КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач- Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/6764/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 361/8953/21

28 квітня 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

при секретарі - Уляницькій М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами представника позивача ОСОБА_1 адвоката Цурки Наталії Олександрівни та представника третьої особи Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк «Укргазбанк» - Гладіліної Олени Володимирівни на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 листопада 2024 року, ухвалене під головуванням судді Петришин Н.М., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «РВС Банк», ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс», треті особи: Публічне акціонерне товариство Акціонерний Банк «Укргазбанк», Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тверська Інесса Володимирівна про застосування наслідків нікчемного правочину шляхом визнання недійсними договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором та договору про задоволення вимог іпотекодержателя,-

в с т а н о в и в:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовомдо Акціонерного товариства «РВС Банк», ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс», треті особи: Публічне акціонерне товариство Акціонерний Банк «Укргазбанк», Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тверська Інесса Володимирівна про застосування наслідків нікчемного правочину шляхом визнання недійсними договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором та договору про задоволення вимог іпотекодержателя.

Позовні вимоги обгрунтовував тим, що відповідно до протоколів про проведені електронні торги, сформовані Державним підприємством СЕТАМ», в Системі електронних торгів арештованого майна (лоти №389948, №451897, №389942) у межах відкритого виконавчого провадження № НОМЕР_4 з виконання судового рішення у цивільній справі № 761/4355/13-ц від 16 вересня 2013 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТАкціонерний Банк «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором № 84 від 20 вересня 2007 року, здійснено продаж земельних ділянок з кадастровими номерами: 322186400:02:001:0004, 322186400:02:009:0042, 322186400:02:010:0026 шляхом реалізації в електронній формі, переможцями електронних торгів визнано ОСОБА_1 (перші два лоти), та ОСОБА_5 (третій лот).

Він, ОСОБА_1 , сплатив кошти за придбане майно, як продавцю, так і організатору торгів, відповідно, однак не зміг зареєструвати вчинений правочин, а саме: договір купівлі-продажу - придбаних земельних ділянок, так як при зверненні до нотаріуса йому стало відомо, що вказана земельна ділянка вже зареєстрована за іншим власником. Лише 11.03.2021 року приватним нотаріусом Маржиною А.А. на підставі свідоцтв №257, НОМЕР_6 про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів за ним зареєстроване право власності на земельні ділянки 322186400:02:001:0004, 322186400:02:009:0042. Отже він, ОСОБА_1 , є добросовісним набувачем майна вищевказаних земельних ділянок.

Разом з тим, отримавши акт про проведені електронні торги, він спочатку не зміг зареєструвати своє право власності на земельні ділянки у зв?язку з тим, що 17 січня 2020 року (після продажу майна з публічних торгів) приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською Інессою Володимирівною прийняті наступні рішення: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 50700820 від 17 січня 2020 року та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 50697354 від 17 січня 2020 року щодо земельної ділянки, загальною площею 0.7499 га, кадастровий номер 322186400:02:001:0004, що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський р-н, Погребська с/р; підставою прийняття рішень щодо перереєстрації права власності на земельні ділянки за Акціонерним товариством «РВС Банк» () були: договір про відступлення праввимоги за іпотечним договором (договором застави), серія та номер: 24, виданий 17.01.2020року, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тверська Інесса Володимирівна та договір про задоволення вимог іпотекодержателя, серія та номер: 25, виданий 17 січня 2020 року, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тверська Інесса Володимирівна; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 50700366 від 17 січня 2020 року та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 50697689 від 17 січня 2020 року щодо земельної ділянки, загальною площею 0.7501 га, кадастровий номер: 322186400:02:009:0042, що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, Погребська с/р; підставою прийняття рішень щодо перереєстрації права власності на земельні ділянки за Акціонерним товариством «РВС Банк» () були договір про відступлення праввимоги з іпотечним договором (договром застави), серія та номер: 24, виданий 17.01.2020року, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тверська Інесса Володимирівна та договір про задоволення вимог іпотекодержателя, серія та номер: 25, виданий 17 січня 2020 року, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тверська Інесса Володимирівна.

Позивач вважав такі рішення протиправними та такими, що прийняті з грубим порушенням вимог чинного законодавства України, в тому числі, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та «Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 року за №1127 (надалі - Порядок).

При цьому, з огляду на існування правочинів, які укладені на підставі нікчемного правочину, ставить під сумнів право власності позивача, що в свою чергу обгрунтовує право зацікавленості та інтерес останнього щодо захисту права своєї власності на нерухоме майно - земельні ділянки з кадастровими номерами:322186400:02:001:0004, 322186400:02:009:0042, з посиланням на наступні обставини.

02 листопада 2006 року між Акціонерним комерційним банком «Київ» та ОСОБА_2 був укладений договір №127 про надання кредиту у сумі 832 800 доларів США, строком з 02 листопада 2006 року до 01листопада 2009 року, для придбання земельних ділянок за адресою: Київська область, Броварський район, с.Погреби. Відповідно до п.2.1 вказаного договору, в забезпечення своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, позичальник передає кредитодавцю в заставу майнові права на земельні ділянки за аресою: Київська область, Броварський район, с.Погреби, про що сторони укладають договір застави.

Також, 02 листопада 2006 року між ОСОБА_2 (заставодавцем) та Акціонерним комерційним банком «Київ» (заставодержателем) був укладений договір №5-06/170 застави майнових прав, складений у простій письмовій формі, без нотаріального посвідчення.

Відповідно до п.1.1 вказаного договору, застоводавець на забезпечення своєчасного та повного виконання взятих на себе зобов`язань за договором №127 від 02листопада 2006 року про надання кредиту щодо повернення отриманого кредиту та сплати процентів, передає у заставу належні йому майнові права на отримання у власність земельних ділянок відповідно за договорами: купівлі-продажу земельної ділянки від 02.11.2006 року, реєстр. №7273, площею 0.25 га; купівлі-продажу земельної ділянки від 02.11.2006 року, реєстр. №7263, площею 0.75 га; купівлі-продажу земельної ділянки від 02.11.2006 року, реєстр. №7278, площею 0.75 га; купівлі-продажу земельної ділянки від 02.11.2006 року, реєстр. №7268, площею 0.7499 га; купівлі-продажу земельної ділянки від 02.11.2006 року, реєстр.№7283, площею 0.7501 га.

Умовами п.п.3.2.8. вказаного договору застави майнових прав передбачений обов`язок заставодавця протягом двох місяців з дати укладання цього договору отримати правовстановлюючі документи на нерухоме майно, придбане заставодавцем за договорами, визначеними п.1.1. цього договору, протягом п`яти днів з дати отримання правовстановлюючих документів на нерухоме майно, майнові права на отримання якого є предметом застави за цим договором, оформити його в іпотеку банку.

Державні акти на спірні земельні ділянки були отримані ОСОБА_2 лише у грудні 2007 року.

Після реєстрації за ОСОБА_2 права власності на вказані земельні ділянки договір іпотеки між АТ «Комерційний банк «Київ» та ОСОБА_2 , за погодженим порядком відповідно до пункту 3.2.8. договору №5-06/170 застави майнових прав, укладено не було.

При цьому, відповідно до статті 13 Закону України «Про заставу» договір застави повинен бути укладений у письмовій формі, а у випадку, коли предметом застави є нерухоме майно, договір застави повинен бути нотаріально посвідчений на підставі відповідних правовстановлюючих документів.

Недотримання вимог щодо форми договору застави та його нотаріального посвідчення тягне за собою недійсність договору з наслідками, передбаченими законодавством України - стаття 14 Закону України «Про заставу».

Позивач вважав, що допущені під час укладення між ОСОБА_2 (заставодавцем) та АТ «Комерційний банк «Київ» (заставодержателем) договору від 02 листопада 2006 року №5-06/170 застави майнових правнорм закону щодо його нотаріального посвідченння, свідчить про нікчемність даного договору та про той факт, що між ОСОБА_2 (заставодавцем) та АТ «Комерційним банком «Київ»ніколи не існувало зобов?язання, забезпеченого іпотекою.

