Номер провадження: 22-ц/813/3404/25
Головуючий у першій інстанції Кисельов В. К.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2025 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Сєвєрової Є.С.

за участю секретаря: Зєйналової А.Ф.к.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Серебрякової Ганни Володимирівни, стягувач: ОСОБА_2 , на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси, постановлену під головуванням судді Кисельова В.К. 27 листопада 2024 року у м. Одеса, -

встановила:

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернулась зі скаргою на дії державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Серебрякової Г.В., посилаючись на те, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 21 липня 2021 року у справі №752/7784/19 було частково задоволено позов ОСОБА_2 про визначення способу її участі у вихованні онуки. 26 червня 2023 року постановою Одеського апеляційного суду рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 21 липня 2021 року змінено в частині участі у вихованні онуки, а саме:

- визначено ОСОБА_2 спосіб її участі у особистому вихованні онуки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом особистих зустрічей (побачень) кожної першої неділі місяця з 12:00 години до 18:00 години поблизу місця проживання/знаходження матері, зареєстрованого у встановленому законом порядку, та/або за місцем проживання/знаходження дитини, зареєстрованого у встановленому законом порядку, в рекреаційних зонах та зонах дитячого дозвілля у присутності матері ОСОБА_1 до досягнення дитиною десятирічного віку, встановлено порядок виконання рішення суду шляхом зобов`язання ОСОБА_1 забезпечувати побачення ОСОБА_2 з онукою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кожної першої неділі місяця з 12:00 години до 18:00 години поблизу місця проживання/знаходження матері, зареєстрованого у встановленому законом порядку, та/або за місцем проживання/знаходження дитини, зареєстрованого у встановленому законом порядку, в рекреаційних зонах та зонах дитячого дозвілля до досягнення дитиною десятирічного віку.

На виконання зазначених рішень 22 січня 2024 року Суворовським районним судом м. Одеси був виданий виконавчий лист у справі № 752/7784/19, що перебуває на примусовому виконанні Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (виконавче провадження № 74077032).

Державні виконавці Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) під час вчинення виконавчих дій у межах виконавчого провадження № 74077032 проводили виконавчі дії за місцем проживання боржниці.

Так, 07 квітня 2024 року о 12:00 годині до адреси проживання ОСОБА_1 прибули державний виконавець Стоніс Ю.В., стягувач ОСОБА_2 , представник стягувача - ОСОБА_4 , який є батьком малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дитина ОСОБА_5 побачила, що прибув батько, та категорично відмовилася зустрічатися з родичами.

Далі, за відеозв`язком по телефону, ОСОБА_5 повідомила державному виконавцю та всім присутнім, що не хоче нікого бачити і ні на яку зустріч не піде.

За результатами зустрічі державний виконавець склав акт від 07 квітня 2024 року у ВП № 74077032, в якому зазначив, що боржник не забезпечив явку дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В подальшому, 05 травня 2024 року, на чергову заплановану зустріч з дитиною о 12:00 годині до адреси проживання ОСОБА_1 прибули державний виконавець Дідур І.М., стягувач ОСОБА_2 , повторно прибув представник стягувача - ОСОБА_4 , який є батьком малолітньої ОСОБА_3 .

Як наслідок, ОСОБА_6 відмовилася від будь-якої комунікації з бабусею і з батьком.

За результатами зустрічі державний виконавець склав акт від 05 травня 2024 року у ВП № 74077032, в якому зазначив, що боржник не забезпечив явку дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

02 червня 2024 року, у чергову заплановану зустріч з дитиною, ОСОБА_3 також категорично відмовилася зустрічатися з батьком і бабусею.

За результатами зустрічі державний виконавець склала акт від 02 червня 2024 року у ВП № 74077032, в якому в частині встановлено написала:

«На час, визначений рішенням суду, а саме о 12:00 годині 02 червня 2024 року у Одеській області оголошена повітряна тривога (згідно сигналу оповіщення тривога розпочалась 11 годині 41 хвилин.

о 12:18 годині - сигнал оповіщення «Відбій повітряної тривоги».

12:20 годині з двору будинку АДРЕСА_1 вийшли законний представник боржника ОСОБА_7 , мати боржника - ОСОБА_8 , та ОСОБА_9 - батько боржниці.

Законний представник ОСОБА_7 повідомив, що малолітня ОСОБА_6 налякана та не хоче спілкуватись з бабусею (зі слів).

Зі слів бабусі - ОСОБА_8 , її онучка знаходиться у будинку разом з матір`ю ОСОБА_1 , дитина налякана вибухом, який відбувся в місті, та присутністю батька ОСОБА_4 (зі слів ОСОБА_8 ).

