Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер №943/2503/24

Провадження № 2/943/431/2025

12 травня 2025 року м. Буськ

Буський районний суд Львівської області

в складі:головуючого-судді Журибіда Б. М.

при секретарі Гута О.С.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Буську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до Красненської селищної ради Золочівського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно, -

встановив:

Представник позивачки ОСОБА_3 звернулася в суд в інтересах ОСОБА_4 з означеним позовом, покликаючись на те, що після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилась спадщина, що складається із права на завершення приватизації та реєстрації права власності земельної ділянки площею 0,57 га, для ведення особистого підсобного господарства, що розташована на території Красненської селищної ради Золочівського району Львівської області (колишньої Балучинської сільської ради). ОСОБА_5 20 червня2001 року склала заповіт, за яким заповіла все своє майно в користь доньки ОСОБА_6 та сина ОСОБА_7 , останні спадкових прав не оформили, оскільки померли. Після смерті останніх право на спадщину мала матір позивачки ОСОБА_8 , яка своїх спадкових прав не оформила, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Буського районного суду від 03.11.2017 року підтверджується, що позивачка є спадкоємцем по закону до даного майна, фактично частково прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5 , здійснє постійний догляд та несе витрати по утриманню спадкового майна. Однак не може юридично оформити прийняття спадщини, оскільки до нотаріуса не зверталась у видачі свідоцтва про право на спадщину для оформлення своїх спадкових прав, через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на земельну ділянку. Оскільки ОСОБА_5 за життя не виготовиа правовстановлюючі документи на земельну ділянку. Тому просить суд визнати за нею право власності на означене спадкове майно.

Позивачка ОСОБА_4 , представник ОСОБА_3 до початку підготовчого судового засідання, подали заяву з проханням справу слухати у відсутності позивачки та представника, позовні вимоги підтримують в повному об`ємі, просять позов задовольнити.

Представник відповідача також подав заяву з проханням справу слухати у їх відсутності, заперечень щодо такого, не подали.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши інші докази, зібрані в справі, суд приходить до висновку про доцільність позову, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст.12 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Свідоцтвом серії НОМЕР_1 , виданим Балучинською сільською радою Буського району Львівської області від 11.07.2001 року підтверджується факт смерті ОСОБА_5 , про що зроблено актовий запис № 6.

Після її смерті відкрилась спадщина, що складається із права на завершення приватизації та реєстрації права власності земельної ділянки площею 0,57 га, для ведення особистого підсобного господарства, що розташована на території Красненської селищної ради Золочівського району Львівської області (колишньої Балучинської сільської ради).

Право приватної власності на дану земельну ділянку площею 0,57 га ОСОБА_5 підтверджується Архівним витягом виданим Буською РДА № 674 від 10.10.2017 року на підставі ухвали Балучинської сільської ради народних депутатів Буського району Львівської області від 07.07.1993 року про приватизацію земельних ділянок, що знаходяться в користуванні громадян Балучинської сільської ради народних депутатів, яким передано безоплатну у приватну власність земельну ділянку площею 0,57 га ОСОБА_5 ..

Судом встановлено, що згідно дублікату заповіту спадкодавець ОСОБА_5 за життя, а саме 20 червня 2001 року склала заповіт, який був посвідчений секретарем Балучинської сільської ради за реєстровим № 31, за яким все своє майно заповіла доньці ОСОБА_6 та синові ОСОБА_7 . Останні не прийнявши спадщину, померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 видане Виконавчим комітетом Красненської селищної ради Буського району Львівської області від 01.01.2014 року, про що зроблено актовий запис № 1 та ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 видане Виконавчим комітетом Балучинської сільської ради Буського району Львівської області від 17.09.2013 року, про що зроблено актовий запис № 08.

Після смерті ОСОБА_7 та ОСОБА_6 право на спадщину мала матір позивачки ОСОБА_8 , яка своїх спадкових прав не оформила, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 видане Красненською селищною радою Золочівського району Львівської області від 13.12.2021 року, про що зроблено актовий запис № 84.

Таким чином, позивачка є єдиною спадкоємицею до майна після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 , має право на спадщину після її смерті за законом.

ОСОБА_8 доводиться матір`ю позивачки, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 , виданим 03 травня 1989 року, про що зроблено актовий запис № 7.

З Витягу з ДРАЦС № 4 від 13.06.2024 року, актовий запис № 117, підтверджується факт, що позивача після реєстрації шлюбу змінила прізвище з « ОСОБА_9 » на « ОСОБА_10 ».

З свідоцтва про народження мати позивачки ОСОБА_8 серії НОМЕР_6 , виданим 20 лютого 1970 року, про що зроблено актовий запис № 2, підтверджується, що її батько є ОСОБА_7 .

Архівною довідкою виданою ЦДІАЛ України м.Львів від 23.10.2024 року № Г-325, підтверджується, що ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , та його матір`ю є ОСОБА_5 .

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, тобто до набрання чинності ЦК України, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР від 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються Кодексом УРСР.

Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Суд приходить до переконання, що позивачка фактично частково прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5 , вступила у володіння і розпорядження спадковим майном, що підтверджується рішенням Буського районного суду від 03.11.2017 року, що позивачка є спадкоємцем по закону до даного майна.

Інших першочергових спадкоємців, які б претендували на дане майно, судом не встановлено і у суду немає повноваження щодо збирання доказів по справі, лише оцінка наявних у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов?язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України входять усі права та обов?язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельні ділянки переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням їх цільового призначення. Реалізувати своє законне право спадкування на спадкове майно в позасудовому порядку позивач не може, так як відсутній оригінал державного акту на право приватної власності на землю у зв`язку з його втратою.

Відповідно до п. «г», ч.1, ст. 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі - прийняття спадщини.

Згідно ст.131 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі спадкування.

Відповідно до ст. 125 3К України право власності на земельну ділянку, а тако право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а тако право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власнос без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується:

- цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою;

- свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1, 2 ст. 126 3К України).

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку.

Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано, то право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п.1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України.

Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 3К України, проте, розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування, а саме: права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім?я спадкоємця.

На підставі абз. 2 п. 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМ України від 26.12.1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність на підставі Закону України від 14.09.2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу Х доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16.09.2008 року № 509-VI).

Отже, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМ України від 26.12.1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (ч. 3 ст. 116 ЗК України).

В пункті 3.5. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз?яснено, що якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім?я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 року у справі № 350/67/15-ц, та Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17.04.2019 року у справі № 723/1061/17 про можливість визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зістаттею 125 3К України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім?я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Обставин, які б спростовували твердження позивачки в позовній заяві, суд не знаходить, тому кладе їх в основу рішення.

Враховуючи вище викладене, те що відповідач позов визнає, на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позивачка набула права власності на спадкове майно на законних підставах, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 12, 13, 141, 200, 247, 258-259, 264, 265, 354 ЦПК України, ст.ст. 524-526, 527, 549 ЦК УРСР, суд

ухвалив :

Позов задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_7 , жителькою с. Русилів Золочівського району Львівської області, право власності на спадкове майно, а саме:

- право на завершення приватизації та реєстрації права власності відповідно до Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» на земельну ділянку площею 0,57 га, для ведення особистого підсобного господарства, що розташована на території Красненської селищної ради Золочівського району Львівської області (колишньої Балучинської сільської ради),в порядку спадкування по закону, після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в цей же строк з дня його отримання.

Суддя: Б. М. Журибіда