Справа № 357/1024/25
Провадження № 2/375/577/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2025 року селище Рокитне

Рокитнянський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Банах-Кокус О.В.,

за участю секретаря судових засідань Потапенко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін заяву відповідача ОСОБА_1 про закриття провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

В січні 2025 року позивач, в особі свого представника ОСОБА_2 , звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову вказувало про те, що 31 грудня 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Качай Гроші» (далі ТОВ «Качай Гроші») та ОСОБА_1 уклали договір кредитної лінії № 00-10776536 у формі електронного документа з використанням електронного підпису.

За умовами договору кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії, у розмірі 7700,00 на умовах передбачених договором, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування ними та виконати інші обов`язки передбачені договором.

Відповідно до п. 1.5. Кркдитного договору, за надання кредиту, позичальник зобов`язується сплатити Кредитодавцю комісію у розмірі 770,00 грн.

31.12.2023 ТОВ «Качай Гроші» ініціювало переказ коштів згідно договору № 00-10776536 від 31.12.2023 безготівковим зарахуванням через компанію ТОВ «Платежі Онлайн» на платіжну картку № НОМЕР_1 , що в свою чергу свідчить доказом того, щзо відповідач прийняв пропозицію кредитодавця.

22 січня 2024 року ТОВ «Качай Гроші» і ТОВ «Макс Кредит» уклали договір факторингу № 22-01/2024, відповідно до умов якого ТОВ «Макс Кредит» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором кредитної лінії № 00-10776536 від 31 грудня 2023 року на загальну суму 9532,60 грн.

16 серпня 2024 року між ТОВ «Макс Кредит» і ТОВ «ФК «Ейс» укладено договір факторингу № 16082024-МК/ЕЙС, відповідно до умов якого позивач набув право вимоги до ОСОБА_1 за договором кредитної лінії № 00-10776536 від 31 грудня 2023 року на загальну суму 42103,60 грн.

Вважаючи себе кредитором за вказаним договором кредитної лінії ТОВ «ФК «Ейс» просило суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 42103,60 грн, з яких заборгованість за кредитом 8470,00 грн, заборгованість за процентами за користування кредитом 33633,60 грн та просили стягнути судові витрати, пов`язані з розглядом справи.

Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників

17 лютого 2025 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області справу надіслано за підсудністю для розгляду до Рокитнянського районного суду Київської області.

11 березня 2025 року справа надійшла до Рокитнянського районного суду Київської області.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу розподілено судді Банах-Кокус О.В.

Ухвалою судді Рокитнянського районного суду Київської області від 11 квітня 2025року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначеного за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В позові міститься клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, в якому зазначено, що проти ухвалення заочного рішення позивач не заперечує.

Відповідач у судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про закриття провадження у справі на підставі пункту першого частини першої статті 255 ЦПК України у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Клопотання мотивовано тим, що ухвалою Господарського суду Київської області від 26 серпня 2024 року відкрито провадження у справі № 911/1310/24 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 , тому вимога ТОВ «ФК «Ейс» про стягнення заборгованості, яка заявлена в цій справі, відповідно до частини першої статті 7 Кодексу України з питань банкрутства (далі КУзПБ) підлягає вирішенню господарським судом в межах справи про банкрутство.

Встановлені судом фактичні обставини справи

Судом встановлено, що 31 грудня 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Качай Гроші» (далі ТОВ «Качай Гроші») та ОСОБА_1 уклали договір кредитної лінії № 00-10776536 у формі електронного документа з використанням електронного підпису.

За умовами договору ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 7700,00 грн шляхом перерахування суми на картку, строком кредитування 240 днів до 27 серпня 2024 року. Договором встановлено сплату: комісії у розмірі 10% від суми кредиту, що становить 770 грн; зниженої процентної ставки в розмірі 0,6% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, яка застосовується виключно в межах строку користування кредитом, зазначеного в пункті 1.3.1 договору, але не більше 30 днів користування кредитом; стандартної процентної ставки, що складає 3% від суми кредиту за кожен день користування кредитом і застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.3 договору, за виключенням строку застосування зниженої процентної ставки.

