Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
15.05.25 р.м. Бердичів
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі Суд), за участю секретаря судового засідання Ніколайчук О.І.,
розглянувши у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовомОСОБА_1 , представником якої є ОСОБА_2 ,
доШвайківської сільської ради Бердичівського району Житомирської області, представником якої є представником якої є Мкртчян Г.К.,
провизнання права на земельну частку (пай),
ОСОБА_1 звернулась з позовом, у якому просить визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 3,11 умовних кадастрових гектара без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) із земель реформованого Колективного сільськогосподарського підприємства "Мирославка".
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 01.08.1982 р. була прийнята на роботу в Колективне сільськогосподарське підприємство "Мирославка", яке було реорганізовано, у зв`язку з чим 29.04.1996 р. було видано державний акт на право колективної власності серії ЖТ 02-03 серії ЖТ 02-03 № 000011, однак її не було включено до списку громадян, що мають право на земельну частку (пай), який є додатком до вказаного акту, у зв`язку з чим вона не набула зазначеного права.
Швайківська сільська рада Бердичівського району Житомирської області своєї позиції щодо предмета спору у порядку, встановленому нормами Цивільного процесуального кодексу України, не повідомила, від неї надійшла заява, у якій вона просить провести розгляд справи без участі її представника (а. с. 14 -15).
Судом з`ясовано, що у трудовій книжці ОСОБА_1 містяться (а. с. 7).:
запис від 01.08.1982 р., відповідно до якого її, зокрема, прийнято у члени Колективного сільськогосподарського підприємства"Мирославка" (наказ № 8 від 01.08.1982 р.);
запис від 20.12.1996 р, згідно з яким її, зокрема, виведено з членів Колективного сільськогосподарського підприємства"Мирославка" (наказ № 12 від 20.12.1996 р.).
Таким чином ОСОБА_1 з 01.08.1982 р. по 20.12.1996 р. була членом Колективного сільськогосподарського підприємства"Мирославка".
ОСОБА_1 не було включено до списку, який є додатком до державного акту серії ЖТ 02-03 № 000011 від 29.04.1996 р., виданого Колективному сільськогосподарському підприємству "Мирославка", сертифікат на право на земельну частку (пай) по зазначеному підприємству їй не видавався, що підтверджується листом від 23.12.2024 р. Відділу № 2 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області (а. с. 8).
На підставі викладеного Суд робить висновок, що ОСОБА_1 , будучи членом Колективного сільськогосподарського підприємства "Мирославка", не була включена до списку громадян членів цього підприємства, які мають право на земельну частку (пай) додатку до державного акту серії ЖТ 02-03 № 000011, який було видано 29.04.1996 р., на право колективної власності на землю Колективного сільськогосподарського підприємства "Мирославка".
Указом Президента України від 08.08.1995 р. № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" (далі Указ № 720/95) передбачено, що право на земельний пай мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами цього підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.
За змістом статей 22, 23 Земельного кодексу України, який був чинним на момент спірних відносин, та Указу № 720/95 особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства на час паювання, включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, одержання колективним сільськогосподарським підприємством цього акта.
Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 р. № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" передбачено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України (2768-14). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК (435-15), у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.
Таким чином невнесення ОСОБА_1 до списку громадян Колективного сільськогосподарського підприємства "Мирославка", які мають право на земельну частку (пай), що додавався до виданого 29.04.1996 р. державного акта серії ЖТ 02-03 № 000011 на право колективної власності на землю Колективного сільськогосподарського підприємства "Мирославка", не може позбавити її права на земельну частку (пай), тобто позов ОСОБА_1 ґрунтується на вимогах законодавства України та у загальному випадку підлягав би задоволенню.
Разом з тим, частиною третьою статті 5 Цивільного кодексу України визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.
Пунктом 6 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України встановлено, що правила Цивільного кодексу України про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред`явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом.
Цивільний кодекс України набрав чинності 01.01.2004 р., а тому, якщо строк позовної давності закінчився до зазначеної дати, то до відповідних відносин застосовуються правила про позовну давність, передбачені Цивільним кодексом Української РСР.
Відповідно до статті 71 Цивільного кодексу Української РСР, який діяв на час видачі державного акту серії ЖТ 02-03 № 000011 від 29.04.1996 р. на право колективної власності на землю Колективного сільськогосподарського підприємства "Мирославка", загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється у три роки.
Згідно зі статтею 75 Цивільного кодексу Української РСР позовна давність застосовується судом незалежно від заяви сторін.
Статтею 76 Цивільного кодексу Української РСР передбачено, що перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.
Статтею 80 Цивільного кодексу Української РСР визначено, що закінчення строку позовної давності до пред`явлення позову є підставою для відмови в позові. Якщо суд, арбітраж або третейський суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захистові.
Позовна давність забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав інших осіб, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу. Механізм застосування позовної давності повинен корелювати із суб`єктивним фактором, а саме обізнаністю потенційного позивача про факт порушення його права.
Розпаювання земель колишніх колгоспів розпочалось з 1993 р. і ці події є загальновідомими, а тому ОСОБА_1 як член колгоспу повинна була дізнатись про порушення свого права на земельну частку (пай) ще з часу видачі Колективному сільськогосподарському підприємству "Мирославка" зазначеного вище державного акту на землю.
Враховуючи, що право на позов у ОСОБА_1 виникло у квітні 1996 р., оскільки про порушення свого права на земельну частку (пай) вона як член колгоспу могла дізнатися з часу видачі Колективному сільськогосподарського підприємства "Мирославка" державного акта на право колективної власності на землю серії ЖТ 02-03 № 000011 від 29.04.1996 р., строк позовної давності за її вимогами закінчився у квітні 1999 р.
З позовом ОСОБА_1 звернулась лише 30.12.2024 р., що підтверджується датою на відбитку штампу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області про одержання позовної заяви на першій сторінці позовної заяви, тобто з пропуском строку позовної давності, й причин, у тому числі поважних, пропуску цього строку не навела, а тому Суд відмовляє у задоволенні позову з підстав пропуску позовної давності.
Керуючись статтями 258, 259, 263 265 Цивільного процесуального кодексу України,
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Корбут