Справа № 946/2217/24
Провадження № 2/946/1425/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 травня 2025 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
в складі: головуючого судді Присакар О.Я.,
за участю: секретаря судового засідання Воронової В.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла в загальному порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, про визнання права власності на спадкове майно, -
19 березня 2024 року позивачі звернулись до суду з позовними вимогами, якими просять визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на 9/40 часток житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на 9/40 часток житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Свої вимоги позивачі мотивують тим, що письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Арнаут О.В №625/02-14 від 19 грудня 2023 року їм було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки частина спадкового майна, а саме житловий будинок літ. «Л» побудований без дозвільних документів.
Представник позивачів в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, заяв про відкладення справи або слухання справи за його відсутністю не направляв. Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності представника відповідача.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 належить 9/20 часток житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу за №2-1269, посвідченого 14 квітня 1982 року Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, що також підтверджено Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №369849462 від 14 березня 2024 року.
Згідно довідки №1712, виданої 08 грудня 2023 року КП «Ізмаїльське МБТІ» зазначено, що до об`єкту нерухомості входить: літ. «Б» - житловий будинок , літ. «Л» - житловий будинок, літ. «Ж» - сарай, літ. «К» - літня кухня, №1-7 надвірні споруди; літ. «А» - житловий будинок та літ. «Е» - житловий будинок зруйновані. Житловий будинок літ. «Л» побудований без дозвільних документів.
Таким чином, самовільно збудовані споруди, позначені в плані літ. «Л» в спадкове майно не входять і до спадщини не переходять.
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 12 квітня 1996 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ізмаїльської міської Ради народних депутатів Одеської області, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз`яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.
Згідно ч. 1, 2 ст. 524 ЦК УРСР 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.
Згідно витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 77095009 від 25 травня 2024 року, наданого Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 відсутня.
Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) після смерті ОСОБА_4 являється:
- донька ОСОБА_3 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 16 листопада 1954 року Ізмаїльським міським бюро ЗАГС та довідкою №33/02-65, виданою 08 лютого 2007 року відділом РАЦС по м. Ізмаїл, згідно якої ОСОБА_5 після укладення шлюбу 09 листопада 1975 року змінила прізвище на « ОСОБА_6 ».
Згідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.
Відповідно п. 1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року - визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.
Відповідно до ст. 549 ЦК Української РСР 1963 року, який діяв станом на 2003 рік, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року № 18/5, в редакції, яка діяла станом на 2003 рік, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним.
Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_3 вступила у володіння спадковим майном, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується будинковою книгою на вищезазначений житловий будинок, тобто вважається такою, яка прийняла спадщину.
Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 05 серпня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Після смерті ОСОБА_3 згідно ст. 1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно.
Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно ст. 1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Згідно Інформаційної довідки зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 47238227 від 28 березня 2017 року, наданого приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Арнаут О.В., інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутня.
Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_3 являються:
- син ОСОБА_1 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , виданим 24 серпня 1987 року Ізмаїльським міським бюро ЗАГС;
- донька ОСОБА_2 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 , виданим 08 грудня 1977 року Ізмаїльським міським бюро ЗАГС, свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_6 , виданим 23 липня 1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ізмаїльської міської Ради народних депутатів Одеської області, згідно якого ОСОБА_7 23 липня 1999 року після укладення шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_8 »; свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_7 , виданим 22 червня 2009 року виконкомом Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області, згідного якого ОСОБА_9 після укладення шлюбу 22 червня 2009 року змінила прізвище на « ОСОБА_2 ».
Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
На підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.
В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_1 на час відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджено відповідною будинковою книгою, тобто вважається таким, який фактично прийняв спадщину.
Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 у встановлений законом строк звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом, тобто вважається такою, що фактично прийняла спадщину (спадкова справа № 35/2017).
Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Арнаут О.В №625/02-14 від 19 грудня 2023 року їм було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки частина спадкового майна, а саме житловий будинок літ. «Л» побудований без дозвільних документів.
Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.
Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивачів неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачами вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивачів на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позовні вимоги в частині визнання за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на 9/40 часток житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; та за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на 9/40 часток житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
При цьому не підлягають задоволенню позовні вимоги позивачів в частині визнання права власності на самовільно збудовані споруди.
Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 133, 141, 259, 263-265 ЦПК України, ст. 525, 529, 549 ЦК УРСР (1963 року), ст. ст. 16, 316, 328, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд, -
Визнати за ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_8 ) в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на 9/40 часток житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням самовільно збудованих споруд.
Визнати за ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_9 ) в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на 9/40 часток житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням самовільно збудованих споруд.
У задоволенні решти вимог позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через суд першої інстанції, з урахуванням положень п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 08 травня 2025 року.

Суддя: О.Я.Присакар