Оскільки кредитор АТ «Комерційний банк «Київ» не набув статусу іпотекодержателя, то він не мав можливості відступити право вимоги за іпотечним договором (договором застави №5-06/170 від 02 листопада 2006 року) на користь ТОВ «ФК Паріс», яке, в свою чергу, відступило це право на користьАкціонерного товариства «РВС Банк», а тому укладення договору відступлення права вимоги за іпотечним договором (договором застави №5-06/170 від 02 листопада 2006 року) від 17 січня 2020 року не створило юридичних наслідків, крім тих, що пов?язані з їх невідповідністю та є недійсними з моменту їх вчинення, а тому право вимоги, яке відчужувалося за цим договором, ніколи не стосувалось права іпотекодержателя спірних земельних ділянок.

Крім того, фактична реєстрація іпотеки була неможливою, оскільки станом на 17 січня 2020 року вже були наявні обмеження обтяження.

Щодо недійсності договору від 17 січня 2020 року про задоволення вимог іпотекодержателя за іпотечним договором (договором застави №5-06/170 від 02 листопада 2006 року) позивач зазначав, що між ОСОБА_2 (позичальником) та АТ «РВС Банк»(новим кредитором) укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя на підставі нікчемного договору застави майнових прав та договорів відступлення права вимоги за іпотечним договором (договором застави №5-06/170 від 02 листопада 2006 року), а тому даний договір про задоволення вимог іпотекодержателя є недійсним.

Посилаючись на те, що договір №5-06/170 застави майнових прав від 02 листопада 2006 року (в редакції нормативно правових актів на дату виникнення правовідносин) є нікчемним та у подальшомувідповідачами, в порушення вимог чинного законодавства, на підставі нікчемного правочину укладено ряд недійсних правочинів, що ставить під сумнів його права власності на придбані земельні ділянки, позивач ОСОБА_1 просив суд застосувати наслідки нікчемного правочину шляхом визнання недійсним договору про відступленняправа вимоги за іпотечним договором (договір застави), який укладений між ТОВ «ФК «Паріс» та АТ «РВС Банк», посвідченого приватним нотаріусомКиївського міського нотаріального округу Тверською І.В. 17 січня 2020 року та зареєстрованого за №24 та договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який укладено між АТ «РВС Банк» та ОСОБА_2 , серія та номер 25, виданого 17 січня 2020 року, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тверська І.В.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 листопада 2024 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «РВС Банк», ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс», треті особи: Публічне акціонерне товариство Акціонерний Банк «Укргазбанк», Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тверська Інесса Володимирівна про застосування наслідків нікчемного правочину шляхом визнання недійсними договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором та договору про задоволення вимог іпотекодержателя, відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник позивача ОСОБА_1 адвокат Цурка Наталія Олександрівна та представник третьої особи Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк «Укргазбанк» - Гладіліна Олена Володимирівна подали апеляційні скарги, в яких просять рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 листопада 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову ОСОБА_1 у повному обсязі

В обґрунтування змісту вимог апеляційних скарг зазначають, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, ухвалене при неповному з`ясуванні судом всіх обставин, що мають істотне значення для розгляду справи, з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Апеляційна скарга представника позивача ОСОБА_1 адвоката Цурки Наталії Олександрівни мотивована тим, що суд першої інстанції неповно встановив обставини справи та в своєму рішенні неправильно застосував норми спеціального закону - Закону України «Про іпотеку», які регулюють правовідносини у сфері забезпечення зобов`язань на момент вчинення спірних правочинів.

Зазначає, що 02.11.2006 року між АТ КБ «Київ» та ОСОБА_2 був укладений договір застави майнових прав №5-06/170. На момент укладання договору застави майнових прав право власності на спірні земельні ділянки у ОСОБА_2 було відсутнє.

Предметом договору застави були саме майнові права на отримання у власність земельних ділянок, що не є тотожнім поняттю об`єкта нерухомості - земельних ділянок, які мали бути передані в іпотеку.

При цьому, за договором застави саме на заставодавця ( ОСОБА_2 ) було покладено обов`язок щодо здійснення реєстрації права власності на земельні ділянки та, відповідно, укладення договору іпотеки на вказані земельні ділянки.

Після реєстрації права власності на земельні ділянки за ОСОБА_2 грудні 2007 року, майнові права на отримання земельних ділянок у власність перестали існувати, оскільки реєстрація права власності відбулась і виникло право власності на земельні ділянки.

Виходячи з того, що у 2007 році майнових прав вже не існувало, то і предмета для відступлення права вимоги за Договором застави майнових прав від 02.11.2006 №5-06/170 не існувало.

До того ж, майнові права на земельні ділянки припинили своє існування, так як вони трансформувались у право власності відносно одного і того ж об`єкта. Тобто, предмет застави за договором №5-06/170 застави майнових прав перестав існувати, а тому і сам договір застави майнових прав втратив предмет договору.

Сторона позивача вважає, що спірні земельні ділянки мали передаватися в заставу із застосуванням спеціального закону про іпотеку - у вигляді нерухомості, яка стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, та мав бути укладений нотаріальний договір іпотеки, а тому договір №5-06/170 застави майновихправвід 02.11.2006 року за своєю природою і в силу закону є нікчемним.

Виходячи з таких обставин,АТКБ «КИЇВ» не мав права відступати на користь ТОВ «ФК «Паріс» право вимоги за неіснуючим акцесорним зобов`язанням, а мав звернутись з вимогою до ОСОБА_7 провідшкодування вартості неіснуючого заставного майна в порядку ст.216 ЦК України.

Висновок суду першої інстанції про те, що позивач станом на 17.01.2020 року (дата укладення оспорюваних правочинів) не набув права власності на спірні земельні ділянки й не може за таких обставин вважатися добросовісним набувачем і право, на захист якого подано позов, у позивача відсутнє, сторона позивача вважає помилковим, посилаючись на те, що відповідно до вимог чинного законодавства та у порядку передбаченому ним, за результатами проведення електронних торгів ОСОБА_1 є добросовісним набувачем земельних ділянок, у зв`язку з чим необхідність визнання недійсними оспорюваних договорів обґрунтовується правом вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.

Наразі, протокол, акт про проведені прилюдні торги з придбання спірних земельних ділянок не скасовані, що свідчить про легітимність набуття нерухомого майна позивачем.

Отже, позивач набув право власності на спірні земельні ділянки в порядку примусового виконання рішення суду, але не зміг зареєструвати своє право у зв`язку з тим, що відповідач АТ «РВС Банк», не маючи права іпотеки та за попередньою змовою із ТОВ «ФК Паріс», уклали ряд правочинів, що стали підставою для реєстрації права власності на спірні земельні ділянки АТ «РВС Банк».

Тоді як відповідач, не маючи права іпотеки, не мав права укладати договір задоволення вимог іпотекодержателя та застосовувати позасудовий спосіб звернення стягнення на спірне майно в порядку,передбаченому Законом України «Про іпотеку».

Позивач користується правничою допомогою адвоката і в апеляційній скарзі зазначив про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які ОСОБА_1 поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом цієї справи в суді апеляційної інстанції, який складає суму 50 000,00 грн. Докази на підтвердження понесення таких витрат будуть надані у визначений процесуальним законом строк і порядок (частина восьма статті 141 ЦПК України).

Апеляційна скарга представника третьої особи Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк «Укргазбанк» - Гладіліної Олени Володимирівни мотивована тим, що 11.02.2015 року Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову № 61 якою установлено, що держава в особі Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» бере участь у виведенні Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Київ» з ринку шляхом відчуження активів і зобов`язань ПАТ «АКБ «Київ» на користь АБ «Укргазбанк».

З моменту укладання договору та акту приймання-передачі активів і зобов`язань (19.06.2015) АБ «Укргазбанк» набув всіх прав, як позивач (стягувач), у правовідносинах сторін, які підтверджені рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16.09.2013 року у справі № 761/4355/13-ц щодо стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором в сумі 3 439 383,35 грн. та сплаченого судового збору 3 441,00 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 23.10.2015 замінено сторону у виконавчому провадженні № НОМЕР_3, відкритому Відділом примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у м. Києві 14.01.2014 року на підставі виконавчого листа, виданого на виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 вересня 2013 року по справі № 761/4355/13-ц, замість стягувача АКБ «Київ» на АБ «Укргазбанк».

