Справа № 727/3868/25
Провадження № 2/727/1138/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2025 року м. Чернівці

Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі :

головуючого судді: Танасійчук Н.М.

за участю секретаря Кремзелюк О.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Свої вимоги мотивує тим, що вона ОСОБА_4 є донькою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

22 липня 1995 р., позивачка зареєструвала шлюб із ОСОБА_7 та після одруження змінила прізвище на « ОСОБА_8 ».

Батько позивачки, ОСОБА_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Матір, ОСОБА_6 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За життя ОСОБА_6 заповіту не складала, відповідно до ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, право на спадщину за законом почергово отримують особи, які вказані в ст.1261-1265 ЦК України.

Зазначає, що вона є єдиною спадкоємицею першої черги після смерті матері, оскільки інших дітей у батьків не було.

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина на спадкове майно: квартиру АДРЕСА_1 , яка належала покійній матері позивача на підставі свідоцтва про право власності на житло від 24 червня 1998 року.

Вказує, що після смерті батька з жовтня 2013 року ОСОБА_1 проживала разом із матір`ю в її квартирі за адресою: АДРЕСА_2 .

13 березня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Балан Р. Б. із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Однак згідно до листа № 18/01-16 від 17 березня 2025 року, наданого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Балан Р. Б. вказано, що із наданих документів неможливо установити факт спільного проживання із померлою ОСОБА_6 на час її смерті.

Оскільки місце проживання позивача було зареєстроване за іншою адресою, ніж місце проживання спадкодавця, то іншого порядку ніж судового, для встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, немає.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просить задовольнити її вимоги та встановити факт її постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, вказавши, що після смерті батька з 2013 року проживала із мамою в її квартирі за адресою: АДРЕСА_2 по день її смерті. Вони вели спільне господарство, мали єдиний бюджет, разом харчувалися. Зазначає, що надавала ОСОБА_6 допомогу, приймала участь в її суспільному житті. Коли ОСОБА_6 померла, здійснила її поховання.

Представник позивача ОСОБА_2 надала пояснення аналогічні позовній заяві, просила позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення вимог позову.

Судом встановлено, що згідно паспорта громадянина України ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 була зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 (а.с.9-10)

Із свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_9 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , її батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.11)

Із копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 встановлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_9 зареєстрували шлюб 22.07.1995 року, після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на « ОСОБА_8 » (а.с.12)

Також встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_3 (а.с. 13).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_6 , що встановлено із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 (а.с.14)

ОСОБА_6 на праві власності належала квартира АДРЕСА_3 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 24.06.1998 року, виданого виконавчим комітетом Чернівецької міської ради (а.с. 15).

Із відомостей реєстру про реєстрацію місця проживання від 05.03.2025 року, наданого департаментом надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради вбачається, що ОСОБА_6 проживала за адресою АДРЕСА_4 . (а.с.16)

Із витягу № 602825 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, наданого адміністратором ЦНАП вбачається, що за адресою АДРЕСА_2 зареєстрована ОСОБА_1 (а.с.17)

Із акту № 99 від 05.03.2025 року наданого ЖБК №19 вбачається, що ОСОБА_6 із 2013 року до часу своєї смерті проживала за адресою АДРЕСА_2 із своєю донькою ОСОБА_1 (а.с. 18)

Приватний нотаріус Балан Р.Б. роз"яснила ОСОБА_1 право на звернення до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. (а.с. 20)

Свідок ОСОБА_10 надав суду показання про те, що він є сусідом ОСОБА_1 та він знає, що з 2013 року разом із нею в квартирі , що за адресою АДРЕСА_2 проживала її матір ОСОБА_6 . ОСОБА_8 здійснювала догляд за матір"ю, піклувалася про неї , лікувала , а після її смерті, здійснила належним чином поховання.

Свідок ОСОБА_11 суду повідомила, що вона є колегою ОСОБА_1 . Знає, що разом із нею в квартирі на АДРЕСА_5 проживала її матір ОСОБА_6 , оскільки її чоловік є лікарем та часто відгукувався на прохання ОСОБА_1 оглянути хвору матір.

Згідно частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено перелік основних способів захисту цивільних прав і інтересів.

Відповідно достатті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Тлумачення статей1268,1269 ЦК України свідчить, що у разі, коли спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Частинами другою та шостою статті 29 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Згідно із пунктами 3.21, 3.22 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.

Зміст наведених норм закону свідчить про те, що під постійним місцем проживанням спадкоємця із спадкодавцем розуміється як факт безпосереднього проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент його смерті, так і факт наявності у спадкоємця на момент смерті спадкодавця зареєстрованого у передбаченому законом порядку права на постійне проживання з останнім за однією адресою.

Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.

Відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем та оцінені судом.

Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 10 січня 2019 року в справі № 484/747/17, від 07 червня 2022 року у справі № 175/4514/20.

Відповідно до п.2постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів.

Згідно пункту 23 вказаної постанови, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою саме про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Виходячи із положень ч.3ст.1268 ЦК України, проживання повинно бути постійним, тобто носити тривалий характер, і не припинитися перед смертю спадкодавця, що є передумовою прийняття спадщини, якщо спадкоємець не відмовився від спадщини.

Факт, про встановлення якого просить ОСОБА_1 , має для неї юридичне значення, оскільки це є підставою для реалізації нею своїх прав, як спадкоємця.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно дост.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як вбачається з акту № 99 від 05.03.2025 року, складеного Житлово-Будівельним Кооперативом №19 ОСОБА_6 проживала за адресою АДРЕСА_2 з 2013 року без реєстрації із своєю донькою ОСОБА_1 . (а.с.18)

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, свідків, суд приходить до висновку про доведеність того , що ОСОБА_1 постійно проживала з ОСОБА_6 , по день смерті останньої.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про задоволення позову, оскільки встановлення цього факту породжує для позивача юридичні наслідки.

Керуючись ст.ст. 9, 10, 12, 13, 258-259, 264, 265, 268, 315, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, зокрема те, що ОСОБА_1 постійно проживала однією сім`єю з ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_2 , по час смерті останньої.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Н.М.Танасійчук