Єдиний унікальний номер 599/419/25
Номер провадження 2/599/193/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" травня 2025 р. Зборівський районний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді Чорної В.Г. за участю секретаря судового засідання Грицай О.П., розглянувши в м. Зборові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Акцент Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості кредитором спадкодавця,

встановив:

виклад позиції позивача: позивач Акціонерне товариство «Акцент Банк» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості кредитором спадкодавця.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликаючись на те, що спадкоємці отримали спадщину разом із кредитними зобов`язаннями. Представник позивача у поданій до суду 19 березня 2025 року позовній заяві просить стягнути з відповідачів суму заборгованості за кредитним договором №N 20.00. від 20 березня 2023 року станом на 31 грудня 2024 року 33423.55 грн та судові витрати. Позов підтримує повністю та просить задовольнити.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Зборівського районного суду Тернопільської області від 19 березня 2025 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву.

Копію ухвали надіслано учасникам справи, а відповідачам також копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів (за реєстрацією місця проживання).

Відповідачі відзиву на позов у встановлений судом строк не надали, відсутні і їх заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ст..274 ч.1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

У судове засідання представник позивача не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, щодо заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідачі в судове засідання повторно не з`явилися, не повідомили суду про причини своєї неявки, хоча про день та час слухання справи повідомлені у встановленому законом порядку, поштовим відправленням та розміщенням оголошення на сайті суду. Відзив та заперечення на позов не подала.

На підставі вимог ст. ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін та проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Зважаючи на те, що їх явка не визнана обов`язковою, враховуючи достатність матеріалів справи для прийняття рішення та доказів про правовідносини сторін, суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду цивільних справ, вимоги позивача, дійшов висновку про можливість розглянути справу у їх відсутність та у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Встановлені судом обставини. Норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування та висновки суду.

Судом встановлено, що 20 березня 2023 року між Акціонерним товариством «Акцент Банк» та ОСОБА_4 підписано заяву про надання послуги «Швидка готівка» № АВН0СТ23708898 (надалі - заява). Діючи на підставі особистого волевиявлення клієнт просила надати АТ «А-БАНК» кредит за послугою «Швидка готівка» на умовах: відповідно до п. 1 заяви, вид кредиту послуга «Швидка готівка»; відповідно до п. 3 заяви, мета отримання кредиту придбання товару / здійснення платежу / оплата послуг; відповідно до п. 4 заяви, сума кредиту - 20000,00 грн (двадцять тисяч гривень); відповідно до п. 5 заяви, строк кредиту - 36 місяців з 20 березня 2023 року по 19 березня 2026 року; відповідно до п. 6 заяви, процентна ставка (фіксована) - 85 % на рік; відповідно до п. 8 заяви, розмір щомісячного платежу 1569,94 грн; відповідно до п. 9 заяви, номер платіжної картки, що є доступом до поточного рахунку, на який зараховується сума кредиту 269758; відповідно до п. 10 заяви, загальна сума до повернення з урахуванням суми кредиту, відсотків та комісій становить (загальна вартість кредиту) 56518,28 грн; відповідно до п. 11 заяви, погашення заборгованості за кредитом здійснюється шляхом зарахування коштів на рахунок № НОМЕР_1 ; відповідно до п. 12 заяви, у випадку порушення клієнтом зобов`язань із погашення заборгованості клієнт сплачує банку пеню у розмірі 0,07% (не менше 1 грн) від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочення, при цьому пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 (п`ятнадцять) відсотків суми простроченого платежу; відповідно до п. 14 заяви, кредит надається клієнту відповідно до Тарифів, які розміщуються на вебсайті Банку у розділі «Кредити - Швидка готівка»; відповідно до п. 20 заяви, клієнт підтверджує та погоджується, що: ця заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг споживчого кредиту, Таблицею обчислення загальної вартості кредиту становлять договір, спадкоємець отримала перераховані документи та підписала, що вони їй зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення.

Отже, шляхом підписання договору ОСОБА_4 приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг АТ «А-Банк» від 01 листопада 2011 року (чинні на день укладення кредитного договору) (надалі - умови і правила) і прийняла його умови, розуміючи значення своїх дій та діючи добровільно, попередньо ознайомлена з вимогами чинного законодавства України щодо недійсності правочинів а також у відповідності до ст. 634 ЦК України.

Відповідно до п. 1.1.3.2.7 умов і правил, у разі смерті клієнта - фізичної особи після одержання відповідних відомостей (копія свідоцтва про смерть), з метою виключення використання карток/рахунків третіми особами, заборгованість за кредитами померлого клієнта банк обліковує на спеціальних внутрішніх рахунках і здійснює інформування спадкоємців і нотаріуса про заборгованість клієнта.

На виконання умов вищевказаного кредитного договору та умов та правил надання банківських послуг банк свої зобов`язання щодо надання відповідних сум кредиту виконав повністю, проте за боржником залишилось невиконане зобов`язання.