В рамках виконавчого провадження № НОМЕР_4 були здійсненні виконавчі дії направлені на примусову реалізацію земельних ділянок з кадастровими номерами: :02:009:0042 та :02:001:0004.

За наслідком третіх торгів з реалізації нерухомого майна, що відбулись 09.12.2019 року ОСОБА_1 було визнано переможцем торгів, що підтверджується протоколами ДП «Сетам» № 451956, №451957 та №451955. 20.12.2019 року ОСОБА_1 було сплачено залишок коштів за придбане майно.

Разом з тим, 17.10.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В. прийнято ряд рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) щодо земельних ділянок з кадастровими номерами :02:009:0042 та :02:001:0004.

Відповідно до вказаних рішень, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено відомості про обтяження земельних ділянок іпотекою (іпотекодержатель АТ «РВС Банк») та зареєстровано право власності на вказане нерухоме майно за АТ «РВС Банк».

Зазначає, що Закон України «Про іпотеку» не визначав «майнові права на землю» як предмет іпотеки, а визначений законом предмет іпотеки «майнові права на об`єкт незавершеного будівництва», виходячи з його буквального сприйняття, стосується лише нерухомого майна, відмінного від земельної ділянки.

Зазначене свідчить про те, що з договору застави майнових прав іпотека земельних ділянок виникнути не могла.

З огляду на відсутність підстав для виникнення у ПАТ АКБ «Київ» (та у АТ «РВС Банк» як правонаступника) права іпотеки на земельні ділянки, та як наслідок - відсутність правових підстав для вчинення інших юридично значимих дій, що обумовлені іпотекою (відступлення прав вимоги, вчинення правочинів щодо обтяженого іпотекою нерухомого майна, тощо).

При цьому, у будь якому випадку, ОСОБА_1 є добросовісним набувачем земельних ділянок, оскільки придбав зазначене майно з прилюдних торгів, проведених в порядку виконання судового рішення та за відсутності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно будь-яких відомостей про обтяження цих земельних ділянок іпотекою.

Таким чином, вимога позову щодо визнання недійсним договору про відступлення права за іпотечним договором та договору про задоволення вимог іпотекодержателя є обґрунтованими, оскільки силу принципу Nemo plus iures transferre potest quam ipse habet ("Ніхто не може передати більше прав, ніж має сам").

На переконання представника Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк «Укргазбанк», при ухваленні рішення судом першої інстанції не були враховані умови договору застави майнових прав №5-06/170 від 02.11.2016 року та правові висновки Великої Палати Верховного Суду, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було безпідставно відмовлено.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача Акціонерного товариства «РВС Банк»- Антоненко Андрій Володимирович зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним та обгрунтованим, а тому підстав для його скасування немає.

Зазначає, що нотаріус Тверська І.В., посвідчуючи відповідні правочини (договір про задоволення вимог іпотекодержателя) та приймаючи відповідні реєстраційні рішення, діяла відповідно до норм чинного законодавства, а у Міністерства юстиції були відсутні підстави для висновку про порушення нею вимог законодавства у сфері державної реєстрації прав».

Судом першої інстанції було встановлено не тільки правомірність дій приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тверської І.В. щодо державної реєстрації іпотеки та права власності за АТ «РВС Банк», а також і те, що АТ «РВС Банк» мав пріоритет по відношенню до ПАТ АБ «Укргазбанк» щодо задоволення своїх грошових вимог за рахунок майна ОСОБА_2 , яке було передано останнім в заставу відповідно до договору застави майнових прав, а також на те, що майно, яке було отримано боржником, майнові права на отримання якого знаходились в заставі, було забезпеченням відповідних грошових зобов`язань.

Таким чином, факт наявності арешту, яким забезпечувалося виконання судового рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укргазбанк», не був перешкодою для звернення стягнення АТ «РВС Банк» в позасудовому порядку на земельні ділянки з кадастровими номерами: :02:001:0004, :02:009:004.

ОСОБА_1 ,здійснював заходи щодо придбання спірних земельних ділянок саме в межах процедури звернення стягнення на ці земельні ділянки для задоволення вимог ПАТ «Укргазбанк», по відношенню до якого ПАТ АКБ «Київ», а в подальшому і АТ «РВС Банк», мав пріоритет.

Тому, укладання договору про задоволення вимог іпотекодержателя між АТ «РВС Банк» та ОСОБА_2 , що посвідчений ПНКМО Тверською І.В. 17.01.2020 року, ніяким чином не порушує права та інтереси позивача.

Тобто, наявність пріоритету АТ «РВС Банк» перед іншими кредиторами, а також правомірність набуття АТ «РВС Банк» права власності на спірні земельні ділянки встановлено рішенням Господарського суду м. Києва від 30.08.2021 року у справі № 910/8899/21, а тому, у відповідності до вимог ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, не потребують доказування.

У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представник позивача ОСОБА_1 адвокат Цурка Наталія Олександрівна та представник третьої особи Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк «Укргазбанк» - Гладіліна Олена Володимирівна підтримали доводи апеляційних скарг.

Представник відповідача Акціонерного товариства «РВС Банк»- Антоненко Андрій Володимирович та представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» - Дячок Станіслав Миколайович, директор (керівник) згідно статуту, просили апеляційні скарги залишити без задоволення.

Відповідач ОСОБА_2 та третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тверська Інесса Володимирівна в судове засідання не з`явились. Про день та час слухання справи судом апеляційної інстанції повідомлялись у встановленому законом порядку.

Відповідно до вимог статті 128, 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у відсутності відповідача ОСОБА_2 та третьої особи Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тверської Інесси Володимирівни.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення учасників справи, обговоривши доводи апеляційних скарг та відзиву, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02 листопада 2006 року між Акціонерним комерційним банком "Київ", як кредитодавцем, та ОСОБА_2 , як позичальником, укладено договір про надання кредиту № 127 (далі - кредитний договір № 127), за умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 832 800,00 доларів США на строк з 02 листопада 2006 року до 01 листопада 2009 року, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 16 % річних, для придбання земельних ділянок за адресою: Київська область, Броварський район, с. Погреби (а.с. 22-23 том 1).

Пунктами 2.1., 2.2. вказаного договору передбачено, що в забезпечення своїх зобов?язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків, неустойки (штраф, пеня), а також інших витрат на здійснення забезпечення забезпеченої заставою вимоги позичальник передає кредитодавцю в заставу (іпотеку) майнові права на земельні ділянки (нерухоме майно) за адресою: Київська область, Броварський район, с. Погреби, про що сторони укладають договір застави (іпотеки). Після оформлення документів, що засвідчують право власності на земельні ділянки (нерухоме майно) позичальник зобов?язаний протягом 1-го місяця з дати отримання свідоцтва на право властності на землю внести відповідні зміни до іпотечного договору.

02 листопада 2006 року на забезпечення своєчасного та повного виконання взятих на себе зобов?язань за договором № 127 про надання кредиту щодо повернення отриманого кредиту та сплати процентів, між ОСОБА_2 (заставодавець) та АКБ "Київ" (заставодержатель) укладено договір застави майнових прав № 5-06/170 (далі - договір застави № 5-06/170), відповідно до якого предметомзастави є належні ОСОБА_2 (заставодавцеві) майнові права на отримання у власність земельних ділянок відповідно за договорами: купівлі-продажу земельної ділянки від 02.11.2006року, реєстр.№7273, площею 0,2500 га; купівлі-продажу земельної ділянки від 02.11.2006 року, реєстр.№7263, площею 0,7500 га; купівлі-продажу земельної ділянки від 02.11.2006 року, реєстр.№7278, площею 0,7500 га; купівлі-продажу земельної ділянки від 02.11.2006 року, реєстр.№7268, площею 0,7499 га; купівлі-продажу земельної ділянки від 02.11.2006 року, реєстр.№7283, площею 0,7501 га (а.с. 26- 27, 90-93 том 1).