Головним державним виконавцем законному представникові ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 було запропоновано надати підтвердження присутності боржника ОСОБА_1 та дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Пропозиція була проігнорована, державному виконавцеві не надали підтвердження присутності боржниці ОСОБА_1 та малолітньої ОСОБА_3 за адресою, визначеною рішенням суду, а саме: АДРЕСА_1 .

о 12:27 годині законний представник стягувача звернувся у телефонному режимі до поліції з приводу невиконання рішення суду та подальшого встановлення факту місця знаходження боржниці ОСОБА_1 та малолітньої ОСОБА_3

о 12:50 годині прибув патрульний наряд поліції. Законними представниками було роз`яснено перебіг подій, які відбулись при проведенні перевірки факту виконання рішення суду.

Представниками поліції було запропоновано ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та законному представнику надати можливість перевірити присутність боржниці ОСОБА_1 та малолітньої ОСОБА_3 .

Перелічені громадяни відмовились надати можливість перевірити та пересвідчитись у присутності за адресою: АДРЕСА_1 .

На 13 годині 12 хвилин боржниці та малолітньої дитини ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 не виявлено, будь-які докази (геолокація) не надана.

Рішення суду 02 червня 2024 року не виконано».

Боржниця ОСОБА_1 не погодилась з таким формулюванням акту, оскільки воно не відповідає дійсності, у зв`язку із чим звернулась із цією скаргою на акт державного виконавця від 02 червня 2024 року.

В обґрунтування скарги ОСОБА_1 зазначала, що державному виконавцю були надані свідчення представника боржника та свідків (батьків боржниці) про небажання дитини бачитись з бабусею, оскільки дитина боїться батька та не хоче спілкуватися з бабусею.

Надання можливості учасникам виконавчої дії (в тому числі стягувачу - бабусі і її представнику - батьку дитини) прослідувати до дитини для засвідчення її виявлення - буде рівноцінним змушуванню дитини проти її волі до спілкування з родичами, що є протиправним, нічим не передбаченим, та не відповідає волі і інтересам дитини.

Відтак, оскаржуваний акт державного виконавця містить відомості про обставини, які не охоплюються виконанням рішення, що свідчить про вади документа, які мають бути виправлені.

Крім того, серед висновків та пропозицій, які необхідно було зафіксувати в акті, треба було відобразити, що необхідно отримати роз`яснення від суду, яким чином виконати рішення суду, зокрема, як саме змусити дитину проти її волі бачитися з бабусею та татом.

На підставі викладеного, скаржниця просила:

- визнати неправомірними дії головного державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Серебрякової Г.В. щодо зазначення в акті державного виконавця від 02 червня 2024 року у виконавчому провадженні № 74077032 обставин та подій, що не відповідають дійсності, та не зазначення необхідної інформації.

- зобов`язати головного державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Серебрякову Г.В. усунути порушення шляхом викладення акту державного виконавця від 02 червня 2024 року у виконавчому провадженні № 74077032 у відповідності до тих подій, які насправді відбулися 02 червня 2024 року, а саме

видалити, як такі, що не відповідають рішенню суду, яке перебуває на виконанні, відомості про спроби державного виконавця та інших осіб перевірити і пересвідчитись у присутності дитини за адресою: АДРЕСА_1 ,

зазначити, що ОСОБА_5 відмовилася зустрічатися з бабусею ОСОБА_2 ,

вказати, що учасники виконавчого провадження не мають права примушувати дитину Єлизавету проти її волі спілкуватися з бабусею,

зазначити, що 02 червня 2024 року рішення суду не вдалося виконати з поважних причин,

констатувати необхідність отримати роз`яснення від суду, яким чином виконати рішення суду, зокрема, як саме змусити дитину проти її волі бачитися з бабусею та татом.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2024 року скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким скаргу задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що боржник не мала можливості виконати рішення суду, оскільки приводити доньку проти її волі на вулицю до бабусі та батька, застосовувати до неї фізичну силу або психологічний тиск, ОСОБА_1 не має права і не дозволить це робити будь-якій іншій особі.

Крім того, у порушення норм чинного законодавства, оскаржуваний акт державного виконавця не містить у констатуючій частині суті і характеру проведених виконавчих дій, встановлені факти, події, а також висновки і пропозиції. Державний виконавець мав встановити (констатувати) факт неможливості змусити дитину проти її волі виходити на побачення з родичами, та резюмувати, що невиконання рішення сталося з поважних причин.

