Справа №760/2360/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва в складі головуючої судді Козленко Г.О., за участі секретаря судових засідань - Вчерашнюк А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), стягувач: ОСОБА_2 , -

ВСТАНОВИВ:

До Солом`янського районного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 із скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якій просив:

- визнати бездіяльність головного державного виконавця Солом`янського відділу державної виконавчої служби м. Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Браташової В.І., що полягає у неврахуванні у розрахунку заборгованості по аліментам від 04.07.2024 грошових переказів, здійснених ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на суму 28116,42 грн. та ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на суму 3400,00 грн. на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ), у виконавчому провадженні № НОМЕР_10 неправомірною;

- зобов`язати Солом`янський відділ державної виконавчої служби м. Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) провести повторний розрахунок заборгованості боржника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № НОМЕР_10, яке відкрите на виконання рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 18.11.2019 у справі №760/22194/19, з урахуванням грошових переказів, здійснених ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на суму 28116,42 грн. та ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на суму 3400,00 грн. на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ).

В обгрунтування скарги зазначив, що у провадженні Солом`янського відділу державної виконавчої служби м. Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (далі по тексту - Солом`янський ВДВС м. Києва) перебуває відкрите 14.01.2020 виконавче провадження № НОМЕР_10 на виконання рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 18.11.2019 у справі №760/22194/19.

На виконання даного рішення суду Солом`янським районним судом м. Києва 08.01.2020 видано виконавчий лист № 760/22194/19 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 02.08.2019 і до досягнення дитиною повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

26.06.2024 ОСОБА_1 за допомогою електронних засобів зв`язку звернувся до Солом`янського відділу державної виконавчої служби м. Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою від 25.06.2024 у виконавчому провадженні № НОМЕР_10, у якій просив звернути стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_5 із заробітної плати у військовій частині № НОМЕР_4 , зняти арешт із рахунку IBAN № НОМЕР_5 в АТ «Ощадбанк», перерахувати заборгованість зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № НОМЕР_10 у зв`язку з частковою сплатою упродовж 2020 - 2022 років аліментів у добровільному порядку на банківську картку стягувача, скасувати постанову від 16.01.2024 про накладення штрафу у виконавчому провадженні.

Окрім цього, у вищевказаній заяві ОСОБА_1 повідомив, що всі перераховані упродовж 2020 - 2022 років кошти на користь ОСОБА_2 - стягувача у виконавчому провадженні № НОМЕР_10 є аліментами на утримання сина ОСОБА_5 , які скаржник сплачував за домовленістю з ОСОБА_2 у добровільному порядку. На підтвердження сплати аліментів надав виписки (платіжні інструкції) з рахунку в АТ КБ «Приватбанк» IBAN: НОМЕР_6 , що свідчать про вчинення грошових переказів на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ), на її банківську картку НОМЕР_7 (рахунок в АТ КБ «Приватбанк» IBAN: НОМЕР_8 ). Таким чином, як зазначає скаржник, упродовж 2020 - 2022 років сплатив 28116,42 грн, що не враховано державним виконавцем. Також тричі 21.09.2022 (1000,00 грн), 23.07.2022 (400,00 грн), 13.03.2022 (2000,00 грн) мати скаржника ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) за дорученням останнього зі свого рахунку в АТ КБ «Приватбанк» IBAN: НОМЕР_9 сплачувала аліменти на утримання та на користь ОСОБА_5 на банківську картку ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ), НОМЕР_7 . Таким чином, мати ОСОБА_3 у 2022 році сплатила за дорученням ОСОБА_1 3400,00 грн на користь стягувача ОСОБА_2 аліментів на утримання сина скаржника ОСОБА_5 .

Оскільки відповідь на вказану заяву скаржник не отримав, 16.01.2025 звернувся Солом`янського відділу державної виконавчої служби м. Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із запитом про отримання публічної інформації.

