ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

13 травня 2025 року

м. Харків

справа № 611/1053/24

провадження № 22-ц/818/2002/25

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого Маміної О.В,

суддів колегії Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря Сізонової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харків цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Барвінківського комунального підприємства «Благоустрій» про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 16 січня 2025 року, постановлене суддею Коптєвим Ю.А.

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати бездіяльність БКП «Благоустрій» за його зверненням від 04 жовтня 2024 року, яке не розглянуте і не вирішене у термін не більше одного місяця від дня його надходження, а керівником відповідача або його заступником не встановлений необхідний термін для його розгляду, про що не повідомлено особі, яка подала звернення, чим порушено його права та зобов`язати відповідача розглянути і вирішити звернення від 04 жовтня 2024 року та надати письмову відповідь. Стягнути з відповідача моральну шкоду у сумі 5000,00 грн.

Рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 16 січня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що рішення є незаконним та не обґрунтованим постановлене без повного з`ясування обставин справи. В порушення вимог статті 20 Закону України №393/96-ВР директором БКП «Благоустрій» Сопко А.Г після спливу 45 днів моє звернення від 04 жовтня 2024 року не розглянуте і не вирішене у термін не більше одного місяця від дня його надходження, а керівником відповідача або його заступником не встановлений необхідний термін для його розгляду, про що не повідомлено особі, яка подала звернення, тобто апелянту. Також представником балансоутримувача нежитлового приміщення за адресою: вул.Б. Хмельницького, буд.№6, м.Барвінкове Ізюмського району Харківської області, де розташований Барвінківський районний суд Харківської області є Коптєва Н.О., тобто дружина голови цього ж суду Коптєва Ю.А., яка є членом виконавчого комітету Барвінківської міської ради, що є органом, який виконує функції органу управління господарською діяльністю Барвінківського комунального підприємства «Благоустрій» в межах та обсягах, визначених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні». Таким чином, головуючий у цій справі перебуває у залежності від своєї дружини, яка є представником балансоутримувача приміщення суду і одночасно представником управителя підприємства відповідача, щодо якого, як до депутата міської ради, знаходиться у службовій залежності, що в сукупності вплинуло на ухвалення незаконного рішення.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішень суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1ст. 367 ЦПК України- в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що відповідь на звернення позивача від 04 жовтня 2024 року надана по суті, в межах наявної, на момент створення відповіді на звернення, у відповідача інформації з порушеного ОСОБА_1 питання, в порядку та у строки, визначені чинним законодавством, а отже відповідачем не порушено ст. 15 Закону України «Про звернення громадян». Будь якої відмови щодо здійснення відбору проб питної води для дослідження її показників безпеки та якості відповідь БКП «Благоустрій» за результатами звернення ОСОБА_1 від 04 жовтня 2024 року не містить.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що 04 жовтня 2024 року засобами електронного зв`язку ним подана заява директору БКП «Благоустрій» Сопко А.Г з вимогою надати інформацію щодо якості питної води на межі інженерно-технічних систем постачання послуги виконавця та інженерно-технічних систем споживача, тобто у технологічному колодязі, що розташований поблизу буд. №94, вул. Холодноярська на вул. Північній м. Барвінкове Ізюмського району Харківської області, здійснивши відбір проб питної води для дослідження на відповідність її показників безпеки та якості вимогам Державних санітарних норм відповідно до ДСТУ ISO 5667 Якість води. Відбирання проб. Про результати розгляду та вжиті заходи повідомити у встановлений законом строк.

Зазначена заява направлена на електронну пошту КП «Благоустрій» та підписана електронним цифровим ключем.

18 жовтня 2024 року засобами електронного зв`язку директором БКП «Благоустрій» Сопко А.Г. надано відповідь №752. Разом з тим, як вказує позивач, в порушення вимог ст. 20 Закону України №393/96-ВР, директором БКП «Благоустрій» Сопко А.Г після спливу 45 днів звернення від 04 жовтня 2024 року не розглянуте і не вирішене у термін не більше одного місяця від дня його надходження, а керівником відповідача або його заступником не встановлений необхідний термін для його розгляду, про що його не повідомлено.