У зв`язку зі смертю божника, відкриття та прийняття спадщини його спадкоємцями, кредитор має право вимагати від спадкоємців боржника повернення заборгованості у межах вартості спадкового майна та в межах визначених законом.

Згідно розрахунку заборгованості по кредитному договору №N20.00. (внутрішньобанківський номер для обліку заборгованості) від 20 березня 2023 року станом на 31 грудня 2024 року заборгованість ОСОБА_4 перед АТ «А-Банк» становить у розмірі 33423,55 грн (тридцять три тисячі чотириста двадцять три гривні п`ятдесят п`ять копійок), що складається із: залишку заборгованості за тілом кредиту - 19893,95 грн та залишку заборгованості за процентами -13529,60 грн.

Розрахунок заборгованості підтверджує активацію картки, отримання на картковий рахунок грошових коштів та рух кредитних коштів по ній, фіксуючи користування особи, зняття та погашення сум кредитних коштів.

Розрахунок заборгованості, наданий Суду на дослідження Позивачем, є офіційним документом, що виготовляється уповноваженим працівником Банку у ліцензованому програмному забезпеченні, у якому вбачаються усі наявні на рахунку Клієнта кошти та фіксується їх розподіл на погашення заборгованості.

Відповідно до Постанови Вінницького апеляційного суду від 15 вересня 2021 року по справі № 136/1241/20, викопаний Банком розрахунок заборгованості є належним доказом, який підтверджує розмір заборгованості за кредитним договором, адже містить детальний опис нарахованої заборгованості, дати здійснення платежів боржником, кількість днів, за які нарахована заборгованість, залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), дати нарахування складових загальної заборгованості за кредитом.

Відповідно до Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.12.2020 р. по справі № 278/2177/15-ц, наявні два правові висновки колегії суддів зокрема, що наданий банком розрахунок заборгованості є належним та допустимим доказом в розумінні ст.ст. 77,78 ЦПК України. А також, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та Фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 14 липня 2018 року № 75 (в редакції, чинній на час вирішення справи судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій).

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором.

До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16.09.2020 року по справі № 200/5647/18 та від 28.10.2020 року по справі № 760/7792/14-ц

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 померла, згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 від 16 лютого 2024 року. 30 травня 2024 року представник АТ «А-Банк» направив до Зборівської державної нотаріальної контори претензію-вимогу, із вимогою завести спадкову справу по померлому та повідомити місце відкриття спадщини, про виявлене спадкове майно, його склад та місцезнаходження, чи відомі особи спадкоємців, їх місце проживання або роботи, чи був проведений опис майна спадкодавця, чи видавалося свідоцтво про право на спадщину, чи надходили заяви від інших кредиторів та із вимогою повідомити спадкоємців про наявну заборгованість.

Вимога може бути заявлена кредитором безпосередньо спадкоємцю, а також через нотаріуса за місцем відкриття спадщини, який у строк, встановлений ст.1281 ЦК України, приймає вимоги кредиторів спадкодавця. У цьому випадку позивач скористався своїм правом подати вимогу через нотаріуса. Банку не відмовлено у прийнятті вимоги кредитора.

Як вбачається з відповіді нотаріальної контори спадкова справа після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована Зборівською державною нотаріальною конторою за №31/2024 на підставі претензії-вимоги АТ «Акцент-Банк» №141/2024 від 22 травня 2024 року.

26 листопада 2024 року АТ «Акцент-Банк» направив претензію-вимогу до спадкоємців, а саме: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , предметом якої була вимога сплатити одним платежем на користь АТ «Акцент-Банк» вказану заборгованість.

Відповідно до Правил надання комплексних банківських послуг фізичним особам у АТ «Акцент-Банк», у випадку смерті клієнта або реорганізації банку відповідні права та обов`язки за Договором переходять до їх спадкоємців/правонаступників.

Вимоги ст..264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог.

Розглядаючи справу, суд визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідив подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Позивач скористався правовою допомогою.

За таких обставин, суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49, 51 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України). Згідно ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). ч.1 ст.638 ЦК України встановлює, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.1ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Аналогічні вимоги ставляться ч.1 ст.1049 ЦК України.

За змістом ст.608 ЦК України, зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконано іншою особою.

Відповідно до ст.1216,1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Частинами 1, 3 ст.1268, ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Зі змісту зазначених норм випливає, що прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, або в разі відсутності наведених вище обставин, - поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч.1ст.1270 ЦК України строк.

За змістом ч.ч.1, 2, 3ст.1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб.

Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Тлумачення статті 1281 ЦК України свідчить, що вказана норма не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів. Пред`являння вимог може відбуватися як безпосередньо спадкоємцю, так і через нотаріуса (правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 758/8549/15-ц).

Проаналізувавши матеріали справи, судом встановлено, що позивачем дотримано строк пред`явлення вимоги до спадкоємців померлої ОСОБА_4 згідно з ч.2 ст.1281 ЦК України.