Сторони про розгляд справи на 15 квітня 2025 року були сповіщені належним чином, у судове засідання не з`явились.

Сторони у справі сповіщалися шляхом направлення судових повісток на офіційну електронну адресу

Колегія суддів зазначає, що згідно зі ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

На підставі викладеного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 21 липня 2021 року у справі № 752/7784/19 частково задоволено позов ОСОБА_2 про визначення способу її участі у вихованні онуки.

26 червня 2023 року постановою Одеського апеляційного суду рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 21 липня 2021 року змінено в частині участі у вихованні онуки, а саме - визначено ОСОБА_2 спосіб її участі у особистому вихованні онуки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом особистих зустрічей (побачень) кожної першої неділі місяця з 12:00 години до 18:00 години поблизу місця проживання/знаходження матері, зареєстрованого у встановленому законом порядку, та/або за місцем проживання/ знаходження дитини, зареєстрованого у встановленому законом порядку, в рекреаційних зонах та зонах дитячого дозвілля у присутності матері ОСОБА_1 до досягнення дитиною десятирічного віку. Встановлено порядок виконання рішення суду шляхом зобов`язання ОСОБА_1 забезпечувати побачення ОСОБА_2 з онукою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кожної першої неділі місяця з 12:00 години до 18:00 години поблизу місця проживання/знаходження матері, зареєстрованого у встановленому законом порядку, та/або за місцем проживання/знаходження дитини, зареєстрованого у встановленому законом порядку, в рекреаційних зонах та зонах дитячого дозвілля до досягнення дитиною десятирічного віку.

На виконання вказаних рішень, 22 січня 2024 року Суворовський районний суд м. Одеси видав виконавчий лист у справі № 752/7784/19, який перебуває на примусовому виконанні Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (виконавче провадження № 74077032).

07 лютого 2024 року головним державним виконавцем Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Серебряковою Г.В. було відкрито виконавче провадження.

07 квітня 2024 року (у першу неділю місяця) о 12:00 годині до адреси проживання ОСОБА_1 прибули державний виконавець Стоніс Ю.В., стягувач ОСОБА_2 , представник стягувача ОСОБА_4 , який є батьком малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . До прибулих осіб вийшов представник боржника ОСОБА_7 , який повідомив, що дитина категорично відмовилася спілкуватися з батьком та бабусею.

За результатами зустрічі державний виконавець склав акт від 07 квітня 2024 року у ВП № 74077032, в якому зазначив, що боржник не забезпечив явку дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В подальшому, 05 травня 2024 року (у першу неділю місяця), на чергову заплановану зустріч з дитиною о 12:00 годині до адреси проживання ОСОБА_1 прибули державний виконавець Дідур І.М., стягувач ОСОБА_2 , повторно прибув представник стягувача ОСОБА_4 .

За результатами зустрічі державний виконавець склав акт від 05 травня 2024 року у ВП № 74077032, в якому зазначив, що боржник не забезпечив явку дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

02 червня 2024 року (у першу неділю місяця), на чергову заплановану зустріч з дитиною о 12:00 годині до адреси проживання ОСОБА_1 прибули державний виконавець Серебрякова Г.В., стягувач ОСОБА_2 , прибув представник стягувача ОСОБА_4 .

До прибулих вийшли адвокат Голосов Ю.В., як представник ОСОБА_1 , та ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , які повідомили присутнім, що дитина не хоче виходити, оскільки боїться батька, та не хоче спілкуватися з бабусею. Також дитина налякана вибухом, який пролунав під час повітряної тривоги.

Адвокат Голосов В. надав письмові пояснення наступного змісту: «Неповнолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сьогодні о 12:20 годині 02 червня 2024 року відмовилась виходити з будинку АДРЕСА_1 через те, що налякана присутністю батька, вважає, що батько має намір її викрасти у матері та увезти до іншого міста, а також, у зв`язку з тим, що налякана вибухом, який пролунав у повітряному просторі у м. Одесі о 11:40 годині 02 червня 2024 року, а тому дитина не бажає залишати будинок і своїх рідних, у присутності яких відчуває безпеку.

Своє ставлення до зустрічей з ОСОБА_10 дитина бажає висловити особисто в суді» .

За результатами зустрічі державний виконавець склала акт від 02 червня 2024 року у ВП № 74077032, в якому зазначила наступне:

«На час, визначений рішенням суду, а саме о 12:00 годині 02 червня 2024 року у Одеській області оголошена повітряна тривога (згідно сигналу оповіщення тривога розпочалась 11 годині. 41 хвилин.