Звертаючись до суду із позовом, позивач просив визнати бездіяльність Барвінківського комунального підприємства «Благоустрій» за його зверненням від 04 жовтня 2024 року, яке не розглянуте і не вирішене у термін не більше одного місяця від дня його надходження, а керівником відповідача або його заступником не встановлений необхідний термін для його розгляду, про що не повідомлено особі, яка подала звернення, тобто позивачу та не надіслана йому відповідачем письмова відповідь про результати розгляду заяви, чим порушені його права, як споживача; зобов`язати Барвінківське комунальне підприємство «Благоустрій».

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно ч. 1, 5 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Згідно статті 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації», публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про доступ до публічної інформації» рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.

Запитувач має право оскаржити: 1) відмову в задоволенні запиту на інформацію; 2) відстрочку задоволення запиту на інформацію; 3) ненадання відповіді на запит на інформацію; 4) надання недостовірної або неповної інформації; 5) несвоєчасне надання інформації; 6) невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; 7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.

Оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.

В силу частини 1 статті 13 закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: 1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання; 2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; 3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків; 4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них; 5) юридичні особи публічного права, державні/комунальні підприємства або державні/комунальні організації, що мають на меті одержання прибутку, господарські товариства, у статутному капіталі яких більше 50 відсотків акцій (часток, паїв) прямо чи опосередковано належать державі та/або територіальній громаді, - щодо інформації про структуру, принципи формування та розмір оплати праці, винагороди, додаткового блага їх керівника, заступника керівника, особи, яка постійно або тимчасово обіймає посаду члена виконавчого органу чи входить до складу наглядової ради.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач звернувся із позовом до відповідача як до розпорядника публічної інформації у розумінні ст. 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Окрім того, як видно із матеріалів справи, позивачем фактично оспорюється ненадання відповідачем відповідей на запити про доступ до публічної інформації.

Відповідно до статті 23 Закону «Про доступ до публічної інформації» рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.

Запитувач має право оскаржити:

1) відмову в задоволені запиту на інформацію;

2) відстрочку задоволення запиту на інформацію;

3) ненадання відповіді на запит на інформацію;

4) надання недостовірної або неповної інформації;

5) несвоєчасне надання інформації;

6) невиконання розпорядником обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до ст. 15 ЗУ «Про доступ до публічної інформації»;

7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядника інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.

Оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно пункту 7 частини 1 статті 19 КАС України передбачено, що на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації поширюється юрисдикція адміністративних судів. Стаття 20 КАС України розмежовує предметну юрисдикцію адміністративних судів та встановлює перелік справ, підсудних місцевим загальним судам як адміністративним судам та окружним адміністративним судам.

У справі в розумінні Закону №2939-VI, запитувана ОСОБА_1 у відповідача інформація предметно належить до інформації, що була отримана або створена в процесі виконання ним своїх повноважень, тобто є публічною.

Судова колегія вважає, що даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а має розглядатися в порядку передбаченому КАС України.

Суд апеляційної інстанції за вказаних вище обставин, приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції із закриттям провадження у справі, так як дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Якщо провадження у справі закривається з підстав, визначених пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен повідомити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Апеляційний суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що розгляд даної справи віднесено до адміністративної юрисдикції, а також роз`яснити наявне у позивача право протягом десяти днів з дня отримання даної постанови апеляційного суду звернутися до Харківського апеляційного суду із заявою про направлення даної справи за встановленою юрисдикцією.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до положеньстатті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема,неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 377, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 16 січня 2025 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Барвінківського комунального підприємства «Благоустрій» про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії закрити.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова

Повний текст судового рішення виготовлено 14.05.2025 року.