Провадження 2-о/337/119/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2025 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді Сидорової М.В.,

за участю секретаря Коваленко В.С.,

представника заінтересованої особи Бежанової А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

09.04.2025 до суду через систему «Електронний суд» надійшла вказана заява ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Садиленко О.Л., яку мотивує тим, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився та постійно проживає на території України. 29.08.1987 ОСОБА_1 отримав паспорт громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року. Після здобуття Україною незалежності, ОСОБА_1 паспорт громадянина України зразка 1996 року, не отримував через юридичну необізнаність. Разом із тим, паспорт, який був виданий 29.08.1987, у нього у 2001 році був викрадений. У 2024 році ОСОБА_2 був мобілізований до лав Збройних Сил України, де під час несення служби отримав бойове поранення, внаслідок чого втратив ногу. Станом на теперішній час ОСОБА_1 не має можливості скористатися жодними пільгами від України і навіть оформити статус учасника бойових дій, оскільки не має паспортного документа, що підтверджує факт належності до громадянства України. При цьому, згідно із чинним законодавством України, для встановлення належності до громадянства України, що є обов`язковою передумовою для видачі паспортного документу, заявнику необхідно надати, зокрема, судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991.

Просить встановити факт постійного його проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Ухвалою суду від 10.04.2025 вказану заяву ОСОБА_1 прийнято до судового розгляду та у справі відкрито окреме провадження, призначено судове засідання з викликом учасників справи.

17.04.2025 до суду через систему «Електронний суд» від представника заінтересованої особи Управління ДМС України в Запорізькій області надійшли письмові пояснення, в яких зазначено, що враховуючи наявні у справі докази, що підтверджують юридичний факт, Управління ДМС України в Запорізькій області не заперечує проти встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 на території України станом на 24.08.1991.

Заявник ОСОБА_1 та його представник адвокат Садиленко О.Л. в судове засідання не прибули, від представника заявника надійшла заява про розгляд справи у відсутність заявника та його представника, заявлені вимоги підтримав.

Суд вважає можливим розглядати справу у відсутність заявника та його представника.

Представник заінтересованої особи Управління ДМС України в Запорізькій області Бежанова А.І. в судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечувала з підстав, викладених у раніше поданих письмових поясненнях.

Суд, вислухавши думку представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до ст.15, 16 ЦК України, ст.4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд встановив, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Запоріжжі Запорізької області, про що свідчить копія свідоцтва про народження, видане 18.03.2008 Заводським відділом РАЦС Запорізького міського управління юстиції, актовий запис про народження №472 від 07.05.1971 (арк.13).

Згідно з інформацією, яка міститься у довідці Запорізької гімназії №24 ЗМР від 26.02.2025 №32, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчався в середній школі №24 м. Запоріжжя з 1978 р. по 1986 р., закінчив 8 класів та отримав неповну загальну середню освіту. Середня шкода №24 у 1995 році змінила назву на Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №24, а в подальшому у 2022 році змінила назву на Запорізьку гімназію №24 ЗМР (арк.13 зворот).

Згідно з архівною довідкою, наданою ВСП «Запорізький металургійний фаховий коледж Запорізького національного університету» від 26.02.2025 №08-15/17, ОСОБА_1 , 1971 р.н., навчався у Запорізькому металургійному технікуму ім.А.М.Кузьміна на денному відділенні за спеціальністю 0402 «Виробництво сталі» з 01.09.1986 (наказ про зарахування студенів від 28.07.1986 №327) по 30.06.1990 (наказ про випуск студентів від 27.06.1990 №280) та отримав диплом НОМЕР_1 від 30.06.1990. Додатково повідомлено, що згідно з постановою КМУ від 29.05.1997 №526 Запорізький металургійний технікум ім. А.М.Кузьміна було ліквідовано та на його базі створено Металургійний технікум Запорізької державної інженерної академії. Згідно з наказом Запорізької державної інженерної академії від 14.09.2007 №378-1 Металургійний технікум ЗДІА перейменований у Запорізький металургійний коледж Запорізької державної інженерної академії. Згідно наказу Міністерства освіти і науки України від 29.10.2018 №1169 та наказу від 07.12.2018 №1359 Запорізький металургійний коледж Запорізької державної інженерної академії з 01.01.2019 реорганізований у Запорізький металургійний коледж Запорізького національного університету. Згідно наказу Міністерства освіти і науки України від 22.05.2020 №678 та наказу Запорізького національного університету від 27.05.2020 №238, Запорізький металургійний коледж Запорізького національного університету з 01.07.2020 перейменований у Відокремлений структурний підрозділ «Запорізький металургійний фаховий коледж Запорізького національного університету» (арк.14-17).

