Справа № 163/683/25
Провадження № 2/163/239/25
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2025 року Любомльський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді Павлуся О.С.

розглянувши в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ТОВ «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

У позовній заяві представник ТОВ «Факторинг Партнерс» просить ухвалити рішення про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №8003548 від 18.06.2024 в сумі 36300,00 грн.

Вимоги обґрунтовано тим, що указаний кредитний договір був укладений між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію». За умовами договору відповідачу наданий кредит в сумі 11000,00 грн на 360 днів під 1,5% в день. Право вимоги за цим договором перейшло до ТОВ «Факторинг Партнерс» на підставі укладеного із ТОВ «Авентус Україна» договору факторингу від 27.01.2025 № 27.01/25-Ф. Відповідач не виконував належним чином свого грошового зобов`язання через що порушив умови договору та вимоги законодавства, у зв`язку із чим на день подання цього позову у нього утворилась заборгованість в загальній сумі 36300,00 грн, з яких: 11000,00 грн - основна сума боргу, 19800,00 грн відсотки на дату відступлення права вимоги, 5500,00 грн пеня та/або штраф.

Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 03 квітня 2025 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Сторонам визначені строки для подання заяв по суті спору у формі відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив на позовну заяву та заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення копію ухвали від 03 квітня 2025 року відповідач отримав 12 квітня 2025 року.

Надісланий позивачем примірник матеріалів позову відповідач отримав 03 квітня 2025 року, що підтверджується інформацією з інтернет сайту Укрпошти щодо відстеження рекомендованого поштового відправлення за трек номером.

У строк, визначений судом в ухвалі від 03 квітня 2025 року з додатковим врахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 року №958, відповідач відзиву на позов не подав, будь-яких заяв щодо процедури розгляду справи не надіслав.

Враховуючи вищевикладене та положення ст.279 ЦПК, суд розглянув справу за наявними у справі матеріалами.

Аналізом доказів по справі суд встановив такі фактичні обставини.

18 червня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір № 8003548 про надання споживчого кредиту, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 11000,00 гривень на 360 днів зі сплатою 1,50% в день. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів.

Відповідно до таблиці, яка є додатком № 1 до указаного договору, загальна вартість кредиту за період з 18.06.2024 по 13.06.2025 становить 70152,50 грн, яка складається з тіла кредиту в сумі 11000,00 грн та відсотків в сумі 59152,50 грн.

ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало кредит в сумі 11000 грн шляхом зарахування цієї суми на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 , яка визначена у п.2.1 кредитного договору, що підтверджується листом ТОВ «Пейтек Україна» від 29.01.2025 № 20250129-2.1.

Відповідно до карти обліку договору № 8003548 від 18.06.2024, підписаної директором ТОВ «Авентус Україна» і завіреної печаткою цього товариства, загальна сума заборгованості позичальника ОСОБА_1 станом на 26.01.2025 року становить 36300,00 грн, з яких: 11000,00 грн - основний борг, 19800,00 грн - заборгованість по відсотках, 5500,00 грн - штраф. Жодних платежів на погашення кредиту та його складових відповідач не здійснював.

27 січня 2025 року між ТОВ «Факторинг Партнерс» та ТОВ «Авентус Україна» укладено договір факторингу № 27.01/25-Ф, згідно якого ТОВ «Авентус Україна» передало (відступило) ТОВ «Факторинг Партнерс», а ТОВ «Факторинг Партнерс» прийняло належні ТОВ «Авентус Україна» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.

До фактора переходять права клієнта як первісного кредитора за кредитними договорами (договорами про надання споживчого кредиту) в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі боржників для друку та в додатковій інформації до Реєстру боржників, які формуються згідно Додатку № 1 та Додатку № 2 та є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до витягу з реєстру боржників, який є Додатком №1 до договору факторингу, до ТОВ «Факторинг Партнерс» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за договором № 8003548 від 18.06.2024 на суму заборгованості за основною сумою боргу -11000,00 грн, за відсотками - 19800,00 грн, штрафами 5500,00 грн, всього на загальну суму - 36300,00 грн.

За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У частині 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України).

Статтю 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно із ст.3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За змістом ст.11 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Положеннями ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» визначалося, що Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину;

електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ч.ч.1, 2 ст.10561 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно із ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст.516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

У частині 1 статті 517 ЦК України визначено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч.1 ст.1077 ЦК України).

Досліджені в справі докази свідчать, що укладений між первісним кредитором ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем ОСОБА_1 договір № 8003548 від 18.06.2024 відповідає приписам Закону України «Про електронну комерцію», відповідачем підписаний одноразовим ідентифікатором, а тому договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, у ньому визначені усі істотні умови для даного виду договорів.

Після підписання цього договору у його сторін виникли взаємні права та обов`язки щодо надання у позику коштів і їх повернення зі сплатою відповідних відсотків за користування.

Надання ТОВ «Авентус Україна» відповідачу кредитних коштів в сумі 11000,00 грн підтверджене належними і допустимими доказами.

Картою обліку договору № 8003548 від 18.06.2024, сформованою ТОВ «Авентус Україна», стверджено невиконання відповідачем умов договору, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, яка складається із основної суми боргу - 11000,00 грн, відсотків - 19800,00 грн, штрафу 5500,00 грн.