ОСОБА_1 належним чином не виконував зобов`язання за договором кредитної лінії, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 42103,60 грн, з яких заборгованість за кредитом 8470,00 грн, заборгованість за процентами за користування кредитом 33633,60 грн.

22 січня 2024 року між ТОВ «Качай Гроші» і ТОВ «Макс Кредит» укладено договір факторингу № 22-01/2024, відповідно до умов якого ТОВ «Макс Кредит» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором кредитної лінії № 00-10776536 від 31 грудня 2023 року у розмірі 9532,6 грн, з яких заборгованість за кредитом 8470,00грн, заборгованість за процентами за користування кредитом 1062,6 грн.

16 серпня 2024 року між ТОВ «Макс Кредит» і ТОВ «ФК «Ейс» укладено договір факторингу № 16082024-МК/ЕЙС, відповідно до умов якого позивач набув право вимоги до ОСОБА_1 за договором кредитної лінії № 00-10776536 від 31 грудня 2023 року у розмірі 42103,60 грн, з яких заборгованість за кредитом 8470,00 грн, заборгованість за процентами за користування кредитом 33633,60 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 26 серпня 2024 року відкрито провадження у справі № 911/1310/24 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ).

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Вивчивши матеріали цивільної справи та надавши оцінку поданим доказам, суд виходить з наступного.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» містить таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Господарський суд Київської області ухвалою від 26 серпня 2024 року, тобто до пред`явлення позову та ухвалення судом рішення в цій справі, відкрив провадження у справі № 911/1310/24 про неплатоспроможність (банкрутство) фізичної особи ОСОБА_1 , запровадив процедуру реструктуризації боргів боржника та ввів мораторій на задоволення вимог кредиторів.

У статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне, а по-друге - суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

У порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Відповідно до частин першої та другої статті 7 КУзПБ спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими ГПК України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника. Заяви (позовні заяви) учасників провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) або інших осіб у спорах, стороною в яких є боржник, розглядаються в межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно з частиною третьою статті 7 КУзПБ матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо спорів, зазначених у частині другій цієї статті, провадження в якій відкрито до або після відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), за ініціативою учасника справи або суду невідкладно, але не пізніше п`яти робочих днів, надсилаються до господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), який розглядає спір по суті в межах цієї справи.

Отже, розгляд усіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і лише господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи.

Подібний висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15січня 2020 року у справі № 607/6254/15-ц (провадження № 14-404цс19), від 18 лютого 2020 року у справі № 918/335/17 (провадження № 12-160гс19), у постановах Верховного Суду від 30 січня 2020 року у справі № 921/557/15-г/10, від 6 лютого 2020 року у справі №910/1116/18, від 12 січня 2021 року у справі №334/5073/19 (провадження № 61-20972св19).

Визначення юрисдикційності усіх майнових спорів господарському суду, який порушив справу про банкрутство, має на меті як усунення правової невизначеності, так і захист прав кредитора, який може, за умови своєчасного звернення, реалізувати свої права і отримати задоволення своїх вимог та дотримання прав боржника щодо визначення обсягу кредиторської заборгованості та черговості її погашення.

ЦПК України передбачає ситуації, коли таке провадження не могло бути закінчене у цивільному порядку.