Також встановлено, що 29.08.1987 Ленінським РВВС м. Запоріжжя ОСОБА_1 був виданий паспорт громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року серії НОМЕР_2 , що підтверджується листом Управління ДМС України в Запорізькій області від 27.02.2025 №2301.2-1870/23.1-25, до якого долучена копія заяви ОСОБА_1 про видачу паспорта (арк.18-19).

Крім того судом встановлено, що ОСОБА_1 30.09.1995 у м. Запоріжжі зареєстрував шлюб з ОСОБА_3 , 1977 р.н., що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюбу від 13.03.2025. Вказаний документ також має посилання на паспортний документ ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 та місце проживання ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 . Шлюб розірвано 22.02.2005 на підставі рішення Хортицького суду м. Запоріжжя №2-2517 від 13.10.99р. (арк.20-22).

09.02.2001 ОСОБА_1 звернувся до Хортицького РВ ЗМУ із заявою про викрадення у нього 06.02.2001 документів, у тому числі паспорта. Постановою ДІМ Хортицького РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області від 14.02.2001 у порушенні кримінальної справи за вказаним фактом відмовлено. Копія цієї постанови 20.02.2001 направлена ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 (арк.22 зворот - 23).

11.09.2003 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований у Державному реєстрі фізичних осіб платників податків, РНОКПП НОМЕР_3 (арк.23 зворот).

Згідно з інформацією, яка міститься у виписці з домової книги, наданої головою правління ОСББ «Крилатий», ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримав прописку за адресою: АДРЕСА_1 по досягненню 16 років (запис №302) 20.08.1987, НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 29.08.1987 (кн.№4 №19). Знятий з реєстрації за рішенням суду 25.11.2006 (арк.24).

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09.10.2006 у справі №2-2160/2006р., зобов`язано відділ громадянства та міграції, реєстрації фізичних осіб Хортицького РВ ЗДУ УМВС України в Запорізькій області зняти з реєстрації ОСОБА_1 та неповнолітню ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_2 . Зі змісту рішення вбачається, що ОСОБА_1 не проживав у вказаній квартирі з вересня 1995 року (арк.25).

В матеріалах справи також міститься довідка, видана Дільничним офіцером поліції ВП №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області Микити Жмур щодо особи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 (арк.26) та голови ОСББ «Крилатий» від 18.03.2025 про фактичне місце проживання ОСОБА_1 , 1971 р.н., за адресою: АДРЕСА_1 (арк.26 зворот).

Також судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у червні 2024 році був мобілізований до лав Збройних Сил України, у період з 28.07.2024 по 05.08.2024, з 08.08.2024 по 23.11.2024 брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, 24.11.2024 отримав поранення та відповідно до довідки ВЛК відносно нього 03.01.2025 проведено медичний огляд та встановлено, що отримана 24.11.2024 тяжка травма пов`язана із захистом Батьківщини (арк.27-31).

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, закон передбачає можливість встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться і факти постійного проживання на території України, що можуть мати значення для виникнення права особи на набуття громадянства України.

