печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" квітня 2025 р. Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Соколов О.М.,

при секретарі судових засідань - Колесник А.Є.,

розглянувши в судовому засіданні заяву представника позивача Федька Тараса Вікторовича, який діє в інтересах позивача ТОВ «Адвокатська фірма «Лавринович і Партнери» про забезпечення позову у цивільній справі № 757/15623/25-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Адвокатська фірма «Лавринович і Партнери» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Печерського районного суду м. Києва перебуває на розгляді цивільна справа №757/15623/25-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Адвокатська фірма «Лавринович і Партнери» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування.

Разом з позовною заявою представником позивача було подано заяву про забезпечення позову, в якій останній просить накласти арешт на нежитлове приміщення № НОМЕР_3, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 82; право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) та заборонити ОСОБА_2 передати в іпотеку, заставу або вчиняти інші правочини щодо нежитлового приміщення № НОМЕР_3, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 82.

У обґрунтування заяви зазначає, що накладення арешту сприятиме запобіганню порушення прав позивача на час вирішення спору у суді та у разі задоволення позову забезпечить можливість його виконання, оскільки предметом у даній справі є визнання договору дарування нежитлового приміщення недійсним.

У судове засідання сторони відповідно до ч. 1 ст.153 ЦПК України не викликались.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши предмет та підстави пред`явленого позову, обсяг заявлених вимог, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з приписами частини другої статті 149 Цивільного процесуального кодексу України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пунктів 1, 2, 10 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується : накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; іншими заходами у випадках, передбаченими законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, відповідно до роз`яснень у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача. Саме по собі накладення арешту на об`єкт нерухомого майна без наміру власника його відчужити та заборона їх відчуження жодним чином не впливає на правовий статус цих прав і на права і законні його інтереси.

Предметом позову є визнання договору дарування недійсним.

З метою недопущення спричинення значної шкоди заявнику та порушення принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, а також з урахуванням співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, суд приходить до висновку про необхідність вжиття негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення суду про задоволення вимог позову, а тому частково задовольняє заяву про забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 151-153, 353-354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача Федька Тараса Вікторовича, який діє в інтересах позивача ТОВ «Адвокатська фірма «Лавринович і Партнери» про забезпечення позову у цивільній справі № 757/15623/25-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Адвокатська фірма «Лавринович і Партнери» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування - задовольнити частково.

Накласти арешт на нежитлове приміщення № НОМЕР_3, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 82; право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) із забороною вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо вказаного нерухомого майна.

У задоволенні решти вимог - відмовити.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Строк пред`явлення для виконання ухвали три роки.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Адвокатська фірма «Лавринович і Партнери», адреса: 01033, м. Київ, вулиця Саксаганського, 41; .

Відповідач 1: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач 2: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Суддя О.М. Соколов