Справа № 495/5644/24
№ провадження 2/495/363/2025
З А О Ч Н Е р і ш е н н я
01 травня 2025 рокум. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого одноособово - судді Прийомової О.Ю.,
за участю секретаря Дарій О.М.
Справа № 495/5644/24
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород - Дністровському Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Тростянецької селищної ради Гайсинського району Вінницької області, про позбавлення батьківських прав,
представника позивача - адвоката Конякіна М.,
представника третьої особи - Рєзнікової В.В.
17 червня 2024 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Тростянецької селищної ради Гайсинського району Вінницької області, про позбавлення батьківських прав, просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2 стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стислий виклад позиції позивача
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 20 лютого 2020 року між ним та ОСОБА_2 був укладений шлюб.
Від спільного подружнього життя у них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Спільне життя не склалося та рішенням Білгород - Дністровського міськрайонного суду їх шлюб був розірваний.
Рідна мати, відповідачка по справі, залишивши сина, виїхала на постійне місце проживання до Німеччини, не проявляючи батьківського піклування до дитини, ухиляється від виконання батьківських обов`язків.
Син, ОСОБА_3 проживає разом з ним.
Відповідач належним чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться успіхами сина, його станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовчою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не надає синові доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу сина; не створює умов для отримання ним освіти.
З вказаних вище підстав він і звернувся до суду з даним позовом.
Заяви, клопотанні, інші процесуальні дії у справі.
21 червня 2024 року Ухвалою суду по справі було відкрито загальне позовне провадження та справа призначена до підготовчого розгляду з витребуванням доказів по справі, а саме висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав.
09 жовтня 2024 року на адресу суду на виконання ухвали суду надане рішення виконавчого комітету Тростянецької селищної ради від 19.09.2024 та висновок органу опіки та піклування та 24 грудня 2024 року висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Білгород - Дністровської міської ради.
23 жовтня 2024 року Ухвалою суду підготовче провадження по справі було закрито з призначенням справи до її судового розгляду по сутті.
13 січня 2025 року Ухвалою суду витребувано з Державної прикордонної служби України інформацію чи перетинала державний кордон України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
29 січня 2025 року вищевказана інформація надійшла на адресу суду.
В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав, просить суд їх задовольнити, зазначаючи, що мати дитини нею не цікавиться, не допомагає, навіть не дзвонить дитині, зовсім самоусунувся від виконання своїх обов`язків щодо дитини.
В судовому засіданні представник третьої особи органу опіки та піклування служби у справах дітей Тростянецької селищної ради з позовними вимогами погодилася, висновок органу опіки та піклування підтримує у повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день та час судового розгляду справи була повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила.
Зі згоди позивача, суд ухвалою на місці, постановив розглядати справу за відсутність відповідача, перейти до заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. ст. 280 - 281 ЦПК України.
Фактичні обставини справи, встановлені судом.
Вислухавши позивача по справі, представника третьої особи, вивчивши матеріали справи, ретельно перевіривши надані докази, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що дійсно позивач та відповідач по справі відповідно до свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_1 , є батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с. 8)
Позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, який відповідно до рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 19 грудня 2023 року був розірваний. (а.с.9-10)
Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади Тростянецької територіальної громади, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований з 24 травня 2007 року за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 11)
Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади Тростянецької територіальної громади, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 21 березня 2024 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . (а. с.12)
Матір неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрована з 25.02.2011 року за адресою: АДРЕСА_2 . (а.с. 27)
У відповідності до ч.4,5 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.
5. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Так, у відповідності до наявного в матеріалах справи Висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Тростянецької селищної ради Гайсинського району Винницької області про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення реалізації прав, свобод та законних інтересів дитини, комісія з питань захисту прав дитини Тростянецької селищної ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Зазначений висновок затверджений рішенням виконавчого комітету Тростянецької селищної ради Гайсинського району Вінницької області.
Комісією встановлено, що відповідно до акту обстеження умов проживання дитини складеного службою у справах дітей за місцем проживання батька, будинок складається із 4 кімнат, кухні, коридору.