Загальна вартість предмету застави- 4 317 750,00 (чотири мільйони триста сімнадцять тисяч сімсот п`ятдесят) гривень 00 коп.

Сторони договору застави визначили, що за рахунок заставленого майнового права вимоги заставодержателя задовольняються у повному обсязі, включаючи суму основного боргу, нараховані проценти, пеню та збитки, а також витрати на звернення стягнення на заставлені майнові права та витрати, пов?язані з його реалізацією - пункт 1.6. договору застави № 5-06/170.

Відповідно до пунктів 2.1.1, 2.1.5, 3.3.1, 4.1. договору застави № 5-06/170, у разі невиконання заставодавцем умов кредитного договору, заставодержатель отримує право одержати задоволення з майнових прав переважно перед іншими кредиторами відповідно до статті 572 Цивільного кодексу України та статті 18 Закону України "Про заставу". У разі невиконання або неналежного виконання заставодавцем зобов`язань за кредитним договором наступного дня безумовно відступає заставодержателю права вимоги (майнові права), що є предметом застави, на умовах цього договору. Заставодержатель має безумовне право звернути стягнення на предмет застави, якщо в момент настання строку виконання зобов`язання, що забезпечується заставою, воно не буде виконано в повному обсязі на умовах, зазначених кредитним договором.

Після укладення договору застави № 5-06/170 майнові права 22 березня 2010 року були обтяжені відповідно до статті 11 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який діяв на момент укладення договору, що підтверджується витягом з Державного реєстру від 07травня 2020 року, з внесенням запису про обтяження №9643833, об?єкт обтяження майнові права, загальною вартістю 4 317 750,00 (чотири мільйони триста сімнадцять тисяч сімсот п`ятдесят) гривень 00 коп. на отримання у власність земельних ділянок відповідно за договорами купівлі-продажу земельної ділянки від 02.11.2006, реєстр.№7273, площею 0,2500 га; купівлі продажу земельної ділянки від 02.11.2006, реєстр.№7263, площею 0,7500 га; купівлі продажу земельної ділянки від 02.11.2006, реєстр.№7278, площею 0,7500 га; купівлі продажу земельної ділянки від 02.11.2006, реєстр.№7268, площею 0,7499 га; купівлі продажу земельної ділянки від 02.11.2006, реєстр.№7283, площею 0,7501 га; відомості про обтяження: заборона відчуження; боржник ОСОБА_2 ; обтяжувач АКБ «Київ», підстава: договір застави майнових прав від 02 листопада 2006 року; термін дії обтяження до 20 березня 2020 року (а.с. 88 том 1).

Також із наданих учасниками справи та досліджених доказів судом встановлено, що 20 вересня 2007 року між Акціонерним комерційним банком «Київ» та ОСОБА_2 було укладено договір про надання кредиту № 84, за умовами якого позичальнику ОСОБА_2 надано кредит для фінансування будівництва квартири у розмірі 1 500 000 (один мільйон п`ятсот тисяч) грн. 00 коп. на строк з 20.09.2007 року по 19.09.2012 року, зі сплатою 16,8 % річних.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 16 вересня 2013 року (справа № 761/4355/13-ц), що набрало законної сили 11 жовтня 2013 року, задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Київ» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 84 від 20 вересня 2007 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Київ» (адреса: м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 16-22, ) заборгованість за кредитним договором № 84 від 20 вересня 2007 року у розмірі 3 439 383, 35 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Київ» (адреса: м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 16-22, ) судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3441 грн. 00 коп.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2015 року в справі № 761/4355/13-ц задоволено заяву Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк «Укргазбанк» про заміну первісного стягувача Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк «Київ» на правонаступника стягувача - Публічне акціонерне товариство Акціонерний Банк «Укргазбанк» у виконавчому провадженні № НОМЕР_3,відкритому Відділом примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ ) у м. Києві 14.01.2014 року на підставі виконавчого листа, виданого за рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16 вересня 2013 року за № 761/4355/13-ц, згідно із яким стягнуто з ОСОБА_2 (адреса АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк «Київ» заборгованість за кредитним договором № 84 від 20 вересня 2007 року у розмірі 3 439 383, 35 грн та судові витрати у розмірі 3441 грн.

24 вересня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Трофименком М.М. відкрито виконавче провадження ВП № НОМЕР_4 з примусового виконання виконавчого листа № 761/4355/13-ц, виданого Шевченківським районним судом м. Києва 21 листопада 2013 року, боржник ОСОБА_2 , стягувач Публічне акціонерне товариство Акціонерний Банк «Укргазбанк» та вжиті, передбачені Законом «Про виконавче провадженя»,заходи щодо примусового виконання рішень у справі № 761/4355/13-ц (а.с. 228-230 том 1).

Матеріалами справи підтверджується та учасниками справи не заперечувалось, що 14 листопада 2019 року між АКБ «Київ» та ТОВ «ФК «Паріс» укладено договір про відступлення прав вимоги № 14/11-2019/1, відповідно до умов якого АКБ «Київ» відступив ТОВ «ФК «Паріс» права вимоги, зокрема, до ОСОБА_2 за договором про надання кредиту № 127 від 02 листопада 2006 року, виконання якого забезпечено договором застави (а.с. 24-25 том 1).

17 січня 2020 року між ТОВ «ФК «Паріс» та AT «РВС Банк» укладено договір про відступлення права вимоги № 17/01/2020-1, за яким AT «РВС Банк», як новому кредитору, було передано право вимоги за кредитним договором № 127 та договором застави № 5-06/170, укладеним між АКБ "Київ" та ОСОБА_2 , згідно з яким ТОВ «ФК «Паріс» відступає, а AT «РВС Банк» набуває зазначене право вимоги.

17 січня 2020 року між ТОВ «ФК «Паріс» (первісний іпотекодержатель) та AT «РВС Банк» (новий іпотекодержатель) укладено договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором (договором застави), згідно з яким на умовах, викладених у цьому договорі, та у зв`язку із укладенням договору про відступлення права вимоги між первісним іпотекодержателем та AT «РВС Банк», первісний іпотекодержатель відступає новому іпотекодержателю право вимоги за іпотечним договором (договором застави майнових прав № 5-06/170 від 02 листопада 2006 року), укладеним між АКБ "Київ" та ОСОБА_2 , з усіма додатковими угодами та додатками до нього, що є його невід`ємною частиною, а новий іпотекодержатель набуває зазначене право вимоги.

Згідно з пунктом 1.3. договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором, предметом іпотеки за договором іпотеки є, зокрема, земельні ділянки з кадастровими номерами :02:001:0004, :02:009:0042, :02:010:0026, належні на праві власності ОСОБА_2 на підставі договорів купівлі-продажу земельних ділянок від 02 листопада 2006 року та державних актів про право власності на землю від 04грудня 2007 року.

Право вимоги за договором іпотеки (договором застави майнових прав № 5-06/170 від 02 листопада 2006 року) вважається переданим з моменту нотаріального посвідчення цього договору - пункт 2.1. договору.

Цей договір посвідчений 17січня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В. та зареєстрований в реєстрі за № 24 (а.с.18-19 том 1).

17 січня 2020 року на підставі договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором (договором застави), серія та номер 24 від 17.01.2020 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В. прийняті рішення про державну реєстрацію за AT «РВС Банк» прав та їх обтяжень (іпотеки) щодо об?єкта нерухомого майна, зокрема, на земельні ділянки за кадастровими номерами: :02:001:0004, :02:009:0042(а.с. 13-17 том 1).

Цього ж дня, 17 січня 2020 року між ОСОБА_2 (боржник, іпотекодавець) та AT «РВС Банк» (новий іпотекодержатель) укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя згідно з яким,іпотекодавець передає, а іпотекодержатель набуває право власності на належне іпотекодавцю нерухоме майно, зокрема, земельні ділянки з кадастровими номерами :02:001:0004, :02:009:0042, які розташовані на території Погребської сільської ради Броварського району Київської області. Передача права власності проводиться згідно зі статтями 33-36 Закону України «Про іпотеку» (пункт 1.1 договору про задоволення вимог іпотекодержателя).