16.01.2025 від головного державного виконавця Солом`янського ВДВС м. Києва Браташової В.І. надійшло повідомлення з долученими документами та приміткою, що відповідь на запит була надіслана представнику. Однак, як зазначає скаржник, з 20.06.2024 ОСОБА_6 не представляє його інтереси.

Оскільки державним виконавцем не були враховані кошти у розмірі 28 116,42 грн сплачені скаржником в якості аліментів та у розмірі 3 400,00 грн сплачені матір`ю скаржника за дорученням останнього під час здійснення розрахунку заборгованості, скаржник вбачає у цьому порушення свого права та звернувся до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 30.01.2025 відкрито провадження за скаргою ОСОБА_1 на дії/бездіяльність Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), заінтересована особа: ОСОБА_2 .

В судове засідання скаржник не з`явився. Надійшла заява про розгляд скарги без участі, оскільки перебуває на військовій службі в зоні бойових дій, вимоги скарги підтримує та просить задовольнити.

Від головного державного виконавця Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Браташової В.І. надійшла заява про розгляд справи без участі, в задоволенні скарги просила відмовити.

Розглянувши викладені у скарзі доводи, надавши оцінку наявним у матеріалах справи доказам, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд розглядає цивільну справу не інакше як за зверненням фізичної чи юридичної особи, поданим відповідно до ЦПК України (ст. 13 ч. 1 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (ч. 1 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Скарги на дії, бездіяльність, рішення державних виконавців розглядаються за загальними правилами, встановленим цивільним процесуальним законом, із винятками і особливостями, передбаченими Розділом VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень».

За правилами ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Аналогічно це питання регулюється й положеннями ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження».

Право сторони виконавчого провадження вимагати з передбачених законом підстав задоволення скарги на дії, бездіяльність, рішення державного виконавця і, відповідно, право виконавця на захист від скарги можуть бути належно реалізовані за умови пред`явлення конкретних, чітко сформульованих вимог, що не допускають множинного тлумачення, припущень ані щодо власне самих вимог скарги, ані щодо підстав, якими вони обґрунтовуються.

Таким чином, по захист своїх порушених прав, в тому числі, зі скаргою, може до суду звернутися особа, права якої порушені, зокрема, боржник у виконавчому провадженні, і може це зробити не в будь-який спосіб, а в той, що передбачений законом, правомірній вимозі скаржника відповідає обов`язок належного суб`єкта, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржуються (суб`єкта оскарження), усунути відповідне порушення.

У ст. 15 ЗУ «Про виконавче провадження» зазначено, що сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чивінтересах яких видано виконавчий документ.

За змістом ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Судом встановлено, що відповідно до довідки військової частини НОМЕР_4 від 17.06.2024 №1643/2329 солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_4 з 11.04.2024.

25.06.2024 ОСОБА_1 звернувся із заявою до Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (ВП НОМЕР_10), в якій просив серед іншого здійснити перерахунок заборгованості зі сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_5 у виконавчому провадженні НОМЕР_10, оскільки протягом 2020-2022 років ним здійснювали грошові перекази на рахунок стягувача, які за своєю суттю є аліментами.

Скаржником надано платіжні інструкції АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про переказ коштів на рахунок стягувача ОСОБА_2 ( НОМЕР_8 ), а саме:

- від 19.11.2019 № у розмірі 4 522,61 грн, призначення: «перевод на карту ПриватБанка»;

- від 24.11.2019 № у розмірі 148,74 грн, призначення: «перевод на карту ПриватБанка»;

- від 17.11.2020 №BASS_3 у розмірі 495,51 грн, призначення: «ТСО, поповнення карти/рахунка»;

- від 30.11.2020 № BASS_9 у розмірі 993,01 грн, призначення: «ТСО, поповнення карти/рахунка»;

- від 15.12.2020 № BASS_2 у розмірі 2 482,52 грн, призначення: «ТСО, поповнення карти/рахунка»;

- від 30.12.2020 № BASS_8 у розмірі 993,01 грн, призначення: « ІНФОРМАЦІЯ_3 »;

