РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №568/1896/24

Провадження №2/568/93/25

16 квітня 2025 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області у складі головуючого судді Делалової О.М., за участю секретаря судового засідання Мельничук Л.І., позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Бірук Т.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Радивилів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Радивилівської міської ради Дубенського району Рівненської області про визнання права власності на спадкове нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася в суд з позовом до Радивилівської міської ради Дубенського району Рівненської області про визнання права власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_2 .

Позивач стверджує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилася спадщина. За життя ОСОБА_2 залишив заповіт, яким все своє майно заповів їй. В передбачений законом строк, вона звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спірний будинок. Спірний будинок розташований на земельній ділянці, яка є власністю померлого ОСОБА_2 та на якій проводилося будівництво зазначеного будинку. За життя батько почав оформлювати право власності на будинок, а саме звернувся до БТІ за виготовленням технічної документації. Однак завершити оформлення права власності за життя батько не встиг, тому вона змушена звернутися до суду з зазначеним позовом.

Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позові, просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача Радивилівської міської ради Дубенського району Рівненської області у судове засідання не з`явився, однак від міської ради до суду надійшла заява з проханням розглянути справу без участі їх представника, жодних заперечень щодо позовних вимог відповідач не висловив.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача.

Ч. 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження та копією свідоцтва про шлюб (а.с. 6-7). ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 9).

Згідно заповіту від 07.09.2017р. ОСОБА_2 все своє майно заповів ОСОБА_1 (а.с. 16).

Позивач в передбачений законом строк звернулася до нотаріуса за оформленням спадкових прав. Згідно витребуваною судом спадкової справи, єдиним спадкоємцем є ОСОБА_1 .

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30.10.2024р. ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів (а.с. 15).

Згідно довідки Радивилівського районного бюро технічної інвентаризації №236 від 22.05.2019р., виданої ОСОБА_2 вбачається, що реєстрація права власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 в КП «Радивилівське районне бюро технічної інвентаризації» до 01.01.2013р. не проводилась.

Згідно з витребуваної судом з КП «РРБТІ» інвентаризаційної справи на спірний будинок вбачається, що рішенням сесії №58 від 12.08.1992р. була виділена ОСОБА_2 земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 . Будівництво на зазначеній ділянці здійснювалося на підставі проекту забудови №27 від 16.09.1992р., що входив до складу Будівельного паспорту. Згідно пам`ятки по забудові присадибної ділянки індивідуального домоволодіння та положення по паспорт на забудову земельної ділянки в населеному пункту, що докладалася до проекту забудови вбачається, що паспорт є документом, що засвідчує право особистої власності на будівлі, зазначені в ньому в період будівництва.

Враховуючи те, що будівництво спірного будинку велося на підставі всіх дозвільних документів, які були необхідні на час будівництва, спірний будинок не є самочинним будівництвом. Однак право власності на спірний будинок не зареєстровано.

За життя ОСОБА_2 оформив право власності на земельну ділянку, на якій здійснювалося будівництво спірного будинку, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру площа земельної ділянки 0,0900га, кадастровий номер :01:004:0304, адреса: АДРЕСА_1 (а.с. 11).

Також за життя ОСОБА_2 почав оформлювати право власності на будинок, про що замовив виготовлення технічної документації та був виготовлений технічний паспорт (а.с.18-22). Згідно технічного паспорту, самовільних споруд за адресою: АДРЕСА_1 , не зазначено. Закінчити оформлення права власності на спірний будинок за життя ОСОБА_2 не встиг.

Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття такого права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Оскільки позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , але оформити право на спадковий будинок не може у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа, щодо належного майна спадкодавцю, тому необхідно визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1

Керуючись ст. 328, 1261 ЦК України, ст.ст. 81, 89, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 28.04.2025р.

Суддя О.М. Делалова