Номер провадження: 22-ц/813/3682/25
Головуючий у першій інстанції Абухін Р.Д.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2025 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Сєвєрової Є.С.

за участю секретаря: Зєйналової А.Ф.к.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, на рішення Приморського районного суду м. Одеси, постановлене під головуванням судді Абухіна Р.Д. 03 квітня 2024 року у м. Одеса, -

встановила:

У липні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь: відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, як різницю між страховою виплатою та повним розміром матеріальної шкоди у розмірі 109906,38 грн.; витрати, пов`язані із залученням спеціаліста для проведення експертного автотоварознавчого дослідження у розмірі 3465,00 грн.; відшкодування моральної шкоди у розмірі 50000,00 грн; судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2172,66 грн. та витрати на правничу допомогу відповідно до актів приймання-передачі послуг.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 08.05.2023 року ОСОБА_1 о 16 год. 20 хв. у м. Одеса, вул. Канатна, кут вул. Базарна, керуючи автомобілем «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_1 , при виїзді на нерегульоване перехрестя, з вул. Базарна на вул. Канатну, не надала переваги в русі автомобілю «Toyota Prius», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі та скоїла з ним зіткнення, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, з матеріальними збитками чим ОСОБА_1 порушила вимоги п. 16.11 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП. Вина ОСОБА_1 у вчинені ДТП встановлена постановою Приморського районного суду м. Одеси від 20 червня 2023 року.

Страховик відповідача ТДВ СГ «Оберіг» виплатив страхове відшкодування позивачу у розмірі 153700,00 грн., з урахуванням встановленої у страховому полісі франшизи.

Оцінювачем ОСОБА_3 у Звіті №05-020 від 17.06.2023 року встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «Toyota Prius», реєстраційний номер НОМЕР_2 перевищує його вартість в непошкодженому стані, отже цей автомобіль є фізично знищеним. У Звіті №05-020 від 17.06.2023 року оцінювачем визначено вартість автомобіля «Toyota Prius» реєстраційний номер НОМЕР_2 у стані після ДТП (пошкодженому). На думку позивача, різниця між вартістю автомобіля «Toyota Prius» реєстраційний номер НОМЕР_2 до ДТП та після ДТП і є розміром завданої йому матеріальної шкоди, від якого позивачем відраховано отриману суму страхової виплати.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 23 квітня 2024 року позов ОСОБА_2 було задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 різницю між повним розміром матеріальної шкоди та страховим відшкодуванням в розмірі 109906,38 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 відшкодування заподіяної моральної шкоди в розмірі 5000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 відшкодування судових витрат у вигляді витрат на залучення спеціаліста в розмірі 3465 грн. та судовий збір в розмірі 2172,66 грн.

У задоволені решти вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що Звіт №05-020 від 17.06.2023 року є недопустимим недостовірним доказом у справі у зв`язку із спливом тривалого часу між пошкодженням автомобіля позивача та його оглядом оцінювачем. Крім того, судом не було враховано, що позивачем здійснено відчуження автомобіля «Toyota Prius» реєстраційний номер НОМЕР_2 , що вказує на відновлення цього автомобіля перед продажем. Відтак, оскільки позивачем відновлено автомобіль, то стягненню з відповідача підлягає не його вартість, а вартість відновлювального ремонту.

Сторони про розгляд справи на 15 квітня 2025 року були сповіщені належним чином, у судове засідання з`явився представник ОСОБА_2 .

Колегія суддів зазначає, що згідно зі ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

На підставі викладеного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що 08 травня 2023 року ОСОБА_1 о 16 год. 20 хв. у м. Одеса, вул. Канатна, кут вул. Базарна, керуючи автомобілем «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_1 , при виїзді на нерегульоване перехрестя, з вул. Базарна на вул. Канатну, не надала переваги в русі автомобілю «Toyota Prius», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі та скоїла з ним зіткнення, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Приморського районного суду и. Одеси від 20 червня 2023 року, ОСОБА_1 визнано винною в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Постанова набрала законної сили.

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Власником пошкодженого автомобіля «Toyota Prius», реєстраційний номер НОМЕР_2 на час заподіяння шкоди був позивач ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію цього транспортного засобу.

Відповідно до Звіту оцінювача №05-020 від 17 червня 2023 року, автомобіль «Toyota Prius», реєстраційний номер НОМЕР_2 є фізично знищеним, оскільки вартість його відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість цього автомобіля у непошкодженому стані.

Оцінювачем визначено вартість відновлювального ремонту автомобіля «Toyota Prius», реєстраційний номер НОМЕР_2 у розмірі 649680,81 грн., що перевищує ринкову вартість цього автомобіля у непошкодженому стані, яка становить 326734,72 грн.

