Справа № 464/858/25
пр.№ 2/464/956/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.05.2025 Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого судді Дулебка Н.І.,

за участі: секретаря судового засідання Михайлів О.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

встановив:

Позивач Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» (ЛМКП «Львівтеплоенерго»), в інтересах якого діє представник Дівіна Л.В., звернулося до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії на забезпечення загальнобудинкових потреб на опалення за період з 01.12.2021 по 31.07.2024 у розмірі 2 907,91 грн., пені у розмірі 42,47 грн., 3% річних у розмірі 3,77 грн., інфляційних втрат у розмірі 11,11 грн. Позов мотивовано тим, що відповідачі зареєстровані та проживають у квартирі АДРЕСА_1 . Для здійснення оплати за надані послуги ЛМКП «Львівтеплоенерго» відповідачам відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 , та щомісячно направлялись рахунки на оплату послуг. З 01.12.2021 між ЛМКП «Львівтеплоенерго» та споживачами вважається укладеним індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії. Такий договір є публічним договором приєднання, укладений сторонами з урахування статей 633, 634, 641, 642 ЦК України. За умовами вказаного договору, ЛМКП «Львівтеплоенерго» (Виконавець) зобов`язується надавати споживачу послуги відповідної якості послуги, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором. Частиною 6 статті 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» передбачено, що обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється відповідно до правил, встановлених цією статтею, також на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання. Відповідно до ст. 10 зазначеного Закону обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання визначається за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, та розподіляється між споживачами пропорційно до площі (об`єму) квартири (іншого нежитлового приміщення, яке є самостійним об`єктом нерухомого майна) або за рішенням співвласників будівлі - за іншим принципом, визначеним цією методикою. Методика затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22.11.2018 №315. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», а також Методики №315, загальний обсяг спожитої теплової енергії у будівлі складається з таких основних складових: обсягу теплової енергії на опалення приміщення споживача (квартири, нежитлового приміщення); обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування (МЗК) та допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення. Окрім цього, відповідно до вимог ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а також постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам за індивідуальними договорами про надання комунальних послуг або за індивідуальними договорами з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг» №808 від 21.08.2019, усім споживачам нараховується плата за абонентське обслуговування наданих послуг. Пункт 12 розділу IV Методики №315 передбачає, що обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/опалюваних площ/об`ємів їх житлових/нежитлових приміщень. Проте, всупереч наведених норм, відповідачі проживаючи і користуючись послугами, які надаються позивачем, не виконують обов`язку, щодо оплати таких послуг. У зв`язку із неналежним виконанням відповідачами зобов`язання щодо оплати наданих послуг, утворилась заборгованість за послуги з постачання теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення за період з 01.12.2021 до 31.07.2024 у сумі 3 028,26 грн. Такі неправомірні дії відповідачів призвели до порушення майнових прав та законних інтересів позивача. Таким чином, із покликанням на норми статей 509, 525, 526 ЦК України та Закон України «Про житлово-комунальні послуги» та статей 67, 68, 162 ЖК України, просить стягнути вказану заборгованість з відповідачів в солідарному порядку з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, 3% річних від простроченої суми, а також пеню.

