Справа № 482/593/25
Номер провадження 2/482/649/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

09 травня 2025 року місто Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області у складі: головуючого судді Кічули В.М., за участю секретар судового засідання Алєксєєнко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нова Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

На обґрунтування позову зазначила, що 09.07.2022 року у м. Варта-Болеславецька Республіка Польща між сторонами було укладено шлюб.

Вказує, що сімейне життя не склалося. Вказує, що незважаючи на її вагітності і піклування про малих дітей, чоловік допікає їй безпідставними ревнощами і вимогами, не допомагає у домашньому господарстві, безвідповідально ставиться до обов`язку забезпечення родини. Більше того, в лютому 2025 року претензії відповідача дійшли до фізичного насильства, що стало останньою краплею терпіння позивачки. Враховуючи зазначене, продовження існування шлюбу суперечить інтересам позивачки і малолітніх дітей, що залишилися з нею. Тому, посилаючись на викладене просила суд про розірвання шлюбу.

Позивачка у судове засідання не з`явилася. У своєму позові просила суд про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач у судове засідання не з`явився, надавши до суду письмову заяву про визнання позовних вимог та про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Сторони перебувають у шлюбі з 09.07.2022 року, який було зареєстровано відділі реєстрації актів цивільного стану у Варта-Болеславецька Нижньосілезького воєводства Республіки Польща, (скорочена копія свідоцтва про шлюб НОМЕР_1 ).

Подружнє життя між сторонами не склалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Подружжя не бажають проживати разом, шлюбні відносини між ними припинено.

Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ч. 1 ст. 55 СК України.

Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України).

Сторони справи є виключно громадянами України, що тимчасово проживають за її межами через воєнний стан, іншого громадянства не мають. Відтак, можливим є застосування права України для розірвання шлюбу в судовому порядку, оскільки саме українське право відповідає критерію спільного особистого закону подружжя.

Зокрема, за ст.63 Закону України «Про міжнародне приватне право», припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. В свою чергу стаття 60 цього ж Закону визначає, що правові наслідки шлюбу визначаються в першу чергу - спільним особистим законом подружжя. За ч. 1 ст. 16 Закону, особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є.

Згідно ст. 15 Договору між Україною і Республікою Польща про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах, що набув сили 14.08.1994, документи, які підготував або засвідчив відповідний орган однієї з Договірних Сторін, скріплені гербовою печаткою і підписом уповноваженої особи, мають силу документа на території іншої Договірної Сторони без потреби будь-якого іншого засвідчення. Це стосується також копій і перекладів документів, які засвідчені відповідним органом. Документи, які на території однієї з Договірних Сторін визнаються офіційними, вважаються такими ж на території іншої Договірної Сторони.

Враховуючи вимоги позивача про розірвання шлюбу та відсутність заперечень проти нього зі сторони відповідача, суд, на підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім`ї стало неможливим, суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, у зв`язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню.

Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Судом встановлено, що при реєстрації шлюбу позивачкою прізвище не змінювалося.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 та ч. 1 ст. 142 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі, зокрема, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 141, 142, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 09 липня 2022 року Відділом реєстрації актів цивільного стану у Варта-Болеславецька Нижньосілезького воєводства Республіки Польща, (скорочена копія свідоцтва про шлюб НОМЕР_1 ), між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП не відомий) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачкою при поданні позову, що складає 605,60 (шістсот п`ять гривень 60 копійок) гривень.

Повернути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) з Державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, що складає 605,60 (шістсот п`ять гривень 60 копійок) гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Головуючий В.М. Кічула