Провадження № 2/161/676/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2025 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Антіпової Т.А.,

при секретарі судового засідання Семеновій І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду м. Луцька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про стягнення невиплачених коштів,-

В С Т А Н О В И В:

14 листопада 2024 років ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на користь позивача, в порядку спадкування неодержану за життя його спадкодавцем ОСОБА_2 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 , суму додаткової пенсії, відповідно до ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 20086,71 гривень відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом №699, виданого 03.10.2024 року державним нотаріусом Маневицької державної нотаріальної контори.

Позов обґрунтовує тим, що його матір, ОСОБА_2 , 1960 року народження, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_1 є сином померлої ОСОБА_2 та спадкоємцем першої черги.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 31.10.2023 року у справі № 140/29333/23 зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області здійснити ОСОБА_2 з 09.08.2023 нарахування та виплату підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XІІ, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із Законом про Державний бюджет на відповідний рік)

На виконання зазначеного рішення суду Головним управлінням пенсійного фонду України у Волинській області матері ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , було здійснено нарахування додаткової пенсії на загальну суму 20086,71 гривень, які вона до дня смерті не встигла отримати.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, до якої серед іншого входить сума нарахованої додаткової пенсії відповідно до рішення Волинського окружного адміністративного суду від 31.10.2023 року у справі 140/29333/23 в розмірі 20086,71 гривень.

За життя ОСОБА_2 заповіт не складався. У встановлений законом строк позивач подав до Маневицької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

03.10.2024 року державним нотаріусом Маневицької державної нотаріальної контори позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за законом № 699, а саме на грошову суму, нарахованої відповідно до рішення Волинського окружного адміністративного суду від 31.10.2023 року у справі 140/29333/23 в розмірі 20086,71 гривень.

Позивач до ГУ ПФУ у Волинській області подав заяву про виплату йому вказаних грошових коштів на основі виданого Свідоцтва про право на спадщину за законом.

ГУ ПФУ у Волинській області листом від 31.10.2024 року №14386-13380/М-02/8-0300/24 письмово відмовив ОСОБА_1 у виплаті, посилаючись на відсутність коштів.

Таким чином, відповідач відмовив позивачу у виплаті в порядку спадкування неодержаного за життя його спадкодавцем ОСОБА_2 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 , підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, визначеного статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року №796-XІІ в сумі 20086,71 гривень.

Вважаючи таку відмову відповідача протиправною, позивач просить суд стягнути з ГУ ПФУ у Волинській області на свою користь суму недоплаченої пенсії у розмірі 20086,71 гривень.

Відповідно до ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18.11.2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду в порядку загального позовного провадження (а.с. 19).

19.02.2025 року представником відповідача Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області було подано до суду додаткові пояснення у справі, зі змісту яких вбачається, що відповідач заперечує проти задоволення позову ОСОБА_1 про стягнення невиплачених коштів та вважає його таким, що не підлягає задоволенню. В обґрунтування своїх заперечень щодо позову останній зазначає, що станом на 01 лютого 2025 року до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області надійшло 50627 судових рішень у справах про пенсійне забезпечення громадян, фінансування яких здійснюється за окремою бюджетною програмою по погашенню заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду. Станом на 01 лютого 2025 року, з урахуванням виділених бюджетних асигнувань, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області погашено заборгованість за рішеннями судів, які набрали законної сили по 19 листопада 2020 року. З урахуванням наведеного заборгованість з виплат за рішеннями судів існує з об`єктивних причин (відсутність в достатній кількості асигнувань з Державного бюджету України) та її погашення не залежить від управлінських рішень керівника чи інших посадових осіб Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області. Ураховуючи вищезазначене, відсутні підстави для задоволення позову ОСОБА_1 про стягнення невиплачених коштів в порядку спадкування (а.с.35-39).

Ухвалою Луцького міськрайонного суд Волинської області від 20.02.2025 закрито підготовче провадження та призначено дану цивільну справу до судового розгляду по суті (а.с. 42).

В судове засідання позивач та представник відповідача не з`явились, були повідомлені про дату та час розгляду справи належним чином.

У зв`язку з вищенаведеним, на підставі пункті 1 частини третьої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши та дослідивши в сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір позивача - ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 14.12.2023 року (а.с.16).

За життя спадкодавця рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 31.10.2023 року у справі № 140/29333/23 зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області здійснити ОСОБА_2 з 09.08.2023 нарахування та виплату підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XІІ, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із Законом про Державний бюджет на відповідний рік).

На виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2023 року, ухваленого в справі № 140/29333/23, відповідачем ГУ ПФУ у Волинській області було проведено перерахунок пенсії, нарахування проведено за період з 09.08.2023 року по 31.12.2023 року (а.с.14-15).

Зазначені обставини представником відповідача були визнані в повному обсязі.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із ч. 1 та ч. 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу).

Статтями 1217, 1223 України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Як вбачається із копії свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 03 жовтня 2024 року державним нотаріусом Маневицької державної нотаріальної контори Волинської області Сахнік О.О., спадкоємцем майна ОСОБА_3 , 1960 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме - заборгованості по недоотриманій пенсії, що перебуває в ГУ ПФУ у Волинській області відповідно до рішення Волинського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2023 року, ухваленим в справі № 140/29333/23 в сумі 20086,71 гривень є її син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.12).

Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 78605726 від 03.10.2024 року, до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію видачі свідоцтва про право на спадщину, номер у Спадковому реєстрі 73076853, дата видачі свідоцтва - 03.10.2024 року, номер в реєстрі 699; спадкодавець ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ; спадкоємець ОСОБА_1 ; спадкове майно кошти (рухоме майно), грошова сума у розмірі 20086,71 грн. (а.с. 13).

Позивач до ГУ ПФУ у Волинській області подав заяву про виплату йому вказаних грошових коштів на основі виданого Свідоцтва про право на спадщину за законом.

ГУ ПФУ у Волинській області листом від 31.10.2024 року №14386-13380/М-02/8-0300/24 письмово відмовив ОСОБА_1 у виплаті, зазначаючи, що статтею 63 Закону № 796 передбачено, що фінансування витрат, пов`язаних реалізацією цього закону, здійснюється за рахунок коштів державного і місцевого бюджетів та інших джерел, не заборонених законодавством.

Згідно з частиною першою та другою статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Відповідно до пунктів 20 та 29 частини першої статті 116 Бюджетного кодексу України взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства. Нарахування проведено за період з 09.08.2023 по 31.12.2023 та внесено до Реєстру судових рішень для її погашення. Виплата нарахованих коштів буде здійснена в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету. Органи Пенсійного фонду України в своїй діяльності керуються нормами чинного законодавства. Відповідно до Закону України від 02 жовтня 1996 року № 393/96-ВР Про звернення громадян, у разі незгоди з наданою відповіддю, позивач має право на її оскарження в органах вищого рівня або у судовому порядку (а.с.14-15)

Відтак, суд вважає доведеним, що позивачу, ОСОБА_4 , як спадкоємцю після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , фактично відмовлено у виплаті нарахованої за життя його матері-пенсіонера суми пенсії, які їй як спадкодавцю за життя не були виплачені.

Також суд звертає увагу, що згідно додаткових пояснень на позовну заяву відповідачем зазначалося про існування заборгованості з виплат за рішеннями судів з об`єктивних причин, а саме відсутність в достатній кількості асигнувань з Державного бюджету України.

При цьому, представником відповідача в повному обсязі визнано та підтверджено, що спадкодавцю, ОСОБА_5 ,на виконання судового рішення в адміністративній справі № 140/29333/23 з 09.08.2023 року нараховано підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення у розмірі 20086,71 гривень.

Згідно із положеннями ст. 52 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Положення ч. 3 ст. 52 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 61 Закону № 2262-ХІІ також узгоджується зі змістом ст. 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Крім того, зміст вказаних норм узгоджується із положеннями ЗУ «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Отже, положення ч. ч. 2, 3 ст. 52 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», який визначає спеціальний правовий режим грошових коштів, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.

Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 23.09.2020 року у справі № 428/6685/19, від 30.01.2024 року у справі № 420/8604/21.

Крім того, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14.02.2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20) зазначив, що «тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що: цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини; право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом; право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати».

Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (постанова Верховного Суду від 16.06.2021 року у справі № 554/4741/19, постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18.04.2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 року у справі № 209/3085/20).

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування (ч. ч. 2, 4, 7 ст. 13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів»).

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (ч. 1 ст. 18 ЦПК України).

Тлумачення статті 1227 ЦК України, з урахуванням принципу розумності, свідчить, що невиконання рішення суду, яке ухвалено за життя спадкодавця та набрало законної сили, про зобов`язання пенсійного фонду здійснити перерахунок та виплату спадкодавцю пенсії, не позбавляє його спадкоємця (спадкоємців) можливості спадкувати право на отримання грошових сум пенсії. У розумінні положень ст. 1227 ЦК України ці суми вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю. Правопорядок не може допускати ситуації коли нівелюється законна сила судового рішення. Очевидно, що такий підхід дозволяє отримати результати, яких розум і справедливість могли б очікувати.

Відтак, після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , до ОСОБА_6 , який є позивачем по справі, як її спадкоємця, перейшло право на отримання нарахованої померлому доплати до пенсії в сумі 20086,71 гривень.

З огляду на наведене, заперечення ГУ ПФУ у Волинській області з приводу обґрунтованості заявлених позовних вимог, які викладені у відзиві на позовну заяву, не ґрунтується на вимогах закону, а відтак, суд не приймає їх до уваги.

Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_6 до ГУ ПФУ у Волинській області про стягнення у порядку спадкування неодержаної за життя спадкодавця пенсії підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі ст.ст. 15, 16, 1216, 1218, 1223, 1227, 1261, 1269, 1270 ЦК України, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про пенсійне забезпечення», керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-268, 352, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про стягнення невиплачених коштів- задовольнити повністю.

Стягнути з Головного управління пенсійного фонду України у Волинській області на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 неодержану за життя спадкодавця пенсію в розмірі 20086 (двадцять тисяч вісімдесят шість) грн. 71 коп., в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2

Відповідач: Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області місцезнаходження: 43027, місто Луцьк, вул. Київський майдан, буд.6, ЄДРПУО13358826.

Повний текст рішення складено 08 травня 2025 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Т.А. Антіпова