- від 18.01.2021 № BASS_9 у розмірі 3 972,04 грн, призначення: «ТСО, поповнення карти/рахунка»;

- від 15.02.2021 № BASS_2 у розмірі 993,01 грн, призначення: «ТСО, поповнення карти/рахунка»;

- від 11.05.2021 № BASS_9 у розмірі 1 000,00 грн, призначення: « ІНФОРМАЦІЯ_3 »;

- від 07.07.2021 № BASS_7 у розмірі 1 986,02 грн, призначення: «ТСО, поповнення карти/рахунка»;

- від 06.08.2021 № BASS_7 у розмірі 3 972,04 грн, призначення: «ТСО, поповнення карти/рахунка»;

- від 08.09.2021 № BASS_8 у розмірі 2 998,93 грн, призначення: «ТСО, поповнення карти/рахунка»;

- від 05.11.2021 № BASS_0 у розмірі 2 482,52 грн, призначення: «ТСО, поповнення карти/рахунка».

Окрім того, скаржником надана виписка по витратам по картці/рахунку ОСОБА_7 , з якої вбачається, що остання здійснювала перекази коштів ОСОБА_4 21.09.2022 у розмірі 1 000,00 грн, 23.07.2022 у розмірі 400,00 грн, 13.03.2022 у розмірі 2 000,00 грн.

Листом від 04.07.2024 вих. №128777 Солом`янський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повідомив представнику за довіреністю Спіженку О.Б., що надані платіжні інструкції про сплату на користь отримувача ОСОБА_2 не можуть бути враховані, так як не містять в призначенні платежу інформацію щодо сплати аліментів на користь стягувача.

15.01.2025 ОСОБА_1 звернувся до Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із запитом на публічну інформацію, оскільки не отримав відповідь на заяву від 25.06.2024.

16.01.2025 ОСОБА_1 повторно звернувся до Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із запитом на публічну інформацію, оскільки на його електронну адресу надійшли лише окремі документи виконавчого провадження без наданої відповіді по суті запиту.

28.02.2024 головним державним виконавцем Солом`янського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Браташовою В.І. в рамках виконавчого провадження НОМЕР_10 винесено постанову про визначення поточного рахунку фізичної особи - боржника у банку для здійснення видаткових операцій.

Листом від 22.05.2024 №46/12-06/60926/2024 АТ «ОЩАДБАНК»» повідомив про виконання постанови від 28.02.2024.

04.07.2024 головним державним виконавцем Солом`янського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Браташовою В.І. в рамках виконавчого провадження НОМЕР_10 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Відповідно до розрахунку заборгованості від 04.07.2024 №128787 зі сплати аліментів НОМЕР_10 заборгованість станом на 01.07.2024 становить 278 147,94 грн.

Згідно з ч. ч. 4, 13 ст. 71, 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів видається органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем на вимогу стягувача протягом трьох робочих днів у випадках, встановлених законом. Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів дійсна протягом одного місяця з дня її видачі. Форма довідки встановлюється Міністерством юстиції України.

Відповідно до пункту 4 розділу XVI «Особливості виконання рішень про стягнення аліментів» Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів. Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 СК України.

Порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом (ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Системний аналіз вказаних норм права дає підстави для висновку, що законодавець визначив обов`язок державного виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами і водночас імперативно закріпив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами, спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (ч. 2 ст. 150 СК України).

Статтями 180, 181 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У постановах від 18 листопада 2020 року у справі № 648/1102/19 (провадження № 61-7500св20) та від 26 травня 2021 року у справі № 569/11466/20 (провадження № 61-1534св21) Верховний Суд зробив висновки, що виконавець повинен враховувати кошти, сплачені боржником на користь стягувача, оскільки чинне законодавство не передбачає права та обов`язку у виконавця вимагати від боржника надання квитанцій із зазначенням призначення грошових переказів на ім`я стягувача й не враховувати безпосередньо копії наданих квитанцій.