Згідно з пунктом 2 договору про задоволення вимог іпотекодержателя земельні ділянки, право власності на які передається за цим договором іпотекодержателю, є предметом договору іпотеки (застави майнових прав № 5-06/170 від 02 листопада 2006 року) на забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором № 127.

Зазначений договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І. В. 17січня 2020 року та зареєстровано в реєстрі за № 25 (а.с. 20-21 том 1).

17 січня 2020 року на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя, серія та номер 25 від 17січня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І. В. прийняті рішення про державну реєстрацію за AT «РВС Банк» прав та їх обтяжень, індексний номер 50700820 щодо земельної ділянки :02:001:0004, індексний номер 50700366 щодо земельної ділянки :02:009:0042 (а.с. 13-17 том 1).

AT «РВС Банк» набуло право власності на зазначені земельні ділянки, які розташовані на території Погребської сільської ради Броварського району Київської області, звернувши стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 17 січня 2020 року.

Також матеріалами справи підтверджується, що в ході примусового виконання виконавчого листа № 761/4355/13-ц, виданого Шевченківським районним судом м. Києва 21 листопада 2013 року, на виконання заочного судового рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 16 вересня 2013 року про стягнення заборгованості за кредитним договором № 84 від 20 вересня 2007 року, відмінним від того, права вимоги за яким набуло AT «РВС Банк», а саме - за кредитним договором № 127 від 02 листопада 2006 року та договором застави № 5-06/170від 02 листопада 2006 року, укладеним між первісним кредитором АКБ "Київ" та ОСОБА_2 , на підставі постанови про арешт майна боржникавід 11 жовтня 2017 року, виданої головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадимом І.С. 06.10.2017року, серія та номер 32616497, до Державного реєстру було внесено запис про обтяження нерухомого майна ОСОБА_2 (боржника за виконавчим документом № 761/4355/13-ц) - а.с. 13-17 том 1 Інформаційна довідка від 10.02.2020 року №199547502 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

Надалі, в межах відкритого виконавчого провадження НОМЕР_5від 24 вересня 2019 року з примусового виконавчого листа № 761/4355/13-ц, приватним виконавцем Трофименком Михайлом Михайловичем були здійсненні виконавчі дії, спрямовані на примусову реалізацію земельних ділянок, належних на праві власності боржнику ОСОБА_2 , з метою виконання рішення суду від 16 вересня 2013 року у справі № 761/4355/13-ц на користь стягувача ПAT «АБ» Укргазбанк».

Постановою приватного виконавця Трофименка М. М. від 24 вересня 2019 року ВП НОМЕР_5описано та накладено арешт на майно, що належить боржнику ОСОБА_2 , а саме: на 4 (чотири) земельні ділянки, у тому числі, з кадастровими номерами: 322186400:02:001:0004, 322186400:02:009:0042(а.с. 228-229 том 1).

09 грудня 2019 року були проведені треті електронні торги з реалізації земельних ділянок з кадастровими номерами :02:001:0004, :02:009:0042, за результатами яких Державним підприємством "Сетам" у системі електронних торгів арештованого майна (лоти № 389948, № 389951) були сформовані протоколи № 451896 (щодо лоту № 389948 - земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0004), № 451897 (щодо лоту № 389951 - земельної ділянки з кадастровим номером :02:009:0042) - а.с. 226-227 том 1.

Переможцем торгів згідно з протоколами від 09 грудня 2019 року № 451896 та № 451897 став ОСОБА_1 (позивач у справі).

На підставі протоколу торгів від 09 грудня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Трофименком М. М. складено акт про проведені електронні торги від 25 лютого 2020 року, який видано ОСОБА_1 .

25 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Мін`юсту зі скаргою на реєстраційні дії, проведені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В., в якій просив провести перевірку правомірності прийнятих нотаріусом рішень, скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тверської І. В. від 17.01.2020 року №№ 50700820, 50700366, 50697689, 50697354 та поновити реєстрацію права власності на земельні ділянки :02:001:0004, :02:009:0042 за ОСОБА_2 (боржник за виконавчим провадженням№ НОМЕР_4), вчинити всі необхідні дії для захисту прав власника зазначеного майна.

18 серпня 2020 року, розглянувши скаргу ОСОБА_1 , колегія Мін`юсту підготувала висновок, яким рекомендувала Мін`юсту скаргу ОСОБА_1 задовольнити, скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тверської І. В. від 17.01.2020 року №№ 50700820, 50700366, 50697689, 50697354 та анулювати доступ приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Тверській І. В. до Державного реєстру. Підстава - оскаржувані рішення про державну реєстрацію прийняті нотаріусом за наявності арештів, внесених на підставі постанови, виданої головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Мін`юсту; подані для реєстрації документи не давали змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, іпотека зареєстрована на підставі документів, які не дають змоги встановити набуття таких прав.

На підставі цього висновку наказом від 17 лютого 2021 року № 620/5 Мін`юст: задовольнив скаргу ОСОБА_1 від 25.02.2020 року; скасував рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тверської І. В. від 17.01.2020 року №№ 50700820, 50700366, 50697689, 50697354; анулював доступ нотаріусу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; виконання пункту 2 наказу поклав на Офіс протидії рейдерству; виконання пункту 3 наказу поклав на Державне підприємство "Національні інформаційні системи" (а.с. 224-225 том 1).

11 березня 2021 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Маржиною А.А. на підставі акта про проведені електронні торги, складеного приватним виконавцем виконвчого округу Київської області Трофименком М.М. 25 лютого 2020 року посвідчено, що ОСОБА_1 належить на праві власності майно, що складається із земельної ділянки кадастровий номер :02:001:0004, площею 0,7499 га, яка розташована на території Погребської сільської ради Броварського району Київської області, про що видано свідоцтво, зареєстроване в реєстрі № 258, а також свідоцтво від 11 березня 2021 року про посвідчення, що ОСОБА_1 належить на праві власності майно, що складається із земельної ділянки кадастровий номер :02:009:0042, площею 0,7501 га, яка розташована на території Погребської сільської ради Броварського району Київської області, зареєстроване в реєстрі №257 (а.с. 30, 31 том 1).

11 березня 2021 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Маржиною А.А. на підставі свідоцтв № НОМЕР_2 , НОМЕР_6 про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів за ОСОБА_17 , зареєстровано право власності на земельні ділянки 322186400:02:001:0004, 322186400:02:009:0042 (а.с. 221, 223 том 1).

У червні 2021 року Акціонерне товариство "РВС Банк" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України в якому просило визнати протиправним та скасувати наказ Мін`юсту від 17.02.2021 року № 620/5 "Про задоволення скарги" і поновити записи про право власності шляхом внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень про право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами № :02:001:0004 та № :02:009:0042 за АТ «РВС Банк» (справа №910/8899/21).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.08.2021, яке залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 16.06.2022 року, позов АТ "РВС Банк" задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано наказ Мін`юсту від 17.02.2021 року № 620/5. Вирішено поновити записи про право власності АТ "РВС Банк" шляхом внесення відомостей до Державного реєстру про право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами :02:001:0004 та :02:009:0042 за АТ "РВС Банк". Вирішено стягнути з Мін`юсту на користь АТ "РВС Банк" 6 810,00 грн зі сплати судового збору (а.с. 200-219 том 1).

Постановою Верховного Суду від 27 вересня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.06.2022 року і рішення Господарського суду міста Києва від 30.08.2021 у справі № 910/8899/21 залишено без змін (а.с. 68-72 том 2).

У цій справі № 910/8899/21, з урахуванням установлених обставин та керуючись положеннями статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", статей 33, 36, 37 Закону України "Про іпотеку", суди зазначили, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя чи іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є документами, що підтверджують перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя, та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру, тому нотаріус Тверська І. В., посвідчуючи відповідні правочини (договір про задоволення вимог іпотекодержателя) та приймаючи відповідні рішення, діяла відповідно до норм чинного законодавства.