У постановах від 15 травня 2019 у справі № 289/2217/17, від 12 червня 2019 року у справі №289/233/18 (провадження № 14-178цс19), від 19 червня 2019 року у справах № 289/718/18 (провадження № 14-126цс19) і № 289/2210/17 (провадження № 14-129цс19) Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що визначення юрисдикційності усіх майнових спорів господарському суду, який порушив справу про банкрутство, має на меті як усунення правової невизначеності, так і захист прав кредитора, який може за умови своєчасного звернення реалізувати свої права й отримати задоволення своїх вимог. Таким чином, зокрема, розгляд усіх майнових спорів, стороною в яких є боржник, з дня введення в дію КУзПБ має відбуватися господарським судом у межах справи про банкрутство, яку такий суд розглядає. До того ж, вирішуючи питання про необхідність розгляду спору, стороною якого є особа, щодо якої відкрито провадження у справі про банкрутство, суди мають не тільки керуватися тим, чи підлягають такі вимоги вартісній оцінці з урахуванням положень статті 163 ГПК України, а також надати оцінку змісту заявлених вимог та порушеного права або інтересу, на захист якого такий позов подано.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 червня 2021 року у справі № 916/585/18 (916/1051/20) (провадження № 12-14гс21) зазначено, що якщо наслідком задоволення вимоги, заявленої у справі, стороною якої є особа, щодо якої відкрито провадження у справі про банкрутство, може бути зміна розміру або складу ліквідаційної маси боржника, таку справу слід розглядати у межах справи про банкрутство на підставі статті 7 КУзПБ, а спір є майновим у розумінні положень цього Кодексу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 905/2030/19 (905/1159/20) (провадження № 12-92гс20) зазначено, що, визначаючи юрисдикційність спорів з майновими вимогами боржника та до боржника, щодо якого здійснюється процедура банкрутства, Велика Палата Верховного Суду уже неодноразово зазначала про необхідність розгляду спорів між боржником та іншими суб`єктами (як органами, наділеними владними повноваженнями, так і суб`єктами приватноправових відносин) щодо майна боржника в межах процедури банкрутства.

Предметом позову у цій справі є вимоги ТОВ «ФК «Ейс» про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , стосовно якого господарський суд порушив справу про неплатоспроможність (банкрутство) та запровадив процедуру погашення боргів боржника, яка наразі не завершена.

Системний аналіз положень законодавства про банкрутство дає підстави для висновку, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми КУзПБ мають пріоритет у застосуванні під час розгляду справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України.

Норми КУзПБ передбачають концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Отже, позов у цій справі відповідає ознакам спору, який підлягає розгляду в порядку господарського судочинства господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, згідно з наведеними вище приписами ГПК України.

У постанові від 15 січня 2020 року у справі № 607/6254/15-ц (провадження № 14-404цс19) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що законодавець захищає не лише права банкрута, а й права інших осіб, які мають вимоги до банкрута. Захист таких осіб полягає у тому, що інші суди, незалежно від юрисдикції, які розглядали справи, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, після відкриття провадження в інших справах не закривають таке провадження, а передають справу до належного суду для розгляду по суті. При цьому таким належним судом є виключно суд господарської юрисдикції, який відкрив справу про банкрутство позивача або відповідача.

Урегулювання процедури розгляду спорів до позивача або відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, встановлює зрозумілу і справедливу процедуру закінчення розгляду справи належним судом, дотримання принципу визначення юрисдикції та підсудності справ одному господарському суду, який акумулює усі майнові спори, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство.

Отже, спір, який виник між сторонами у цій справі, не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а належить до господарської юрисдикції. При цьому необхідності закриття провадження у справі немає, оскільки зазначені дії можуть призвести до створення перешкод позивачу у доступі до правосуддя та унеможливити захист його прав у господарському процесі у повному обсязі з урахуванням визначених строків звернення, встановлених статтею 45 КУзПБ.

Аналогічних по суті висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд у постановах від 26 жовтня 2022 року у справі № 753/4673/21 (провадження № 61-6170св22), від 14 червня 2023 року у справі № 643/8813/21 (провадження № 61-3453св23), від 10 квітня 2024 року у справі № 187/1079/15 (провадження № 61-6125св23) та від 27 листопада 2024 року у справі № 761/21023/20 (провадження № 61-14318св23).

За таких обставин у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у справі необхідно відмовити, а справу передати до Господарського суду Київської області для розгляду по суті.

На підставі викладеного та керуючись вимогами статей 2, 4, 31, 260- 261, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі.

Справу № 357/1024/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, передати за підсудністю до Господарського суду Київської області (01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, 16/108), на розгляді якого перебуває справа №911/1310/24 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду в порядку статті 355 ЦПК України.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Олена БАНАХ-КОКУС