Згідно з п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Особи, зазначені у п. 1 ч. 1 цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, з 13 листопада 1991 року (ч. 2 ст. 3 Закону України «Про громадянство України»).

Встановлення факту постійного проживання на території України є підставою для оформлення належності до громадянства України.

Юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України особи, дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності Законом України від 08 жовтня 1991 року № 1636-ХІІ «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року).

Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до ст. 293 ЦПК України та ст. 3 Закону України «Про громадянство України» і залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України за станом на 13 листопада 1991 року.

У ст. 8 Закону України «Про громадянство України» передбачено порядок набуття громадянства України за територіальним походженням, згідно з яким особа (іноземець або особа без громадянства), яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), а також її неповнолітні діти мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням.

Указом Президента України № 215 від 27.03.2001, в редакції Указу Президента України № 588/2006 від 27.06.2006, затверджений Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі - Порядок).

Згідно з підпунктом «а» п. 7 Порядку, встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

Одним із документів для встановлення належності до громадянства України відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», що подає особа, яка станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, є судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року (підпункт «в» п. 8 Порядку).

Тобто у таких випадках одним із необхідних документів на підтвердження обставини постійного проживання на території України на зазначену дату може бути рішення суду.

П. 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Отже, відповідно до Закону України «Про громадянство України» і Порядку для набуття громадянства України заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження його на території України чи постійне проживання на ній чи підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду.

Ураховуючи зазначене, належність до громадянства України встановлюється на підставі ст. 3 Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час та такий факт підлягає встановленню на підставі судового рішення.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 24 лютого 2021 року в справі № 522/20494/18, від 04 квітня 2021 року у справі 523/14707/19.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 25.03.2024 року справа №161/9609/22 дійшов висновку про те, що:

якщо метою особи, яка звертається до суду для встановлення юридичного факту, є встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 2 статті 3 Закону України "Про громадянство України" предметом судового розгляду може бути заява такої особи про встановлення факту її проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або станом на 13 листопада 1991 року;

у разі коли метою особи, яка звертається до суду для встановлення юридичного факту, є оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням, предметом судового розгляду може бути заява такої особи про встановлення факту її проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року;

встановлення юридичного факту проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року не має юридичного значення у такому випадку.

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту його постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 з метою встановлення належності до громадянства України.

Вказаний факт підлягає встановленню на підставі ст.293 ЦПК України та ст.3 Закону України «Про громадянство України» та підтверджується наданими суду письмовими доказами копією свідоцтва про народження заявника, інформаційними довідками про навчання, копією форми 1 заяви ОСОБА_1 про видачу у 1987 році паспорта громадянина колишнього СРСР, копією постанови Хортицького РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області від 14.02.2001 про відмову у порушенні кримінального провадження у зв`язку з викраденням паспорту у заявника та супровідним листом від 20.02.2001, випискою з домової книги ОСББ «Крилатий» про реєстрацію заявника та зняття його з реєстрації, повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 13.03.2025, довідкою ДОП ВП №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, довідкою ОСББ «Крилатий» від 18.03.2025 про фактичне проживання заявника.

Зазначені докази суд вважає належними та допустимими, вони узгоджуються між собою, тому суд приймає їх за основу при постановленні даного рішення. Доказів, які б спростовували факт, про встановлення якого просить заявник, суду не надано.

Факт, про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення, оскільки від нього залежить встановлення належності до громадянства України, отримання паспорта громадянина України. Встановити цей факт в позасудовому порядку він не має можливості. Спір про право в даному випадку суд не вбачає.

На підставі вищевикладеного, вказану заяву слід задовольнити повністю.

Керуючись ст.2, 4, 5, 76-82, 89, 259, 263-265, 293, 315 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про сторін (учасників справи):

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа: Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області, , місцезнаходження: м.Запоріжжя, вул. Незалежної України, буд.90.

Повний текст рішення складено 08 травня 2025 року.

Суддя М.В. Сидорова