1Справа № 335/2423/25 2/335/1662/2025
15 травня 2025 року м. Запоріжжя
Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого судді Калюжної В.В., за участю секретаря судового засідання Махненко А.А., розглянувши у залі суду у м. Запоріжжі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, -
Позивач АТ «Страхова компанія «Країна» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, в обґрунтування якого зазначив наступне.
Між ОСОБА_2 та АТ «СК «Країна» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № CA/0038011, яким забезпечений транспортний засіб ЗАЗ, реєстраційний № НОМЕР_1 .
20.09.2024 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу ЗАЗ, реєстраційний № НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння та транспортного засобу Daewoo, реєстраційний № НОМЕР_2 . Внаслідок вищевказаної ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень.
Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04.10.2024 року по справі 336/9853/24 ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27.11.2024 року по справі 336/9920/24 ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
За заявою власника пошкодженого транспортного засобу АТ «СК «Країна» було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 19 800,00 грн.
Посилаючись на вищезазначені обставини, оскільки водій забезпеченого транспортного засобу керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь у порядку регресу суму сплаченого страхового відшкодування розмірі 19 800,00 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн.
Ухвалою судді від 19.03.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, призначено судове засідання, встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи.
У судове засідання представник позивача не з`явилася, у позові просила розглянути справу за відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом публікації оголошення про виклик у судове засідання на веб-порталі судової влади України, відповідно до ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Від відповідача відзиву на позов, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
У зв`язку з цим, суд, відповідно до вимог ч. 4 ст. 223, ч.2 ст. 247, ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд розглянув справу в порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04.10.2024 року, яка набрала законної сили, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, до нього застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с. 21).
Відповідно до вказаної постанови, 20.09.2024 року о 16:25 год., в м. Запоріжжя, проспект Моторобудівників, 58, ОСОБА_1 , керував т/з ЗАЗ 110240, н/з НОМЕР_1 , при цьому, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно його контролювати, не дотримався безпечної дистанції, у результаті чого здійснив зіткнення з т/з Daewoo Lanos, н/з НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , в результаті чого ОСОБА_1 , порушив вимоги п. 12.1, 13.1 ПДР України, травмовані відсутні, авто отримали механічні пошкодження, завдано матеріальних збитків. Постановою суду встановлено, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, його вина підтверджена матеріалами справи.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Таким чином, суд не з`ясовує обставин справи, які підтверджують вину відповідача ОСОБА_1 у заподіянні матеріального збитку власнику автомобіля Daewoo Lanos, н/з НОМЕР_2 .
Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № CA/0038011 від 25.10.2023 року позивач АТ «СК «Країна» взяв на себе зобов`язання відшкодувати шкоду, заподіяну третім особам внаслідок дорожньо-транспортної пригоди при експлуатації транспортного засобу «ЗАЗ 110240», номерний знак НОМЕР_1 , який забезпечений в особі страхувальника ОСОБА_2 (а.с. 14).
Статтею 5 ЦК України передбачено, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.
Правовідносини, які виникли між сторонами, регулювалися Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961-IV, положення якого в редакції чинній на день їх настання підлягають застосуванню до прав і обов`язків сторін у даній справі.
Згідно ст. 3 Закону України від 01.07.2004 року № 1961-IV, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України Закону України від 01.07.2004 року № 1961-IV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Крім того, постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27.11.2024 року, яка набрала законної сили, ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставинами керування останнім 20.09.2024 року о 16:25 год., в м. Запоріжжя, проспект Моторобудівників, 58, т/з ЗАЗ 110240, н/з НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, тобто на час настання дорожньо-транспортної події, та на нього накладено адміністративне стягнення. Постановою суду встановлено, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, його вина підтверджена матеріалами справи, і не підлягає доведенню в межах розгляду даної справи, в силу ч. 6 ст. 82 ЦПК України.
Відповідно до п.п. а) п. 38.1.1. ч. 38.1. ст. 38 Закону України від 01.07.2004 року № 1961-IV, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
За таких обставин, у позивача, який відшкодував шкоду, завдану відповідачем, виникло право зворотної вимоги до нього.
Згідно з ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідачем розмір завданої шкоди не спростовано та не надано заперечень щодо вимог позивача або даних, які б спростовували викладені у позові обставини, та не надано даних щодо відшкодування заподіяної шкоди.
За викладених обставин, суд дійшов висновку, що позивачем надано належні, допустимі та достовірні докази на підтвердження підстав для стягнення з відповідача суми страхового відшкодування в порядку регресу у зазначеному розмірі, та, оцінюючи їх у сукупності, вважає достатніми для підтвердження аргументів, викладених у позові, про наявність підстав для її стягнення.
На підставі викладеного, враховуючи, що на час розгляду справи судом сума страхового відшкодування відповідачем не сплачена та матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем було вжито заходи по її сплаті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі, та з відповідача на користь позивача підлягають стягненню завдані збитки в порядку регресу у розмірі 19 800,00 грн.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 247, 263-265, 280, 281, 354 ЦПК України, суд, -
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» завдані збитки в порядку регресу у розмірі 19 800 гривень 00 копійок та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422 гривні 40 копійок, а всього стягнути 22 222 (двадцять дві тисячі двісті двадцять дві) гривні 40 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Запорізького апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне рішення складено 15 травня 2025 року.
Суддя В.В. Калюжна