Позивач ТОВ «Факторинг Партнерс» приєднаним до позову договором факторингу довів набуття ним права вимоги до відповідача за вищевказаним договором про надання споживчого кредиту, а відтак є належним позивачем у спірних правовідносинах.

Заявлена позивачем у позові сума заборгованості за своїми складовими та розміром відповідає сумі заборгованості, що зазначена у карті обліку первісного кредитора та в Реєстрі боржників до договору факторингу.

Встановлено, що відповідач жодного погашення виниклої заборгованості за договором № 8003548 від 18.06.2024 не здійснював ні первісному кредитору, ні позивачу.

Сума заборгованості по тілу кредиту та відсотках повністю узгоджується із умовами кредитування, належним чином підтверджена, відповідачем не спростована, тому підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 в повному обсязі.

Стосовно заявленого до стягнення штрафу в сумі 5500,00 грн суд зазначає про таке.

Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 на території України введений воєнний стан, який неодноразово продовжувався та триває нині і це є загальновідомим фактом.

Отже, з огляду на такі законодавчі приписи, заявлена позивачем до стягнення сума штрафу не ґрунтуються на вимогах закону, тому є безпідставною і до задоволення не підлягає.

Згідно ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України).

Зважаючи на встановлені фактичні обставини, відповідні їм правовідносини і наведені положення чинного законодавства, суд з викладених підстав і мотивів дійшов висновку про часткове задоволення позову, а саме на загальну суму 30800,00 грн 11000 + 19800).

Згідно зі ст.141 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на відповідача пропорційно до задоволених вимог із розрахунку задоволення 84,85 % таких вимог.

До стягнення представник позивача також заявив 13000,00 гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Надання позивачеві правничої допомоги підтверджується: укладеним між позивачем ТОВ «Факторинг Партнерс» і адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» договором про надання правової допомоги № 02-07/2024 від 02.07.2024; заявкою на надання юридичної допомоги № 873 від 01.02.2025; витягом з акту №5 про надання юридичної допомоги від 28.02.2025.

Із витягу з акту №5 про надання юридичної допомоги від 28.02.2025 вбачається, що адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» надано позивачу такі правові послуги:

- надання усної консультації з вивченням документів витрачено 2 години - вартість послуги 4000,00 грн;

- складання позовної заяви витрачено 3 години вартість послуги 9000,00 грн.

Питання витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, урегульоване ст.137 ЦПК України.

Разом з цим, під час вирішення питання про відшкодування витрат на правничу допомогу суд у кожному конкретному випадку виходить із фактичних обставин окремо взятої справи, її доказової бази, ураховує складність справи, обсяг і складність виконаної адвокатом роботи, значимість таких дій у справі із дотриманням принципу співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру. Без дотримання зазначених вимог рішення суду не може вважатися законним і справедливим.

Саме про такий підхід у питання витрат на професійну правничу допомогу висловив Верховний Суд у додатковій постанові від 07 серпня 2024 року в справі № 686/18768/22.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Проте, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.

Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18, від 31 липня 2020 року у справі № 301/2534/16-ц, від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц, від 23 травня 2022 року у справі № 724/318/21.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду: від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21.

При вирішенні питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу у цій справі суд приймає до уваги характер спірних правовідносин, незначну складність справи, яка розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження, ціну позову, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Також суд зауважує, що надані адвокатом послуги є для нього типовими в силу укладеного із позивачем ТОВ «Факторинг Партнерс» договору про надання правової допомоги, який свідчать про надання адвокатським об`єднанням аналогічної правової допомоги за іншими кредитними договорами, а відтак зазначене не потребує витрат значного часу на складання документів та визначення правових позиції.

Отже, враховуючи вищевказане та беручи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності адвокатських витрат, фактично надані види послуг, часткове задоволення позову, суд вважає, що розмір витрат позивача є непропорційним до предмету позову, вартість послуг є вочевидь завищеною, тому дійшов висновку про наявність підстав для зменшення їх розміру та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн.

Саме такий розмір професійної правничої допомоги, на переконання суду, буде відповідати обсягу наданих послуг, а також вимогам розумності та справедливості.

Керуючись ст.ст.259, 264, 265 ЦПК України,

у х в а л и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №8003548 від 18.06.2024 в загальній 30800 (тридцять тисяч вісімсот) гривень, яку становлять:

- 11000 (одинадцять тисяч) гривень основної суми боргу;

- 19800 (дев`ятнадцять тисяч вісімсот) гривень відсотків.

У задоволенні решти заявлених позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» 2055 (дві тисячі п`ятдесят п`ять) гривень 41 копійку судового збору та 3000 (три тисячі) гривень витрат на професійну правничу допомогу. .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення протягом 30 днів з дня його складання може бути подано апеляційну скаргу до Волинського апеляційного суду.

Інформація про сторін:

позивач - ТОВ «Факторинг Партнерс»; місце знаходження - вулиця Гедройця Єжи, буд.6, офіс 521, місто Київ; ;

відповідач ОСОБА_1 ; місце проживання АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Головуючий : суддя О.С.Павлусь