняткових підстав для поновлення строку на касаційне оскарження з огляду на таке.

У частині третій статті 394 ЦПК України зазначено, що незалежно від поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у разі, якщо касаційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання касаційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на касаційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Зазначений строк є присічним (преклюзивним), який не підлягає поновленню. Зі спливом строку особа втрачає право на касаційне оскарження безвідносно до поважності причин його пропуску, за виключенням випадків визначених у частині третій статті 394 ЦПК України.

Повний текст постанови Миколаївського апеляційного суду від 14 липня 2020 року оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень 17 липня 2020 року,

а касаційну скаргу подано засобами поштового зв`язку 22 квітня 2025 року, тобто вже після спливу одного року з дня складення повного тексту оскаржуваного судового рішення.

Доводи заявника щодо поважності пропуску строку на касаційне оскарження постанови апеляційного суду не заслуговують на увагу, з огляду на те, що заявником не надано доказів на підтвердження порушення апеляційним судом порядку вручення копії судового рішення, передбаченого статтею 272 ЦПК України, та про обставини, що об`єктивно перешкоджали отримати вказане судове рішення і подати касаційну скаргу в передбачений ЦПК України строк, з огляду на тривалість пропущеного строку. Зокрема наведені доводи не змінюють встановлений ЦПК України строк касаційного оскарження і не надають особі права у будь-який необмежений час після спливу строку касаційного оскарження реалізовувати право на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно із частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

З огляду на практику Європейського Суду з прав людини судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Європейський Суд з прав людини зауважив, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини

і основоположних свобод кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, у тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із цим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «DeGeouffre dela Pradellev. France» від 16 грудня 1992 року).

Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у прецедентній практиці Європейського суду з прав людини.

Так, у параграфі 41 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Згідно із частиною першою статті статтею 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Заявник пропустив річний строк на звернення до суду з касаційною скаргою, а винятків, передбачених частиною третьою статті 394 ЦПК України не довів.

У своїй касаційній скарзі заявник зазначає, що матеріали справи містять повідомлення про вручення поштового відправлення (повістки) його представнику - адвокату Кірюхіну О. М. Належних доказів на спростування факту отримання представником заявника поштового відправлення заявником не надано.

Відповідно до частини п`ятої статті 130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

Ураховуючи, що відсутні підстави вважати, що заявник був позбавлений можливості скористатися своїм процесуальним правом щодо подачі касаційної скарги у передбачений законодавством строк, які б могли свідчити про наявність особливих і непереборних обставин, за яких заявник не подав касаційну скаргу

у передбачений законом строк та які б виправдали пропуск строку більше

ніж на один рік, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись частиною третьою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Кірюхіним Олегом Михайловичем, на постанову Миколаївського апеляційного суду від 14 липня

2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про стягнення страхового відшкодування відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: Р. А. Лідовець

І. Ю. Гулейков

Д. Д. Луспеник