о 12:18 годині - сигнал оповіщення «Відбій повітряної тривоги»

12:20 годині з двору буд. АДРЕСА_1 вийшли законний представник боржника ОСОБА_7 , мати боржника - ОСОБА_8 , та ОСОБА_9 - батько боржниці.

Законний представник ОСОБА_7 повідомив, що малолітня ОСОБА_6 налякана та не хоче спілкуватись з бабусею (зі слів).

Зі слів бабусі - ОСОБА_8 її онучка знаходиться у будинку разом з матір`ю ОСОБА_1 , дитина налякана вибухом, який відбувся в місті та присутністю батька ОСОБА_4 (зі слів ОСОБА_8 ).

Головним державним виконавцем законному представникові ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 було запропоновано надати підтвердження присутності боржника ОСОБА_1 та дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Пропозиція була проігнорована, державному виконавцеві не надали підтвердження присутності боржниці ОСОБА_1 та малолітньої ОСОБА_3 за адресою визначеною рішенням суду, а саме АДРЕСА_1 .

о 12:27 годині законний представник стягувача звернувся у телефонному режимі до поліції з приводу невиконання рішення суду та подальшого встановлення факту місця знаходження боржниці ОСОБА_1 та малолітньої ОСОБА_3 .

о 12:50 годині прибув патрульний наряд поліції. Законними представниками було роз`яснено перебіг подій, які відбулись при проведенні перевірки факту виконання рішення суду.

Представниками поліції було запропоновано ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та законному представнику надати можливість перевірити присутність боржниці ОСОБА_1 та малолітньої ОСОБА_3 .

Перелічені громадяни відмовились надати можливість перевірити та пересвідчитись у присутності за адресою: АДРЕСА_1 .

На 13 годині 12 хвилин боржниці та малолітньої дитини ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_1 не виявлено, будь які докази (геолокація) не надана.

Рішення суду 02 червня 2024 року не виконано».

В процесі розгляду справи судом першої інстанції було відтворено відеозапис подій, які відбувались 02 червня 2024 року, з якого вбачається, що державний виконавець неодноразово пропонував родичам ОСОБА_1 - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та законному представнику надати можливість перевірити присутність боржниці ОСОБА_1 та малолітньої ОСОБА_3 , однак, останні такої можливості їй не надали.

Положеннями ст. 129-1 Конституції України передбачено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною 1 ст. 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України.

Виконання судового рішення відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013 у справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень учасники справи мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Згідно ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно зі ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний, зокрема здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Варто враховувати, що виконання рішень про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною регламентується спеціальними правилами ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження».

За правилами ч. 1 та 2 цієї статті, виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням. Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

Згідно п. 8 розділу ІХ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2832/5) та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802, державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником рішення про встановлення побачення з дитиною у час та місці побачення стягувача з дитиною, визначені рішенням або державним виконавцем.

Специфіка діяльності виконавця під час виконання рішення суду про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною полягає насамперед у тому, що виконавець може на власний розсуд визначати час та місце побачення з дитиною лише у тому випадку, якщо такі умови не визначив суд у рішенні, яке виконується виконавцем. У разі, якщо час та місце побачень з дитиною визначені рішенням суду, яке виконується, виконання такого судового рішення має здійснюватися в порядку, визначеному рішенням. Протилежне свідчитиме про несвоєчасне і неповне вчинення виконавчих дій виконавцем під час виконання рішення суду.

Верховний Суд у постанові від 09 листопада 2022 року у справі № 753/11909/21, надаючи оцінку правилам п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» зазначив, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом, Верховний Суд врахував, що у разі виконання рішення суду про встановлення побачення з дитиною, про усунення перешкод у побаченні з дитиною законодавець у ч. 2 ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачив спеціальне правило про те, що виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням суду, а у разі якщо вони судовим рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

Застосування правил ч. 2 ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» про те, що виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, не суперечитиме правилами п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» про те, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом. У таких висновках Верховний Суд враховує, що у п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» також передбачено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені цим Законом, у тому числі виконавець має дотримуватись вимог ч. 1 та 2 ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» про забезпечення побачень стягувача з дитиною у час та місці, визначеному рішенням суду.

У даному випадку, згідно змісту виконавчого документу, встановлено порядок виконання рішення суду шляхом зобов`язання ОСОБА_1 забезпечувати побачення ОСОБА_2 з онукою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кожної першої неділі місяця з 12:00 години до 18:00 години поблизу місця проживання/знаходження матері, зареєстрованого у встановленому законом порядку, та/або за місцем проживання/знаходження дитини, зареєстрованого у встановленому законом порядку, в рекреаційних зонах та зонах дитячого дозвілля до досягнення дитиною десятирічного віку.