Станом на дату звернення ОСОБА_1 зі скаргою від 25.02.2020 року право власності на нерухоме майно існувало лише у АТ «РВС Банк», а внаслідок прийняття оскаржуваного наказу фактично "повернулося" до іпотекодавця - ОСОБА_2 , який не оспорює право власності АТ «РВС Банк» (кредитора, іпотекодержателя) на нерухоме майно, адже сам добровільно, на підставі договору від 17.01.2020 року передав його в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 127 від 02 листопада 2006 року. В свою чергу, ПАТ «АБ "Укргазбанк» набуло права стягувача у справі про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 3 439 383, 35 грн за кредитним договором від 20 вересня 2007 року № 84, відмінне від того права вимоги за яким набуло АТ «РВС Банк».

Звертаючись у жовтні 2021 рокудо Броварського міськрайонного суду Київської області з позовом про застосування наслідків нікчемного правочину шляхом визнання недійсним договору про відступлення права за іпотечним договором (договір застави), який укладений між ТОВ «ФК «Паріс» та АТ «РВС Банк», посвідченим приватним нотаріусомКиївського міського нотаріального округу Тверською І.В. 17 січня 2020 року та зареєстрованого за №24 та договору задоволення вимог іпотекодержателя, який укладено між АТ «РВС Банк» та ОСОБА_2 , серія та номер 25, виданий 17 січня 2020 року, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тверська І.В., позивач ОСОБА_1 обгрунтовував свої вимоги тим, що договір №5-06/170 застави майнових прав від 02листопада 2006 року (в редакції нормативно правових актів на дату виникнення правовідносин) є нікчемним та у подальшомувідповідачами, в порушення вимог чинного законодавства, на підставі нікчемного правочину укладено ряд недійсних правочинів, що ставить під сумнів його права власності на придбані земельні ділянки 322186400:02:001:0004, 322186400:02:009:0042.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «РВС Банк», ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс», треті особи: Публічне акціонерне товариство Акціонерний Банк «Укргазбанк», Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тверська Інесса Володимирівна про застосування наслідків нікчемного правочину шляхом визнання недійсними договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором та договору про задоволення вимог іпотекодержателя, суд першої інстанції свій висновок мотивував тим, що вимоги позову ОСОБА_1 про застосування наслідків нікчемного правочину шляхом визнання недійсними договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором та договору про задоволення вимог іпотекодержателя, є недоведеними та безпідставними, оскільки на підставі укладеного між ОСОБА_2 (заставодавець) та АКБ "Київ" (заставодержатель) договором застави майнових прав № 5-06/170 від 02листопада 2006 року, предметом якого є належні ОСОБА_2 (заставодавцеві) майнові права на отримання у власність земельних ділянок відповідно за договорами, з описом індивідуальних ознак земельних ділянок, що були обтяжені відповідно до статті 11 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який діяв на момент укладення договору, надало відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами й кредитор (заставодержатель, іпотекодержатель) мав пріоритетне право, у разі невиконання ОСОБА_2 (заставодавцем) зобов`язання за кредитним договором № 127 від 02листопада 2006 року, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, зокрема, на земельні ділянки з кадастровим номером: :02:001:0004 та :02:009:0042, отримані ОСОБА_2 (заставодавцев) у власність відповідно до договорів.

При цьому, суд першої інстанції виходив із того, що позивач станом на 17 січня 2020 року (дата укладення оспорюваних правочинів про відступлення права вимоги за іпотечним договором (договір застави)та договору задоволення вимог іпотекодержателя) не набув права власності на спірні земельні ділянки й не може за таких обставин вважатися добросовісним набувачем.

Оскільки при розгляді даної справи встановлено, що позивач є переможцем електронних торгів з реалізації земельних ділянок :02:001:0004 та :02:009:0042, 20.12.2019 року сплатив кошти за придбане майно та отримав акт про проведені електронні торги, однак свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) отримав уже після укладення оспорюваних правочинів та після реєстрації права власності на спірні земельні ділянки за АТ «РВС Банк», суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивач не позбавлений можливості захистити свої порушені права у порядку передбаченому статтею 1212 ЦК України.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду у повній мірі погодитися не може, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Колегією суддів апеляційного суду установлено, що предметом позову у справі, яка переглядається, є вимоги ОСОБА_1 про застосування наслідків нікчемного правочину шляхом визнання недійсним договору про відступленняправа вимоги за іпотечним договором (договір застави), який укладений між ТОВ «ФК «Паріс» та АТ «РВС Банк», посвідченого приватним нотаріусомКиївського міського нотаріального округу Тверською І.В. 17 січня 2020 року та зареєстрованого за №24 та договору задоволення вимог іпотекодержателя, який укладено між АТ «РВС Банк» та ОСОБА_2 , серія та номер 25, виданий 17 січня 2020 року, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тверська І.В.

При цьому, обґрунтовуючи вказані вимоги, позивач посилався на те, що договір №5-06/170 застави майнових прав від 02 листопада 2006 року (в редакції нормативно правових актів на дату виникнення правовідносин), укладений між ОСОБА_2 (заставодавець) та АКБ "Київ" (первісний заставодержатель) є нікчемним та у подальшомувідповідачами, в порушення вимог чинного законодавства, на підставі нікчемного правочину укладено ряд недійсних правочинів, що ставить під сумнів його права власності на земельні ділянки з кадастровими номерами: 322186400:02:001:0004, 322186400:02:009:0042, належні на праві власності боржнику ОСОБА_2, придбаних ним на електронних торгах від 09 грудня 2019 року у межах процедури виконавчого провадження № НОМЕР_4 з примусового виконання судового рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 16 вересня 2013 року у справі № 761/4355/13-ц, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Київ», правонаступником якого єПублічне акціонерне товариство Акціонерний Банк «Укргазбанк», заборгованості за кредитним договором № 84 від 20 вересня 2007 року.

Фактичні обставини у справі, яка переглядається, свідчать про те, що 02 листопада 2006 року на забезпечення своєчасного та повного виконання взятих на себе зобов?язань за договором № 127 від 02 листопада 2006 року про надання кредиту щодо повернення отриманого кредиту та сплати процентів, між ОСОБА_2 (заставодавець) та АКБ "Київ" (заставодержатель) укладено договір застави майнових прав № 5-06/170 (далі - договір застави № 5-06/170), відповідно до якого предметомзастави є належні ОСОБА_2 (заставодавцеві) майнові права на отримання у власність земельних ділянок відповідно за договорами: купівлі-продажу земельної ділянки від 02.11.2006 року, реєстр.№7273, площею 0,2500 га; купівлі-продажу земельної ділянки від 02.11.2006 року, реєстр.№7263, площею 0,7500 га; купівлі- продажу земельної ділянки від 02.11.2006 року, реєстр.№7278, площею 0,7500 га; купівлі-продажу земельної ділянки від 02.11.2006 року, реєстр.№7268, площею 0,7499 га; купівл- продажу земельної ділянки від 02.11.2006 року, реєстр.№7283, площею 0,7501 га (а.с. 26- 27, 90-93 том 1).

Після укладення договору застави № 5-06/170 майнові права 22 березня 2010 року були обтяжені відповідно до статті 11 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який діяв на момент укладення договору, що підтверджується витягом з Державного реєстру від 07 травня 2020 року, з внесенням запису про обтяження №9643833, об?єкт обтяження- майнові права, загальною вартістю 4 317 750,00 (чотири мільйони триста сімнадцять тисяч сімсот п`ятдесят) гривень 00 коп., на отримання у власність земельних ділянок відповідно за договорами купівлі-продажу земельної ділянки від 02.11.2006 року, реєстр.№7273, площею 0,2500 га; купівлі-продажу земельної ділянки від 02.11.2006 року, реєстр.№7263, площею 0,7500 га; купівлі-продажу земельної ділянки від 02.11.2006 року, реєстр.№7278, площею 0,7500 га; купівлі-продажу земельної ділянки від 02.11.2006 року, реєстр.№7268, площею 0,7499 га; купівлі-продажу земельної ділянки від 02.11.2006 року, реєстр.№7283, площею 0,7501 га; відомості про обтяження: заборона відчуження; боржник ОСОБА_2 ; обтяжувач: АКБ «Київ», підстава: договір застави майнових прав від 02 листопада 2006 року; термін дії обтяження: до 20 березня 2020 року (а.с. 88 том 1).