Одночасно з цим, оцінювачем у Звіті №05-020 від 17 червня 2023 року визначено вартість автомобіля позивача у пошкодженому внаслідок ДТП стані, яка становить 63128,34 грн.

Згідно з п. 30.2 ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо транспортний засіб вважається фізично знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.

У постанові від 01 серпня 2018 року у справі № 363/2222/16-ц Верховним Судом зазначено, що порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який згідно зі ст. 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.

Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 753/21303/16-ц, від 14 липня 2020 року у справі № 525/1592/18 та інших.

З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку що повний розмір заподіяної позивачу матеріальної шкоди становить різницю між вартістю автомобіля «Toyota Prius», реєстраційний номер НОМЕР_2 до та після дорожньо-транспортної пригоди, та дорівнює 263606,38 грн.

Представником відповідача вказані висновки суду належними доказами не спростовано.

Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.

Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд дійшов правильного висновку про необґрунтованість доводів ОСОБА_1 про недоведеність позивачем допустимими та достовірними доказами розміру шкоди, оскільки відповідачем заявлену позивачем суму не спростовано, клопотання про проведення будь-яких експертиз, в тому числі щодо визначення вартості завданих збитків, не заявлялося.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 , як водія транспортного засобу «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована в ТДВ СГ «Оберіг», страховиком здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 153700,00 грн.

Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно ст. 1166ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Враховуючи, що сума завданої майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , перевищує ліміт відповідальності страховика, то колегія суддів погоджується із висновком суду, що з винної особи на користь позивача має бути стягнута різниця в сумі 109906,38 грн.

Щодо стягнення моральної шкоди.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч. ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України).

За правилами ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є вчинення особою правопорушення. Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина.

Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом.

Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків.

Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком.

При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

З огляду на встановлені обставини, приймаючи до уваги характер пошкоджень автомобіля, суд першої інстанції правильно вважав, що моральна шкода підлягає відшкодуванню у розмірі 5000 грн.

Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

При подані позову ОСОБА_2 було сплачено судовий збір у розмірі 2172,66 грн., крім того, позивачем було сплачено 3465,00 грн. за залучення спеціаліста для проведення оцінки, і вказані судові витрати підлягали стягненню за відповідача.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції, правильно встановивши обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, надавши належну оцінку поданим сторонами доказам, як в цілому, так і кожному окремо, дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 .

Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 про те, що Звіт №05-020 від 17 червня 2023 року є недопустимим недостовірним доказом у справі, є необгрунтованими, оскільки апелянтом не доведено, в чому саме полягає неправильність розрахунку, проведеного оцінювачем, не надано власного розрахунку завданих матеріальних збитків, заперечення щодо проведення оцінки носять характер припущень, а на припущеннях суду заборонено ухвалювати судове рішення (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 про те, що судом не було враховано, що позивачем здійснено відчуження автомобіля «Toyota Prius» реєстраційний номер НОМЕР_2 , що вказує на відновлення цього автомобіля перед продажем, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки належних доказів дійсного відновлення автомобіля «Toyota Prius», реєстраційний номер НОМЕР_2 , апелянтом не надано. З матеріалів справи вбачається, що автомобіль позивачем було продано у пошкодженому стані за 20000,00 грн., як вказано у договорі купівлі-продажу транспортного засобу №5706/23/021399 від 02 серпня 2023 року. Оскільки ринкова вартість непошкодженого автомобіля «Toyota Prius», реєстраційний номер НОМЕР_2 , згідно звіту оцінювача становила 326734,72 грн., то продаж цього автомобіля за 20000,00 грн. підтверджує той факт, що проданий він був у невідновленому стані.

Суд не бере до уваги доводи представника відповідача про те, що неможливо здійснити перереєстрацію транспортного засобу у пошкодженому стані, оскільки неможливо провести експертизу автомобіля, яка передує постановці на облік у сервісному центрі МВС. Постановою КМУ №599 від 13 червня 2023 року змінено порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів. Постановою встановлено, що під час перереєстрації транспортного засобу проведення експертного дослідження не є обов`язковим, за винятком ввезення вживаних автомобілів з-за кордону вперше.

Інші доводи апеляційної скарги були предметом розгляду суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, а зводяться до незгоди заявника із висновками суду першої інстанції, а також спростовуються встановленими вище обставинами справи.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 квітня 2024 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 квітня 2024 року - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4500 гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 12 травня 2025 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді Є.С. Сєвєрова

О.М. Таварткіладзе