Таким чином місцем виконання рішення є місце реєстрації боржника ОСОБА_1 АДРЕСА_1 .

Також судом першої інстанції правильно встановлено та не спростовано боржником, що під час проведення виконавчих дій 02 червня 2024 року за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 не з`явилась, під час проведення виконавчий дій був присутній її представник адвокат Голосов Ю.А., який пояснював, що дитина не бажає бачити батька, а тому не вийде на зустріч з бабусею ОСОБА_2 .

Таким чином, судом було встановлено, що під час виконання рішення виникли певні обставини, пов`язані саме з поведінкою малолітньої дитини, а саме її особистими взаємовідносинами з батьком, який був присутнім під час виконавчих дій.

Однак, у такому випадку державний виконавець мала право впевнитись, що боржник ОСОБА_1 дійсно перебуває за місцем виконання рішення, а також особисто переконатись, що дитина не бажає виходити на зустріч зі стягувачем ОСОБА_2 ..

В той же час, державному виконавцю не надали можливість перевірити присутність боржниці ОСОБА_1 та малолітньої ОСОБА_3 за місцем виконання рішення, і вказані обставини не спростовані представником ОСОБА_1 у апеляційній скарзі.

Безпідставними при цьому є доводи представника ОСОБА_1 про те, що у державного виконавця була можливість впевнитись про наміри дитини та встановити її місце знаходження за допомогою відеозв`язку, оскільки у такому випадку неможливо було б встановити місце перебування особи.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду, що відомості, зазначені у акті державного виконавця від 02 червня 2024 року, відповідають дійсності.

Посилання представника скаржника на те, що в акті необхідно «вказати, що учасники виконавчого провадження не мають права примушувати дитину Єлизавету проти її волі спілкуватися з бабусею, зазначити, що 02 червня 2024 року рішення суду не вдалося виконати з поважних причин, констатувати необхідність отримати роз`яснення від суду, яким чином виконати рішення суду, зокрема, як саме змусити дитину проти її волі бачитися з бабусею та татом», є безпідставним, оскільки в акті державного виконавця можуть зазначені фактичні обставини, які відбуваються під час проведення виконавчих дій.

Акт носить інформативно-звітній характер і відображає хронологію подій, які відбувалися під час виконавчих дій, разом з тим, даний акт не замінює процесуальний документ (рішення по акту), який встановлює вину боржника або відсутність вини боржника при невиконанні судового рішення. Оцінка діям державного виконавця при вказаній події (бажання перевірити місцезнаходження матері та дитини, допуск батька з яким конфлікт і якого боїться дитина) тобто при здійсненні виконавчих дій, може бути надана при вирішенні питання про наявність або відсутність відповідальності боржника за невиконання рішення суду.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право державного виконавця звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення.

В даному випадку державний виконавець дійсно має право звернутись до суду із відповідною заявою (поданням), однак вказане питання не є предметом розгляду даної справи, у зв`язку із чим йому не може бути надана правова оцінка судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів також зазначає, що доводи, викладені ОСОБА_1 у скарзі на дії державного виконавця та у апеляційній скарзі, не можуть бути перешкодою у реалізації стягувачем своїх прав як бабусі дитини, за захистом яких вона і звернулась до суду, оскільки виконавчий лист, що виконується виконавцем, виданий саме на виконання рішення суду та має єдину мету - забезпечення виконання судового рішення, ухваленого про захист прав та інтересів стягувача. Формальне виконання виконавчого документа без урахування дійсного змісту рішення суду, на виконання якого виданий виконавчий лист, у такій категорії справ, враховуючи застереження, яке міститься у ч. 2 ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження», є порушенням права стягувача на захист своїх прав.

Виконанням виконавчого документа досягається єдина мета - виконання відповідного рішення суду. Оскільки у рішенні суд визначив графік побачень стягувача з дитиною (час та місце), виконавець не вправі змінювати таке рішення суду, що виконується, оскільки таке судове рішення набрало законної сили, на його виконання суд видав виконавчий лист, а державний виконавець відкрив виконавче провадження. Таке рішення є обов`язковим для виконання сторонами та уповноваженим державним виконавцем.

Інші доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 були предметом розгляду суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, а зводяться до незгоди заявника із висновками суду першої інстанції, а також спростовуються встановленими вище обставинами справи.

При цьому, судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразова відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанції просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2024 року постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 09 травня 2025 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді Є.С. Сєвєрова

О.М. Таварткіладзе