14 листопада 2019 року між АКБ «Київ» та ТОВ «ФК «Паріс» укладено договір про відступлення прав вимоги № 14/11-2019/1, відповідно до умов якого АКБ «Київ» відступив ТОВ «ФК «Паріс» права вимоги, зокрема, до ОСОБА_2 за договором про надання кредиту № 127 від 02 листопада 2006 року, виконання якого забезпечено договором застави (а.с. 24-25 том 1).

17 січня 2020 року між ТОВ «ФК «Паріс» та AT «РВС Банк» укладено договір про відступлення права вимоги № 17/01/2020-1, за яким AT «РВС Банк» як новому кредитору було передано право вимоги за кредитним договором № 127 та договором застави № 5-06/170, укладеним між АКБ "Київ" та ОСОБА_2 , згідно з яким ТОВ «ФК «Паріс» відступає, а AT «РВС Банк» набуває зазначене право вимоги.

17 січня 2020 року між ТОВ «ФК «Паріс» (первісний іпотекодержатель) та AT «РВС Банк» (новий іпотекодержатель) укладено договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором (договором застави), згідно з яким на умовах, викладених у цьому договорі, та у зв`язку із укладенням договору про відступлення права вимоги між первісним іпотекодержателем та AT «РВС Банк», первісний іпотекодержатель відступає новому іпотекодержателю право вимоги за іпотечним договором (договором застави майнових прав № 5-06/170 від 02 листопада 2006 року), укладеним між АКБ "Київ" та ОСОБА_2 , з усіма додатковими угодами та додатками до нього, що є його невід`ємною частиною, а новий іпотекодержатель набуває зазначене право вимоги.

Згідно з пунктом 1.3. договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором, предметом іпотеки за договором іпотеки є, зокрема, земельні ділянки з кадастровими номерами::02:001:0004, :02:009:0042, :02:010:0026, належні на праві власності ОСОБА_2 на підставі договорів купівлі-продажу земельних ділянок від 02 листопада 2006 року та державних актів про право власності на землю від 04грудня 2007 року.

17 січня 2020 року між ОСОБА_2 (боржник, іпотекодавець) та AT «РВС Банк» (новий іпотекодержатель) укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя, згідно з яким іпотекодавець передає, а іпотекодержатель набуває право власності на належне іпотекодавцю нерухоме майно, зокрема, земельні ділянки з кадастровими номерами :02:001:0004, :02:009:0042, які розташовані на території Погребської сільської ради Броварського району Київської області. Передача права власності проводиться згідно зі статтями 33-36 Закону України «Про іпотеку» (пункт 1.1 договору про задоволення вимог іпотекодержателя).

Згідно з пунктом 2 договору про задоволення вимог іпотекодержателя земельні ділянки, право власності на які передається за цим договором іпотекодержателю, є предметом договору іпотеки (застави майнових прав № 5-06/170 від 02 листопада 2006 року) на забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором № 127.

17 січня 2020 року на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя, серія та номер 25 від 17січня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І. В. прийняті рішення про державну реєстрацію за AT «РВС Банк» прав та їх обтяжень, індексний номер 50700820, щодо земельної ділянки :02:001:0004, індексний номер 50700366 та щодо земельної ділянки :02:009:0042 (а.с. 13-17 том 1).

Відповідно до частин першої та другої статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Відповідно до статей 572, 574, 576 Цивільного кодексу України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно із частиною першою статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 519 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором.

Право вимоги у зобов`язанні є майновим правом, яке має цивільну оборотоздатність та може вільно відчужуватись з урахуванням обмежень, встановлених нормами глави 47 ЦК України. Відступлення права вимоги може відбуватись, зокрема, на підставі договору купівлі-продажу, дарування, міни (пункти 56, 57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.03.2021 у справі № 906/1174/18).

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для забезпечення чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частини друга, третя статті 215 ЦК України).

Отже, звертаючись до суду з позовом, позивач мав визначити, яким вимогам закону, чинного на момент укладення оспорюваних договорів, не відповідали такі угоди.

Відповідно до частин першої, п`ятої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд першої інстанції, з висновком якого погоджується колегія суддів апеляційного суду, на підставі належним чином оцінених доказів встановив, що на підставі укладеного між ОСОБА_2 (заставодавець) та АКБ "Київ" (заставодержатель) договором застави майнових прав № 5-06/170 від 02листопада 2006 року, предметом якого є належні ОСОБА_2 (заставодавцеві) майнові права на отримання у власність земельних ділянок відповідно за договорами, з описом індивідуальних ознак земельних ділянок, що були обтяжені відповідно до статті 11 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який діяв на момент укладення договору, надало відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами й кредитор (заставодержатель, іпотекодержатель) мав пріоритетне право, у разі невиконання ОСОБА_2 (заставодавцем) зобов`язання за кредитним договором № 127 від 02 листопада 2006 року, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, зокрема, на земельні ділянки з кадастровим номером: :02:001:0004 та :02:009:0042, отримані ОСОБА_2 (заставодавцев) у власність відповідно до договорів.

При цьому, у разі відступлення обтяжувачем забезпеченоого обтяженням права вимоги іншій особі, до неї також переходять усі права обтяжувача щодо предмета обтяження.

Отже, AT «РВС Банк» (новий кредитор, іпотекодержатель) на підставі договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором (договір застави)від 17 січня 2020 року реалізувало право на одержання задоволення вимог за рахунок предмета обтяження, зокрема, земельних ділянок з кадастровим номером: :02:001:0004 та :02:009:0042, що належали ОСОБА_2 (боржник, іпотекодавець), звернувши стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі укладеного з ОСОБА_2 (боржник, іпотекодавець) договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 17 січня 2020 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 127 від 02 листопада 2006 року, виконання якого забезпечувалось договором застави майнових прав № 5-06/170 від 02 листопада 2006 року.

Позивач ОСОБА_1 не є стороною спірних договорів та не надав суду доказів щодо наявності у нього прав на вказані земельні ділянки, які є предметом цих договорів, саме на момент їхукладення.

Посилання позивача ОСОБА_1 на те, що договори, що ним оскаржуються, порушують його законні майнові інтереси, колегія суддів апеляційного суду відхиляє, з огляду на таке.

Цивільне законодавство не містить визначення поняття «заінтересована особа», тобто, залишає його оціночним. Тому потрібно враховувати, що заінтересованою особою є будь-яка особа, яка має конкретний майновий інтерес в оспорюваному договорі. Така особа, яка звертається до суду з позовом про визнання договору недійсним, повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів (постанова Верховного Суду від 21 січня 2021 року у справі № 908/3326/19).

Надаючи оцінку доводам сторін та наявним в матеріалах справи доказам, наданим позивачем на підтвердження власних доводів щодо порушення його права як заінтересованої особи при укладенні договору третіми сторонами, суди повинні з`ясувати, яким чином укладення такого договору впливає (порушує) на права цієї заінтересованої особи, чи підтверджується таке порушення наявними в матеріалах справи доказами, чи приведе визнання недійсним спірного договору до відновлення порушеного права (постанова Верховного Суду від 19 жовтня 2021 року у справі № 923/447/15 (923/116/20)).

Отже, оспорювати правочин може також особа (заінтересована особа), яка не була його стороною. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18 квітня 2018 року у справі № 439/212/14-ц (провадження № 14-75цс18)).

Оспорювати правочин може також особа (заінтересована особа), яка не була стороною правочину, на час розгляду справи судом не має права власності чи речового права на предмет правочину та/або не претендує на те, щоб майно в натурі було передано їй у володіння. Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним (частина третя статті 215 ЦК України), спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість заінтересованої особи законно реалізувати свої права (постанова Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 462/4611/13-ц (провадження № 61-6130св18)).