В будинку створені належні умови для сну, відпочинку та навчання дитини.
Під час обстеження умов проживання в кімнатах було прибрано, санітарно гігієнічні умови задоволені.
Для хлопчика облаштовано окрему кімнату, в якій знаходяться шафа для зберігання особистих речей, ліжко та місце для проведення дозвілля.
Дитина забезпечена сезонним одягом та взуттям, яке відповідає віку та сезону, розвиваючими книгами та іграшками.
Відповідно до акта оцінки потреб дитини та її сім`ї, складеного фахівцем із соціальної роботи КЗ «Тростянецький селищний центр надання соціальних послуг», за адресою: вул. Спортивна, 54 с. Тростянець, Гайсинського району, Вінницької області, встановлено, що складних життєвих обставин у сім`ї не виявлено та батько дитини спроможний забезпечувати дитину.
ОСОБА_1 повідомив, що має дохід від роботи по Інтернету.
Відповідно до листа Тростянецького КЗ дошкільної освіти (ясла-садок) загалного розвитку «Дивограй» мати ОСОБА_2 у вихованні та навчанні дитини участі не бере.
За час відвідування дитиною заклад мати не цікавилася навчанням хлопчика, з вихователем на зв`язок не входила жодного разу та не з`являлася на батьківські збори.
Батько цікавиться успіхами дитини, постійно тримає зв`язок з вихователем.
ОСОБА_2 , відповідно до листа служби у справах дітей Білгород - Дністровської міської ради від 28 серпня 2024 року № 08/05-717 за адресою реєстрації не проживає , зі слів матері ОСОБА_4 донька ОСОБА_2 працює та проживає в Республіці Польщі.
Оскілки службі не вдалося дізнатися про точне місце перебування матері дитини, не має змоги поспілкуватися з нею, щоб належним чином повідомити про дану справу та дізнатись її позиції, вважають наведені факти можливо розцінювати, як ухилення матері від виконання батьківських обов`язків.
Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Білгород - Дністровської міської ради про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виконавчий комітет Білгород - Дністровської міської ради, як орган опіки та піклування, заключає про неможливість встановити доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки доказів по порушеному питанню не надано та покласти рішення на розсуд суду, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами в інтересах прав малолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та з дотриманням його прав.
У висновку зазначено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на засідання комісії присутніми не були.
Прийнято рішення розглядати дане питання за наявними документами.
За результатами розгляду комісія з питань захисту прав дитини прийняла рішення, що за наявними документами у цивільній справі, відсутність у матеріалах справи доказів щодо невиконання матір`ю батьківських обов`язків, встановити доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 не можливо.
На виконання ухвали суду 14 січня 2025 року надійшла інформація від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної Прикордонної Служби України, відповідно до якої зазначено, що громадянка ОСОБА_5 перетинала кордон 06.01.2024 року - виїзд; 24 грудня 2023 року - в`їзд; 05 квітня 2023 року виїзд.
Іншої інформації не має.
Щодо громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інформації у базі даних не виявлено.
Нормативне обґрунтування.
При розгляді справи, суд враховує вимоги ч. 8, 9 ст. 7 Сімейного Кодексу України про те, що регулювання сімейних відношень має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї, на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
У силу положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей , поважати гідність дитини, готувати до самостійного життя та праці.
Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.
Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.
Частиною 1 ст. 164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав.
Так, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:
1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;
2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини;
3) жорстоко поводяться з дитиною;
4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;
5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;
6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.
Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини.
Позбавлення батьківських прав можливе виключно на підставі рішення суду. Пунктами 15,16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
В постанові ВС від 09 листопада 2020 року, справа № 753/9433/17, ВС зазначив: «Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
ЄСПЛ також зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися.
Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими.
Аналіз практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.
Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц, провадження № 14-327цс18.»
В Постанові від 17 червня 2021 року, справа № 466/9380/17 ВС зазначив наступне: «Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків».
Оцінка аргументів сторін, Висновки суду.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України).
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.
Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дітей або зловживають своїми батьківськими правами, жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на них своєю аморальною, антигромадською поведінкою.
При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько (мати) ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, і, такі засоби впливу виявилися безрезультатними.
У справі відсутні докази застосування до відповідача ОСОБА_2 заходів впливу у вигляді попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування.
Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
При розгляді даної справи судом не встановлено, що мати ОСОБА_2 ухиляється від виконання батьківських обов`язків свідомо, тобто, що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки такі обставини не підтверджені належними та допустимими доказами.
Позивачем не доведено, що поведінка відповідача є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками, а не збігом життєвих обставин, які склалися навколо неї.
З матеріалів справи взагалі не можливо встановити, які неправомірні дії нею вчиняються щодо дитини, свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками.
Також, ВССУ у справі № 211/559/16-ц від 01.11.2017 року зауважив, що позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.
Позивач не довів та не надав суду доказів, у чому полягає захист інтересів дитини, шляхом позбавлення матері по відношенню до дитини батьківських прав, з урахуванням вік дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачем від виконання батьківських обов`язків, а також, що неналежне виконання нею батьківських обов`язків створює загрозу життю та здоров`ю дитини.
Відповідно до п. 6 ст. 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
У даній конкретній справі, суд вважає висновок органу опіки та піклування затверджений рішенням виконавчого комітету Тростянецької селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недостатньо обґрунтованим, при надані висновку не враховані найкращі інтереси дитини, не доведено яким чином позбавлення батьківських прав матері дитини буде відповідати її інтересам, він не містить переконливих доводів щодо доцільності позбавлення матері батьківських прав, якими він керувався при прийнятті рішення (свідоме нехтування батьківськими обов`язками, яке має систематичний та постійний характер; не проявлення інтересу до дитини; особа мати становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку).
Суд погоджується з висновком органу опіки та піклування Білгород - Дністровської міської ради в частині того, що в матеріалах цивільної справи відсутні докази, які б свідчили про невиконання батьківських обов`язків матір`ю дитини, позбавлення батьківських прав є виключною мірою та застосовується за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психичного розвитку.
Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків (постанова Верховного Суду від 12 вересня 2019 року у справі №638/6919/16-ц, Постанові КЦС ВС від 20 березня 2024 року у справі № 204/2097/22).
В постанові КЦС ВС від 29 травня 2020 року у справі № 739/2159/18, зазначено, що доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача.
Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, який повинен застосовуватись у випадках свідомого та умисного ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, та з врахуванням того, що такий захід буде застосований в інтересах дітей.
Розірвання сімейних зав`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення матері спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин.
Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Суд враховує поведінку відповідача щодо ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, по відношенню до дитини, того, що вона наразі знаходиться та працює за кордоном, виїхала за межі України 05 квітня 2023 року та з нею втрачений зв`язок, неналежне виконання нею батьківських обов`язків, які встановлені висновком органу опіки та піклування, та вважає, що її слід попередити, що у разі продовження такої поведінки вона буде позбавлена батьківських прав.
Таким чином, з урахуванням обставин справи, того що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, судом встановлено, що в теперішній час відсутні підстави для позбавлення відповідача батьківських прав, тому вважає за необхідне в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Тростянецької селищної ради Гайсинського району Вінницької області, про позбавлення батьківських прав - відмовити.
Попередити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про необхідність змінити своє ставлення до виховання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Покласти на службу у справах дітей Тростянецької селищної ради Гайсинського району Вінницької області, контроль за виконанням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських обов`язків.
На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 164 ч.1,2 165 СК України, ст. ст. 12, 13, 76, 80, 81, 83, 133, 141, 263, 264, 265, 280, 281, 354 ЦПК України, суд,
В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Тростянецької селищної ради Гайсинського району Вінницької області, про позбавлення батьківських прав, - відмовити.
Попередити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про необхідність змінити своє ставлення до виховання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Покласти на службу у справах дітей Тростянецької селищної ради Гайсинського району Вінницької області, контроль за виконанням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських обов`язків.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт № НОМЕР_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
Повний текст рішення складений 08 травня 2025 року.
Суддя: