Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/649/25

Провадження № 2/348/579/25

21 травня 2025 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області у складі головуючого судді Валігурського Г.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засіданняза наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

1.1. ТОВ «Споживчий центр» (далі позивач) подало позов до ОСОБА_1 (відповідач) про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.02.2024 між позивачем та відповідачем укладений кредитний договір № 11.02.2024-100001675. Договір підписано електронним підписом шляхом використання ОСОБА_1 одноразового ідентифікатора Е373, який був надісланий на його номер мобільного телефону в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до умов Договору позивач надав відповідачу кредит в сумі 9000,00 грн строком на 42 дні. Дата надання кредиту 11.02.2024,дата повернення кредиту 23.03.2024, первинний період користування кредитом 14 днів з дня його надання з фіксованою незмінною процентною ставкою «Економ» 2% за один день користування кредитом протягом первинного періоду, після цього застосовується процентна ставка «Стандарт» у розмірі 2,5% за один день користування кредитом протягом всього строку, на який надається кредит, окрім періоду застосування процентної ставки «Економ». Денна процентна ставка загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається Кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Розрахунок денної процентної ставки: 2.33% = (8820.00 / 9000)/42 х 100%.

Позивач зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти в сумі 9 000,00 грн шляхом їх перерахування відповідачу з використанням реквізитів електронного платіжного засобу відповідача 5168-74XX-XXXX-3395, вказані ним у акцепті кредитного договору № 11.02.2024-100001675.

Відповідач зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплати процентів не виконав, у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість в розмірі 17 820,00 грн, яка складається з 9 000,00 грн простроченої заборгованості за кредитом, 8 820,00 грн заборгованості за нарахованими процентами, а тому позивач просить стягнути з відповідача на свою користь вказану суму заборгованості.

Представник позивача у позовній заяві просила розгляд справи проводити у спрощеному провадженні без повідомлення сторін, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, а також просить стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн.

1.2. Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи, що підтверджується повідомленням про вручення йому рекомендованого листа 373 з копією ухвали про відкриття провадження у справі. Проте відзиву на позовну заяву, заяв та клопотань не подавав.

Відповідно до положень ч.ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України суд вважає, що відповідач повідомлений про розгляд справи належним чином.

2. Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 24.03.2025 суд відкрив провадження у справі, постановив справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

У відповідності до положень ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання.

На підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у справі матеріалів.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки розгляд справи проводиться судом за відсутності учасників справи.

3. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Судом встановлено, що між позивачем (кредитодавцем) та відповідачем (позичальником) 11.02.2024 укладено кредитний договір № 11.02.2024-100001675 шляхом прийняття пропозиції на укладення кредитного договору (оферти), підписання анкети та заявки на отримання споживчого кредиту та відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепту) кредитного договору (далі Договір).

Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника 11.02.2024, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора Е373.

За цим Договором кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (п. 3.1. Пропозиції про укладення кредитного договору).

Відповідно до умов Договору позичальнику надається кредит на наступних умовах:дата надання/видачі кредиту - 11/02/2024; сума Кредиту: 9 000,00 грн, строк, на який надається Кредит - 42 дні з дати його надання; дата повернення (виплати) кредиту - 23.03.2024; первинний період користування кредитом 14 днів з дня його надання (надалі первинний період), черговий період користування кредитом- кожні наступні 14 днів з дня закінчення первинного періоду (надалі черговий період); процентна ставка «Економ» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом кожних перших 14 днів з дня отримання чергового траншу; процентна ставка «Стандарт» фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2,5% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит, окрім періоду застосування процентної ставки «Економ». Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Денна процентна ставка загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається Кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Розрахунок денної процентної ставки: 2.33% = (8820.00 / 9000)/42 ? 100%. Проценти (економічна сутність плата за користування Кредитом) розраховуються шляхом множення всієї Суми Кредиту (включаючи всі Транші) (залишку від всієї Суми Кредиту) (база розрахунку) на кількість днів користування Кредитом/залишком Кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у певному періоді. (п.п. 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8,9,10 Договору, а.с. 18).

Відповідно до умов Договору відповідачу надано кредит у розмірі 9 000,00 грн, шляхом перерахування цієї суми на платіжну картку, що підтверджується квитанцією ID платежу від 11 лютого 2024 року, сформованою через систему платежів LiqPay (а.с. 11).

Графік платежів, наведений у п. 11 Договору. Відповідно до вказаного графіку проценти, розраховані вищевказаним способом за первинний, черговий періоди, сплачуються відповідачем у останній день первинного, чергового періоду відповідно; кількість платежів зі сплати Процентів дорівнює кількості періодів, за які сплачуються Проценти. Сума Кредиту у розмірі 9000 грн 00 коп. сплачується одним платежем в останній день строку, на який надається Кредит.

До матеріалів справи позивачем долучено довідку-розрахунок про стан заборгованості за кредитним договором № 11.02.2024-100001675 від 11 лютого 2024 року, відповідно до якої заборгованість ОСОБА_1 становить: 17 820,00 грн, з яких, основний борг 9 000,00 грн, проценти по кредиту 8 820,00 грн., які розраховані за період з 11.02.2024 по 23.03.2024 (а.с. 9).

Доказів сплати відповідачем заборгованості позивачу матеріали справи не містять.

4. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами. (стаття 629 ЦК України).

Частиною1 статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). (ч 1 статті 530 ЦК України)

Відповідно до статті 525, частини 1 статті 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. (частина 1 статті 1048 ЦК України)

За змістом статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (частина 1 статті 625 ЦК України).