У постанові від 18 липня 2018 року у справі № 750/2728/16-ц (провадження № 61-8888св18) Верховний Суд наголосив, що кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб`єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб. Таким чином, оспорювати правочин може також особа (заінтересована особа), яка не була стороною правочину, на час розгляду справи судом не має права власності чи речового права на предмет правочину та/або не претендує на те, щоб майно в натурі було передано їй у володіння.

У справі, яка переглядається, позивач як заінтересована особа не довів, як укладення оспорюваних договорів впливає (порушує) на його права, чим підтверджується таке порушення та чи приведе визнання недійсними спірних договорів до відновлення порушеного права.

Позивач ОСОБА_1 на обґрунтування позовних вимог зазначив, що договір застави майнових прав №5-06/170 від 02 листопада 2006 року (в редакції нормативно правових актів на дату виникнення правовідносин), укладений між ОСОБА_2 (заставодавець) та АКБ "Київ" (первісний заставодержатель) є нікчемним та у подальшомувідповідачами, в порушення вимог чинного законодавства, на підставі нікчемного правочину укладено ряд недійсних правочинів, що ставить під сумнів його право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами: 322186400:02:001:0004, 322186400:02:009:0042, належні на праві власності боржнику ОСОБА_2, придбані ним на електронних торгах від 09 грудня 2019 року у межах процедури виконавчого провадження № НОМЕР_4 з примусового виконання судового рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 16 вересня 2013 року у справі № 761/4355/13-ц, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Київ», правонаступником якого єПублічне акціонерне товариство Акціонерний Банк «Укргазбанк», заборгованість за кредитним договором № 84 від 20 вересня 2007 року.

Втім, позовна заява, так само як і апеляційна скарга, не містять доводів про те, як згадані договори порушували права позивача на момент їхукладення.

Той факт, що ОСОБА_1 придбав земельні ділянки 322186400:02:001:0004, 322186400:02:009:0042, що належали боржнику ОСОБА_2 , на електронних торгах 09 грудня 2019 року в межах процедури виконавчого провадженняВП № НОМЕР_4 з примусового виконання судового рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 16 вересня 2013 року у справі № 761/4355/13-ц, не може бути підставою для застосування наслідків нікчемності правочину (договору застави майнових прав №5-06/170 від 02 листопада 2006 року) шляхом визнання недійсним договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором (договір застави) від 17 січня 2020 року, який укладений між ТОВ «ФК «Паріс» та АТ «РВС Банк», та договору задоволення вимог іпотекодержателя від 17 січня 2020 року, який укладено між АТ «РВС Банк» та ОСОБА_2 , оскільки не є обставиною, яка існувала на момент вчинення цього правочину - договору застави майнових прав №5-06/170 від 02 листопада 2006 року.

До того ж, як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ПАТ «АБ «Укргазбанк» набуло права стягувача у справі № 761/4355/13-ц про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 3 439 383, 35 грн за кредитним договором від 20 вересня 2007 року № 84, відмінним від того, права вимоги за яким набуло АТ «РВС Банк», а тому визнання недійсними договорів у справі, якапереглядається, призведе до порушення прав іпотекодавця ОСОБА_2 , який не оспорює право власності АТ «РВС Банк» (нового кредитора, іпотекодержателя) на нерухоме майно, оскільки добровільно, на підставі договору від 17 січня 2020 року передав земельні ділянки з кадастровими номерами: :02:001:0004 та :02:009:0042 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 127 від 02 листопада 2006 року, виконання якого забезпечувалось договором застави майнових прав № 5-06/170 від 02 листопада 2006 року, предметом якого були належні ОСОБА_2 майнові права на отримання у власність земельних ділянок за договорами від 02 листопада 2006 року, з наступним оформленням ним державних актів про право власності на землю від 04 грудня 2007 року.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19) зазначив, що недійсність договору як приватно-правова категорія покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. За своєю суттю ініціювання спору про недійсність договору не для захисту певних цивільних прав та інтересів є недопустимим. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що власне права, свободи чи інтереси порушені, а учасники цивільного обороту використовують цивільне судочинство для такого захисту.

Натомість у справі, що переглядається, таких обставин суд не встановив, а позивач в цій частині висновку суду першої інстанції не спростував.

Отже, відсутні підстави для задоволення позовних вимог про застосування наслідків нікчемного правочину шляхом визнання недійсним договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором (договір застави), який укладений між ТОВ «ФК «Паріс» та АТ «РВС Банк», посвідченого приватним нотаріусомКиївського міського нотаріального округу Тверською І.В. 17 січня 2020 року та зареєстровано за №24 та договору задоволення вимог іпотекодержателя, який укладено між АТ «РВС Банк» та ОСОБА_2 , серія та номер 25, виданий 17 січня 2020 року, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тверська І.В., оскільки позивач не довів існування у нього прав чи законних інтересів на земельні ділянки на момент укладення оспорюваних договорів.

Вирішуючи спір у справі, яка переглядається, суд першої інстанції дійшов в цілому правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 , проте помилився щодо підстав такої відмови.

Так, судом першої інстанції не враховано, що вирішуючи спір по суті, суд повинен установити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного цивільного права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, тобто,встановити чи є особа, за позовом якої (або в інтересах якої) розпочато провадження у справі, належним позивачем. Брак права на позов у матеріальному розумінні матиме наслідком ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову незалежно від інших установлених судом обставин, оскільки лише наявність такого права в особи обумовлює виникнення у інших осіб відповідного обов`язку перед особою, якій таке право належить і яка може вимагати виконання такого обов`язку (вчинити певні дії або утриматись від їх вчинення) від зобов`язаних осіб. Тобто, лише встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу в захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог (пункт 7.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 907/29/19 (провадження № 12-17гс20)).

Отже, за обставин, коли позивач не довів права на позов у матеріально-правому сенсі, суд не вправі робити висновок по суті позовних вимог про правомірність або неправомірність дій відповідача, чинність або дійсність укладеного правочину, про правомірність, ефективність способу захисту порушеного права, оскільки порушеного права немає.

Разом з тим, у мотивувальній частині свого рішення суд першої інстанції, установивши, що позивач ОСОБА_1 придбав земельні ділянки з кадастровими номерами: 322186400:02:001:0004, 322186400:02:009:0042 на електронних торгах 09 грудня 2019 року в межах процедури виконавчого провадження ВП № НОМЕР_4, з примусового виконання судового рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 16 вересня 2013 рокуу справі № 761/4355/13-ц, та сплатив 20 грудня 2019 року кошти за придбане майно, зазначив у рішенні два абзаци, зміст яких свідчить про те, що позивач станом на 17 січня 2020 року не набув права власності на спірні земельні ділянки й не може за таких обставин вважатися добросовісним набувачем та він не позбавлений можливості захистити свої порушені права у порядку передбаченому статтею 1212 ЦК України, що може негативно позначитися (преюдиційні обставини) при зверненні ОСОБА_1 з позовом на загальних підставах із іншим, ефективним способом захисту порушених прав.

Відповідно до статті 376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

За наведених обставин, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхіднерішення суду першої інстанції змінити в частині обгрунтування мотивів вирішення позовних вимог ОСОБА_1 , виклавши мотивувальну частину оскаржуваного судового рішення в редакції даної постанови.

Доводи апеляційної скарги позивачата третьої особи Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк «Укргазбанк», з урахуванням меж апеляційного перегляду, дають підстави для висновку, що оскаржуване судове рішення частково ухвалене без додержання норм матеріального права, а тому апеляційні скарги представника позивача ОСОБА_1 адвоката Цурки Наталії Олександрівни та представника третьої особи Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк «Укргазбанк» - Гладіліної Олени Володимирівнислід задовольнити частково.

Оскільки судове рішення змінено тільки в частині мотивів прийняття оскаржуваного рішення, то розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 11, 15, 16, 203, 204, 215, 512, 514, 519, 572, 574, 576 ЦК України, ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги представника позивача ОСОБА_1 адвоката Цурки Наталії Олександрівни та представника третьої особи Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк «Укргазбанк» - Гладіліної Олени Володимирівни задовольнити частково.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 листопада 2024 року змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 08 травня 2025 року.

Головуючий: Судді: