Справа № 172/615/25
Провадження № 2/172/279/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.05.2025 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді - Битяка І.Г. за участі секретаря судового засідання Голубенко Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у відсутність сторін, без фіксації судового засідання технічними засобами цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В

До суду надійшла вищевказана позовна заява. В обґрунтування позовних вимог ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» вказує, що 26.06.2014 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 укладено угоду № 200054150 щодо кредитування. Відповідно до умов кредитного договору банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 24350 грн. зі встановленим строком користування з 26.06.2014 по 25.06.2019 року, а позичальник зобов`язався повернути отримані кошти у строк встановлений договором та сплатити відсотки за користування кредитом.

20.07.2020 року ТОВ «Діджи Фінанс» набуто право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», на підставі договору № 7_БМ, укладеного за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071 проведеного 15.06.2020, що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 у справі № 910/11298/16, відповідно до якої позивача визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», в тому числі і за зазначеним кредитним договором.

Станом на 10.03.2025 року заборгованість відповідача становить 44051,03 грн., яка складається з: 14591,34 грн. заборгованість за тілом кредиту, 29459,69 грн. заборгованість за процентами. Крім цього, позивач нарахував суму збитків з урахуванням 3 % річних в сумі 3968,21 грн., суму збитків інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань в сумі 20478,02 грн.

Також зазначає, що кредитор з об`єктивних причин був позбавлений можливості звернутися до суду в межах строку позовної давності через тривалий судовий процес у справі № 910/11298/16, яка розглядалася Господарським судом міста Києва за позовом ПАТ «Банк Михайлівський» (ухвалою Господарського суду від 03.09.2020 замінено на правонаступника - ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС») до ТОВ «ФК «Плеяда», ТОВ «ФК «Фагор», треті особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Національний банк України про застосування наслідків нікчемності договору факторингу від 19.05.2016 № 1905 укладеного між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «ФК «Плеяда», визнання недійсним договору факторингу від 20.05.2016 № 1, укладеного між ТОВ «ФК «Плеяда» та ТОВ «ФК «Фагор». За результатами розгляду цієї справи постановою від 01.07.2021 визначено, зокрема: застосувати наслідки нікчемності договору факторингу від 19.05.2016 № 1905, а саме: зобов`язати ТОВ «ФК «Плеяда» передати ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» документи, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський» згідно з договором факторингу від 19.05.2016 № 1905 та актів прийому-передачі від 20.05.2016 № 1 і № 2; зобов`язати ТОВ «ФК «Фагор» передати ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» документи, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський» згідно з договором факторингу від 19.05.2016 № 1905 та актів прийому-передачі до нього від 20.05.2016 № 1 і № 2. Таким чином предметом спору у справі № 910/11298/16 була приналежність права вимоги за кредитними договорами, укладеними між ПАТ «Банк Михайлівський» та позивальника, які були предметом договору відступлення прав вимоги від 20.07.2020 укладеним між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС». І лише на початку 2023 року в результаті примусового виконання постанови суду позивачем були отримані оригінали документів, а саме: кредитних договорів, щодо яких право вимоги відступлено на підставі договору від 20.07.2020 року.

Окрім цього, звертає увагу суду на підставі для поновлення строку позовної давності поширення коронавірусної хвороби (COVID-19) у зв`язку з чим строки позовної давності було продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин відповідно до п. 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30.03.2020 року № 540-ІХ. Також звертає увагу, що до об`єктивних причин звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів, позивач виокремлює введення воєнного стану на території України та рішення Ради суддів України, які носять рекомендаційний характер і де зазначено про заборону скорочувати чи прискорювати будь-які форми судочинства і по можливості процесуальні строки продовжувати щонайменше до кінця воєнного стану.

Просить суд поновити строк позовної давності для подання позову до суду, стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором на загальну суму 68497,26 грн., а також понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подання позову до суду та витрат на правову допомогу.

Ухвалою від 27.03.2025 року провадження у справі відкрито та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Представник позивача у позовній заяві просить розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, у відсутність представник позивача, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Представник відповідачка ОСОБА_2 надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги не визнає, просить застосувати строк позовної давності так як строк дії кредитного договору був встановлений до 25.06.2019 року. Позивач набув право вимоги за кредитним договором, укладеним 26.06.2014 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 20 липня 2016 року. З позовом позивач звернувся до суду 19.03.2025 року, тобто через 4 роки і 8 місяців з дня коли він дізнався про своє порушене право.

На підставі ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

20.07.2020 року ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» на підставі договору № 7_БМ від 20.07.2020 року набуло право вимоги за кредитними договорами укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський».

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Таким чином, до позивача перейшло право грошової вимоги до позичальника ОСОБА_1 відповідно до кредитного договору № 200054150 від 26.06.2014 року.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У ч. 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що 26.06.2014 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 200054150. Відповідно до умов кредитного договору банк надав позичальнику прибуткову платіжну картку з встановленим кредитним лімітом 4000 грн. у формі відновлювальної кредитної лінії.

Відповідно до довідки про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту в рамках карткового продукту строк користування продуктом «Прибуткова картка +Кредитка (не іменна) становить 5 років, тобто з 26.06.2014 по 25.06.2019 року. Орієнтовна сукупна вартість кредиту становить 24307,90 грн.

Представник відповідача заявив клопотання про застосування строку позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно із статтею 262 ЦК України заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до частин першої, п`ятої статті 261 ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Як вже зазначалося, між ТОВ «Діджи Фінанс» та ПАТ «Банк Михайлівський» було укладено договір про відступлення прав вимоги від 20.07.2020 № 7_БМ.

До ТОВ «Діджи Фінанс» від ПАТ «Банк Михайлівський» перейшли права та обов`язки тільки за визначеним переліком кредитних договорів, тобто ТОВ «Діджи Фінанс» не є правонаступником ПАТ «Банк Михайлівський» за всією діяльністю банку.

Із матеріалів справи вбачається, що за кредитним договором № 200054150 від 26.06.2014 року, укладеним між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 , останньому були надані у користування кредитні кошти шляхом встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 4000 грн. на строк з 26.06.2014 по 26.06.2019 року.

Отже, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо погашення кредиту, ПАТ «Банк Михайлівський» мав право від дня завершення строку кредиту, 26.06.2019 року, та протягом наступних трьох років, звернутися до суду з позовом за захистом свого порушеного права. Однак, вказаним правом не скористався.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України), тому дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Позивач же як набувач прав кредитора (новий кредитор), мав реальну можливість станом на час укладення договору відступлення прав вимоги передбачити обсяг прав, що перейде до нього в разі укладення договору про відступлення права вимоги. При цьому, мав би врахувати строки пред`явлення вимоги до боржника в судовому порядку та ризики, що існують у стягувача у зв`язку з пропуском строку позовної давності. Так, з позовною заявою ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося до суду лише 19.03.2025 року.

Позивач вказує, що причини пропуску строку позовної давності є обґрунтованими та строк позовної давності останнім було пропущено саме з поважних причин, а саме: через тривалий судовий процес у справі № 910/11298/16 та у подальшому через поширення коронавірусної хвороби (COVID-19) на території України та введення на всій території України воєнного стану з 24.02.2022 року, який було неодноразово продовжено..

Суд вважає, що наведені вище обставини, не дають підстав для поновлення або не застосування строку позовної давності з урахуванням викладеного.

Посилання позивача на Закон України від 30 березня 2020 року №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину, а також введення на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого неодноразово продовжувався і діє станом на дату ухвалення рішення, та, як наслідок продовження строків позовної давності, не змінює обставин справи, оскільки право на звернення до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором виникло саме з моменту набуття такого права з 20 липня 2020 року, однак новий кредитор також не скористався своїм правом подання позову в межах трирічного строку звернення до суду,звернувшись до суду майже через п`ять років.

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України ід 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» передбачено, що встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Судом встановлено, що відповідачкою не були виконані умови кредитного договору, таким чином було порушено право стягувача на повернення кредиту з відсотками за його користування. Однак пропуск строку позовної давності за обставин цієї справи є підставою для відмови у позові.

На підставі викладеного, суд відмовляє у задоволенні позову у зв`язку із спливом строку позовної давності.

Відповідно до статей 133, 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 211, 247, 263-265, 279 ЦПК України, ст.ст. 256, 257, 512, 514, 1048, 1049, 1054 ЦК України, -

У Х В А Л И В

Відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Васильківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.Г. Битяк