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Щодо вимог про стягнення тіла кредиту.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач отримав кредит в сумі 9 000,00 грн на 42 дні, який зобов`язаний був повернути до 23.03.2024.

Проте вказаних зобов`язань відповідач належним чином не виконав, у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість по сплаті 9 000,00 грн кредиту.

Щодо вимог про стягнення процентів

Стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування» (далі Закон) доповнений частинами четвертою-п`ятою згідно із Законом № 3498-IX від 22.11.2023.

Відповідно до ч. 5 Закону максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Закон України від 22.11.2023 року №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24.12.2023.

Згідно з частиною 5 статті 94 Конституції України закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування.

Враховуючи, що самим Законом України від 22.11.2023 року №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» передбачено те, що він набрав чинності 24.12.2023, а кредитний договір було укладено 11.02.2024, тобто після набрання чинності цим Законом, тому нарахування процентної ставки слід розраховувати у відповідності до вимог ч. 4 ст. 8 Закону. При цьому максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1% (ч. 5 ст. 8 Закону).

Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5%.

Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту.

Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Договір укладений між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 11.02.2024, тобто після внесення змін до Закону.

Частина 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою вказана стаття доповнена згідно із ЗУ № 3498-ІХ від 22.11.2023 «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», передбачає, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%, вказана норма набрала законної сили 24.12.2023, тобто станом на час укладення договору про споживчий кредит з відповідачем вже діяла.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Нікчемний правочин (частина другастатті 215 ЦК України) є недійсним вже в момент свого вчинення (abinitio), і незалежно від волі будь-якої особи, автоматично (ipsoiure). Нікчемність правочину має абсолютний ефект, оскільки діє щодо всіх (ergaomnes). Нікчемний правочин не створює юридичних наслідків, тобто, не зумовлює переходу/набуття/зміни/встановлення/припинення прав ні для кого. Саме тому посилатися на нікчемність правочину може будь-хто. Суд, якщо виявить нікчемність правочину, має її враховувати за власною ініціативою в силу свого положення (exofficio), навіть якщо жодна із заінтересованих осіб цього не вимагає (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 лютого 2023 у справі № 359/12165/14-ц (провадження № 61-13417св21)).

Під вимогами, яким не повинен суперечити правочин, мають розумітися ті правила, що містяться в імперативних приватно-правових нормах.

Таким чином, умови укладеного між сторонами Договору, передбачені п.п. 7, 8 щодо встановлення денної процентної ставки у розмірі 2% та 2,5 % є нікчемною, оскільки суперечать ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».

У п.п. 2 - 4 ч. 1 ст. 1 Закону надані такі визначення:

загальна вартість кредиту для споживача - сума загального розміру кредиту та загальних витрат за споживчим кредитом;

загальний розмір кредиту - сума коштів, які надані та/або можуть бути надані споживачу за договором про споживчий кредит;

загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб;

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону для цілей обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом.

До загальних витрат за споживчим кредитом включаються:

доходи кредитодавця у вигляді процентів;

комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо;

інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо).

Згідно з ч 3 ст. 8 Закону обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки має базуватися на припущенні, що договір про споживчий кредит залишається дійсним протягом погодженого строку та що кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі.

Якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки або інших платежів за послуги кредитодавця, включених до загальних витрат за споживчим кредитом при обчисленні реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення, реальна річна процентна ставка та денна процентна ставка обчислюються на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит.

У п. 14 Договору визначено умову про розмір загальних витрат за кредитом, який становить 8820,00 грн, що не відповідає визначенню, наведеному у п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону (8820,00 грн процентів).

Розмір денної процентної ставки, розрахований на підставі ч. 4 ст. 8 Закону становить 2,33% (8820,00/9000)/42х100), що перевищує розмір денної процентної ставки 1%, визначеної у ч. 5 ст. 8 Закону.

Таким чином, сума процентів, яку відповідач мав сплатити на користь позивача, з урахуванням вимоги ч. 5 ст. 8 Закону, становить 3 780,00 грн (90 грн х 42 дні).

Враховуючи наведене відповідач зобов`язаний був сплатити 9 000,00 грн заборгованості по кредиту та 3 780,00 грн процентів за користування кредитом.

5. Висновки суду.

Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються нормами Цивільного кодексу України та Законом України «Про споживче кредитування».

Уклавши Договір відповідач отримав від позивача грошові кошти в сумі 9 000,00 грн для задоволення особистих потреб на умовах зворотності, строковості та платності.

Проте умов укладеного з позивачем Договору відповідач не дотримався, у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість в сумі 12 780,00 грн, яка складається з 9 000,00 грн заборгованості за кредитом та 3 780,00 грн заборгованості по сплаті процентів.

Відповідач вказану заборгованість не сплатив.

За таких обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню 9 000,00 грн заборгованості за кредитом, 3 780,00 грн заборгованості по сплаті процентів, у задоволенні решти позовних вимог необхідно відмовити.

На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1 737,30 грн витрат по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 12, 19, 43, 49, 81, 133, 141, 223, 259, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» 9 000 (дев`ять тисяч) грн 00 коп. простроченої заборгованості за кредитом, 3 780 (три тисячі сімсот вісімдесят) грн 00 коп. заборгованості за процентами, та 1 737 (одну тисячу сімсот тридцять сім) грн 30 коп. витрат по сплаті судового збору, а всього 14 517 (чотирнадцять тисяч п`ятсот сімнадцять) грн 30 коп.

В задоволенні решти позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр», зареєстроване місцезнаходження: вул. Саксаганського, буд. 133-А, м. Київ, 01032, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Валігурський Г.Ю.