Представник позивача ЛМКП «Львівтеплоенерго» Дівіна Л.В. в судове засідання не з`явилася, звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала у повному обсязі та просила суд такий задовольнити. Окрім цього, надала додаткові пояснення, відповідно до яких, скасування судового наказу не позбавляє ЛМКП «Львівтеплоенерго» права звернення до суду з тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. Жодного іншого позову позивач до відповідачів не подавав. Укладення договорів про надання житлово-комунальних послуг, в тому числі і послуг з теплопостачання, підготовлених виконавцем послуг на основі типового договору, визначено як обов`язок, а не як право споживача. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Частиною 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем послуг відповідний договір, з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальних послуг, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги не прийнято рішення про вибір моделі договірних відносин та не укладено відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. У квартирі АДРЕСА_1 встановлена індивідуальна (автономна) система опалення. За змістом п. 38 Правил надання послуг з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830, споживачі не звільняються від оплати послуг в частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування від допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення, у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання). Нарахування за вищевказаною адресою проводиться тільки за опалення місць загального користування, допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкової системи опалення будинку. Теплопостачальна організація здійснює комерційний облік споживання теплової енергії, наданої для всього будинку, як єдиного майнового комплексу, а співвласники оплачують теплову енергію, яка використовується для опалення всього будинку: як квартир і нежитлових приміщень, так і місць загального користування, в тому числі і втрати тепла внутрішньобудинкових мереж системи опалення будинку, незалежно від встановлення окремих опалювальних приладів у місцях загального користування. У тому числі оплачують таку теплову енергію і співвласники, що мають встановлене індивідуальне опалення. Відсутність приладів опалення в під`їздах багатоквартирного будинку не підтверджує відсутність системи опалення у місцях загального користування всього будинку. Споживачі, приміщення яких від`єднанні від систем центрального опалення та/або постачання гарячої води, повинні оплачувати: загальнобудинкові потреби на опалення (МЗК та функціонування системи опалення) згідно з п. 7, п. 12 розділу IV Методики №315, абз. 6 п. 14, п. 24, п. 38 підпункту 13 п. 45 Постанови Кабінету Міністрів України №830; плата за абонентське обслуговування, яка регламентована ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», постанови Кабінету Міністрів України №808 від 21.08.2019, №830 від 21.08.2019 (пункт 33). Комерційний вузол обліку обліковує спожиту теплову енергію будинком АДРЕСА_2 , відповідно є витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи опалення.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Зокрема зазначила, що на підставі рішення виконкому Львівської міської ради від 14.11.2014 №866 надано дозвіл на відключення від мережі центрального опалення і влаштування індивідуальної системи опалення. На підставі вказаного рішення з 31.07.2015 квартира відповідачів відключена від центрального опалення та гарячого водопостачання, про що складено акт, та у такій облаштовано індивідуальне опалення. Квартира знаходиться на першому поверсі, у підвалі будинку відрізані батареї опалення, в інших квартирах встановлені АГВ, сходова клітка не опалюється. 12 грудня 2024 року Сихівським районним судом м. Львова скасовано судовий наказ про стягнення з відповідачів на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» заборгованості за постачання теплової енергії за період з 01.12.2021 по 31.07.2024 у розмірі 2 970,91 грн., постачання гарячої води, інфляційні нарахування, 3% річних за надані послуги та судового збору у розмірі 302,80 грн. Натомість позивач у позові стверджує, що не подавав іншого позову до відповідача з тим самим предметом з тих самих підстав, що не відповідає дійсності. Надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах і такий договір укладається між виконавцем відповідної служби та споживачем, проте жодних договорів з ЛМКП «Львівтеплоенерго» відповідачі не укладали. Просила розгляд справи проводити за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи.

У зв`язку з неявкою сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відповідно до положень ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно з ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Пунктом 13 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 за №830 передбачено, що індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем.

Індивідуальний договір з власником індивідуальних (садибних) житлових будинків вважається укладеним, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця такий власник не вчинив дій щодо відключення (відмови) від комунальної послуги (фактичне виконання робіт із відключення будинку).

Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги або надсилання через Єдину платформу електронного повідомлення про прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепт), наданої відповідно до вимог статтей 10 та 11 Закону України «Про електронну комерцію» (за наявності електронних кабінетів у споживача та виконавця).

На офіційному веб-сайті ЛМКП «Львівтеплоенерго» розміщено публічний типовий договір приєднання про надання послуги з постачання теплової енергії, а саме зразок індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії (надалі індивідуальний договір) від 1 грудня 2021 року (https://lmkp.lte.lviv.ua/images/pdoggv.pdf), а відтак між сторонами наявні договірні правовідносин.

Згідно з пунктами 1, 2 індивідуального договору цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води індивідуальному споживачу. Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України. Такий договір є публічним договором приєднання, який набирає чинності через 30 днів з моменту розміщення на офіційному сайті підприємства https://lmkp.lte.lviv.ua.

Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (постанова Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 639/10591/14-ц).

Встановлено, що відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 зареєстровані та проживають у квартирі АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою №4 з місця проживання про склад сім`ї і реєстрації, виданою 28.01.2025 ЛМКП «Львівтеплоенерго».

Для здійснення оплати за надані послуги за адресою проживання відповідачам відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є споживачі (індивідуальні та колективні), управитель, виконавці комунальних послуг.

Індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017).

Згідно з ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Частиною 6 ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» передбачено, що обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється відповідно до правил, встановлених цією статтею, також на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання.

За приписами п.п. 14, 38 Правил надання послуг постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року за № 830, відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 року № 315.

Відповідно до п. 8 Розділу І Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №315 від 22.11.2018, у разі, якщо окреме приміщення будівлі/будинку, яке є самостійним об`єктом нерухомого майна, має окремий інженерний ввід зовнішньої інженерної мережі або окреме відгалуження перед вузлом комерційного обліку, та оснащене вузлом обліку комунальної послуги, то показання такого вузла враховуються як показання вузла комерційного обліку при визначенні загального обсягу спожитої відповідної комунальної послуги у будівлі/будинку та як показання вузла розподільного обліку при розподілі цього визначеного загального обсягу спожитої комунальної послуги відповідно до цієї Методики. За рішенням співвласників будівлі/будинку визначення обсягу спожитої послуги у такому приміщенні може здійснюватися лише на підставі показань вузла обліку відповідної комунальної послуги, яким воно оснащене, та не враховуватись при визначенні загального обсягу спожитої відповідної комунальної послуги у будівлі/будинку і не приймати участь в загальному розподілі комунальної послуги у будівлі/будинку.