З матеріалів доданих до скарги вбачається, що скаржник у певний час добровільно сплачував кошти на утримання сина на рахунок його матері.

У постанові Верховного Суду від 01 серпня 2019 року в справі № 642/6906/16-ц суди дійшли висновків, що відсутність інших, окрім аліментних, грошових зобов`язань між стягувачем та боржником, відсутність відмови стягувача від отримання грошових переказів, здійснених боржником, а також неможливість самостійно вказувати призначення платежу у таких грошових переказах може свідчити про добровільне виконання боржником свої обов`язків.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в ухвалі від 08.09.2023 по справі № 2214/1057/2012, провадження № 61-12340ск23, зробив чіткий висновок, що «Відсутність у переказах в призначенні платежу слова "аліменти" не може бути беззаперечною підставою для неврахування таких платежів, як сплата аліментів….Разом з тим, апеляційним судом вказаним обставинам надано належну правову оцінку та встановлено, що матеріали справи не містять доказів про наявність у період з червня по грудень 2022 року між боржником та стягувачем жодних цивільно-правових зобов`язань, у тому числі кредитних, які б пояснювали природу здійснення зазначених платежів, крім аліментів.»

Тобто, Верховний Суд визначив, що у разі надходження коштів на рахунок стягувача від боржника між якими наявне рішення про стягнення аліментів не має призначення «аліменти», за відсутності будь-яких договірних зобов`язань на підставі яких ці особи могли б мати інші фінансові стосунки, кошти зараховуються як аліменти.

Так, під час судового розгляду справи не встановлена наявність між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 інших грошових зобов`язань, окрім аліментних.

З огляду на зазначене, встановлені у цій справі обставини та надані заявником письмові докази на обґрунтуванням вимог скарги, в сукупності свідчать про добровільне виконання боржником свого обов`язку зі сплати аліментів у сумі 28 116,42 грн.

Враховуючи, що ОСОБА_1 надані копії квитанцій про здійснення платежів з листопада 2019 року, а судовим рішенням стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина з 02.08.2019, у державного виконавця не було підстав не враховувати надані боржником квитанції під час визначення заборгованості зі сплати аліментів.

Разом з тим, заявником не надано жодних доказів, що його мати ОСОБА_7 здійснювала перекази грошових коштів ОСОБА_4 21.09.2022 у розмірі 1 000,00 грн, 23.07.2022 у розмірі 400,00 грн, 13.03.2022 у розмірі 2 000,00 грн саме в рахунок виплати аліментів скаржником.

Під час розгляду скарги судом встановлено, що грошові кошти в сумі 3 400,00 грн були перераховані ОСОБА_7 для ОСОБА_4 як власні кошти.

Суд підкреслює, що права сторін виконавчого провадження повинні бути захищені, і будь-яка бездіяльність або неправомірні дії виконавчої служби можуть бути оскаржені, оскільки забезпечення належного виконання рішень про стягнення аліментів є гарантією захисту права дитини на гідне утримання і всебічний розвиток.

Відповідно до статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що у державного виконавця були всі підстави та обов`язок зарахувати сплачені ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 28 116,42 грн в рахунок заборгованості зі сплати аліментів на дитину, а тому скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 8, 259, 260, 261, 447, 451, 452 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), стягувач: ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Визнати бездіяльність головного державного виконавця Солом`янського відділу державної виконавчої служби м. Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Браташової В.І., що полягає у неврахуванні у розрахунку заборгованості по аліментам від 04.07.2024 грошових переказів, здійснених ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на суму 28116,42 грн на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) у виконавчому провадженні № НОМЕР_10 неправомірною.

Зобов`язати Солом`янський відділ державної виконавчої служби м. Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) провести повторний розрахунок заборгованості боржника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № НОМЕР_10, яке відкрите на виконання рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 18.11.2019 у справі №760/22194/19, з урахуванням грошових переказів, здійснених ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на суму 28116,42 грн на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ).

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Г.О. Козленко