Верховний Суд у постанові від 18 вересня 2019 року у справі №640/6274/16-ц зазначив, що при дотриманні кредитором строків, визначених уст.1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд установлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини).

В п.32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», роз`яснено, що при вирішенні спорів щодо виконання зобов`язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати, що з урахуванням положення ст.1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Згідно зі ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного в спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто в розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Законодавець зберігає за кредитором право вимоги у разі смерті боржника. У такому випадку відбувається правонаступництво, яке є транслятивним, тобто таким, що переносить права та обов`язки на нового боржника.

Право на захист є складовою будь-якого суб`єктивного права. Визнавши за особою певне цивільне право, законодавець тим самим визнає за кредитором право вимагати надання захисту, у тому числі й у судовому порядку.

Згідно з абз.1 ч.2 ст.1282 ЦК України вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. Наведене дає підстави для висновку, що у Кодексі визнається право кредитора на вимогу до спадкоємців.

Доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора. Такий висновок зробив Верховний Суд в постанові від 19 лютого 2020 року у справі №607/98/17.

Згідно з ч.1ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Як роз`яснено у пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця.

При цьому відсутність у спадкоємців свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора, оскільки відповідальність спадкоємців за боргами спадкодавця настає лише за умови додержання кредитором вимог статей 1281,1282 ЦК України.

Абзацом 2 пункту 27постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов`язку, передбаченого статтею 1297 ЦК України, зокрема з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця, розмір якої може бути визначений за правилами статті 625 цього Кодексу.

За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто, до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

Відповідно до ч.2 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

У разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовилися від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця.

Верховний Суд у постанові від 01 липня 2021 року у справі №202/7691/17 дійшов до висновку, що при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені ч.2, 3 ст.1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі ч.4ст.1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; при дотриманні кредитором строків, визначених ст.1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до ч.1ст.1282 ЦК України.

Згідно зі статтею 1281 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги (стаття 1281 ЦК України).

Таким чином, на підставі вищенаведених правових норм відповідачі, як спадкоємці після смерті ОСОБА_4 , зобов`язані задовольнити вимоги кредитора АТ «А-Банк» повністю, але в межах вартості майна, одержаного ними у спадщину після смерті ОСОБА_4 .

З огляду на вказане, слід врахувати принцип змагальності цивільного процесу, закріплений у ст.81 ЦПК України, який передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Тобто доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна.

Разом з тим, відповідачами не було надано суду жодних належних та допустимих доказів щодо вартості спадкового майна, не спростовано факт дотримання строків та порядок пред`явлення вимоги належними та допустимими доказами.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договорим кредиту №N 20.00. від 20.03.2023р. станом на 31.12.2024р. перед АТ «А-Банк» становить у розмірі 33423.55грн, що складається із: залишку заборгованості за тілом кредиту-19893.95 грн; залишку заборгованості за процентами-13529.60 грн.

Відповідачі не спростували та не заперечили розрахунку суми заборгованості наданого позивачем, не надали інших доказів, які суд міг би належним чином оцінити, відтак у суду відсутні законні підстави для того, що піддати сумніву нараховану позивачем суму боргу, враховуючи, що вона підтверджена наданими позивачем доказами.

Таким чином, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню, шляхом стягнення з відповідачів на користь позивача суми заборгованості померлого боржника за вказаним кредитним договором.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить із положень ч.1ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із задоволенням позову з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі 3028,00грн.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу, то це право закріплене положеннями ст.59 Конституції України, та передбачене ст.137 ЦПК України.

Таким чином, оскільки позов задоволено, суд вважає необхідним відшкодувати позивачу понесені витрати, стягнувши їх з відповідачів.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.10,12,13,43,49,81,89,133,137,141,247, 259,263-265,268,273,274354 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

позов задовольнити.

Стягнути у межах вартості спадкового майна із ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ; адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_3 ; РНОКПП: НОМЕР_4 ; адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_4 ; РНОКПП: НОМЕР_5 ; Адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь АТ «Акцент Банк» (49074, м. Дніпро, вул. Батумська, 11; ) суму заборгованості по Кредитному договору № N20.00. (внутрішньобанківський номер для обліку заборгованості) від 20 березня 2023 року станом на 31 грудня 2024 року заборгованість ОСОБА_4 перед АТ «А-Банк» у розмірі 33423,55 грн (тридцять три тисячі чотириста двадцять три гривні п`ятдесят п`ять копійок), що складається із: залишку заборгованості за тілом кредиту -19 893,95 грн та залишку заборгованості за процентами - 13 529,60 грн та судові витрати - суму сплаченого судового збору в розмірі 3028,00 грн (три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте Зборівським районним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідачів, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржено до Тернопільського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Повний текст рішення складено 12 травня 2025 року.

Суддя Зборівського

районного суду Чорна В.Г.