Згідно з п. 3 розділу І вищевказаної Методики розподіл обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг здійснюється між споживачами для житлових та нежитлових приміщень (в тому числі приміщень з індивідуальним опаленням, вбудованих, вбудовано-прибудованих або прибудованих приміщень, а також приміщень, які обладнані окремим входом), які є самостійними об`єктами нерухомого майна, не є самостійними об`єктами нерухомого майна, але перебувають у користуванні різних споживачів відповідних комунальних послуг, та власниками майнових прав на об`єкти нерухомого майна у завершеній будівництвом будівлі, право власності на які не зареєстровано.

Плата за абонентське обслуговування нараховується у відповідності до ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Встановлено, що 01.12.2021 між відповідачами та ЛМКП «Львівтеплоенерго» укладено індивідуальні договори про надання послуги з постачання теплової енергії (теплопостачання) та постачання гарячої води.

Такий договір є публічним договором приєднання, має на меті надання послуг з постачання теплової енергії та гарячої води споживачам. Договір розміщений на офіційному веб-сайті ЛМКП «Львівтеплоенерго» за посиланням: https://lmkp.lte.lviv.ua. За умовами такого, договору, ЛМКП «Львівтеплоенерго» зобов`язується надавати споживачу послуги відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договорами.

Під час розгляду справи встановлено та не оспорюється учасниками справи, що квартира відповідачів відключена від внутрішньобудинкових мереж та в такій встановлено індивідуальну систему опалення. Однак влаштування в квартирі відповідачів автономної системи теплопостачання не звільняє їх від плати за опалення місць загального користування, передбаченого п. 14 Правил надання послуг постачання теплової енергії.

Відповідно постанови Верховного Суду від 22.12.2020 у справі № 311/3489/18, власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками усіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і зобов`язанні брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку та прибудинкових територій відповідно до своєї частки у майні будинку. Відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення мешканців від такої участі.

Також, згідно з пунктом 13 Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води, відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), який розраховується та розподіляється між усіма споживачами згідно з пунктом 15 цих Правил.

У разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу (ст.26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

З огляду на наведене, доводи відповідача ОСОБА_3 про те, що у неї відсутній обов`язок щодо сплати заборгованості за послуги з постачання теплової енергії на забезпечення загальнобудинкових потреб на опалення, у зв`язку із встановлення у квартирі індивідуального опалення, не заслуговують на увагу та спростовуються наведеними нормами.

Так, згідно з представленим позивачем розрахунком заборгованості за надані послуги за особовим рахунком № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.12.2021 до 31.07.2024 відповідачам здійснено нарахування за послуги з постачання теплової енергії на забезпечення загальнобудинкових потреб на опалення у розмірі 3 028,26 грн., з яких: 2 970,91 грн заборгованість за послуги з постачання теплової енергії на забезпечення загальнобудинкових потреб на опалення; інфляційні нарахування 11,11 грн; 3% річних 03,77 грн; пеня 42,47 грн.

Відповідачами не спростовано розрахунок заборгованості, наданий позивачем, а відтак у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язання щодо оплати наданих послуг, з відповідачів на користь позивача слід солідарно стягнути вищевказану заборгованість.

Окрім цього, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 3028 грн., по 1514 грн. з кожного з відповідачів.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Таким чином, датою ухвалення рішення у справі, призначеній до розгляду на 05.05.2025, є дата складення повного судового рішення, а саме 09.05.2025.

Керуючись статтями 2, 81, 89, 141, 247, 263 265 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» (, місцезнаходження м. Львів вул. Д.Апостола, 1) заборгованість за послуги з постачання теплової енергії на забезпечення загальнобудинкових потреб на опалення за період з 01.12.2021 по 31.07.2024 у розмірі 2 970,91 грн., інфляційні втрати у розмірі 11,11 грн., 3 % річних у розмірі 03,77 грн., пеню в розмірі 42,47 грн, а всього 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 26 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» (ЄДРПОУ 05506460, місцезнаходження м. Львів вул. Д.Апостола, 1) судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» (, місцезнаходження м. Львів вул. Д.Апостола, 1) судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення складено 09.05.2025.

Головуючий Назарій ДУЛЕБКО