Справа № 157/633/25
Провадження №2-з/157/1/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2025 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Антонюк О.В.,

з участю секретаря судового засідання - Солошик Д.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Виконавчий комітет Камінь-Каширської міської ради, про визнання недійсним Державного акта на право власності на земельну ділянку, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та внесення змін до Державного земельного кадастру та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом шляхом подання через систему «Електронний суд» позовної заяви, що підписана його представником адвокатом Котом Сергієм Івановичем, повноваження якого підтверджуються ордером про надання правничої допомоги серії АР № 1200940 від 11 липня 2024 року, до ОСОБА_2 , в якому просить визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий ОСОБА_2 на підставі рішення Броницької сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області № 33/7 від 24 грудня 2005 року у частині передачі земельної ділянки, що накладається на земельну ділянку ОСОБА_1 площею 0,08 га, зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою ОСОБА_1 шляхом відновлення меж земельної ділянки ОСОБА_1 відповідно до правовстановлюючих документів, зобов`язати відповідні органи внести зміни до Державного земельного кадастру та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо земельної ділянки ОСОБА_2 з урахуванням рішення суду, а також стягнути з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивача судові витрати, пов`язані з розглядом справи.

Ухвалою судді від 07 травня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та у справі відкрито провадження.

ОСОБА_1 06 травня 2025 року звернувся у суд із заявою, у якій просить забезпечити пред`явлений ним до ОСОБА_2 позов про визнання недійсним Державного акта на право власності на земельну ділянку, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та внесення змін до Державного земельного кадастру та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме забезпечити позов шляхом заборони на відчуження земельної ділянки площею 0,7154 га, яка належить ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку, виданого на підставі рішення Броницької сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області № 33/7 від 24 грудня 2005 року, до вирішення справи по суті, та забезпечити позов шляхом накладення заборони на проведення будь-яких будівельних робіт на земельній ділянці площею 0,7154 га, яка належить ОСОБА_2 в частині, що накладається на земельну ділянку ОСОБА_1 площею 0,08 га до вирішення спору по суті. В обгрунтування заяви зазначає, що позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,27 га на підставі рішення Броницької сільської ради № 8/2 від 27.12.1996 та відповідного Державного акта на право приватної власності на землю. Відповідачка ОСОБА_2 є власником суміжної земельної ділянки площею 0,7154 га, що частково накладається на земельну ділянку позивача площею приблизно 0,08 га, що підтверджується технічною документацією із землеустрою. Існує реальна загроза, що під час розгляду справи відповідач може здійснити відчуження спірної земельної ділянки або її частини, чи провести будівельні роботи на ній, що істотно ускладнить виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Відчуження земельної ділянки або її частини під час судового розгляду може призвести до залучення до справи нових учасників та, як наслідок, затягування судового процесу. Проведення будівельних робіт на спірній частині земельної ділянки може призвести до неможливості відновлення меж земельної ділянки позивача відповідно до правовстановлюючих документів. Заборона на відчуження земельної ділянки необхідна для запобігання можливому продажу або іншому відчуженню земельної ділянки під час судового розгляду, що може ускладнити виконання рішення суду в разі задоволення позову. Заборона на проведення будівельних робіт необхідна для збереження фактичного стану земельної ділянки до вирішення спору по суті та запобіганню знищенню або пошкодженню доказів фактичного розташування меж земельних ділянок. Вжиття заходів забезпечення позову не завдасть збитків відповідачці, оскільки не обмежує її права користування земельною ділянкою для ведення особистого селянського господарства, а лише тимчасово обмежує право розпорядження земельною ділянкою та забороняє проведення будівельних робіт на спірній частині земельної ділянки до вирішення спору по суті.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку, що таку заяву належить повернути заявнику, зважаючи на таке.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 150 цього Кодексу передбачено, що позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною 1 ст. 151 ЦПК України визначено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта (для фізичних осіб - громадян України), номери засобів зв`язку, адресу електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Разом з тим, подана заява про забезпечення позову не містить кадастрового номера земельної ділянки, щодо якої позивач просить заборонити вчиняти певні дії, докази щодо такого номера земельної ділянки теж не надані, а такі відомості необхідні для забезпечення позову.

Не зазначення в ухвалі про забезпечення позову кадастрового номера земельної ділянки, поряд з іншим, потягне за собою неможливість її виконання.

Згідно з ч. 10 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Таким чином, подана позивачем заява про забезпечення позову не відповідає вимогам ч. 1 ст. 151 ЦПК України, у заяві не зазначено відомості, потрібні для забезпечення позову, - кадастрового номера земельної ділянки, щодо якої позивач просить заборонити відповідачу вчиняти певні дії, а тому заяву належить повернути особі, яка її подала.

Повернення заяви не позбавляє можливості позивача після усунення зазначених недоліків повторно звернутись до суду з заявою про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 151, 153, 258-260 ЦПК України, суд

постановив:

Заяву про забезпечення позову повернути ОСОБА_1 .

Роз`яснити ОСОБА_1 , що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою про забезпечення позову до суду після усунення недоліків, які стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду.

Головуючий: О.В. Антонюк