справа № 208/38/23
№ провадження 2/208/34/25
РІШЕННЯ

Іменем України

06 березня 2025 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: Головуючого судді Похвалітої С.М., за участю секретаря судового засідання Шабельника Р.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів.

В обґрунтування уточнених позовних вимог позивач посилається на те, що 09 серпня 2017 року укладено договір купівлі-продажу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , відповідно до якого позивач здійснила купівлю нежитлового приміщення у ОСОБА_2 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , вищезазначений договір купівлі-продажу посвідчений приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Сухопаровою Світланою Германівною, актовий запис 1287.

Відповідно до п. 2.1 вищезазначеного договору купівлі-продажу позивач ОСОБА_1 перерахувала на поточний рахунок № НОМЕР_1 , який належить продавцеві, а саме відповідачу ОСОБА_3 , грошові кошти у розмірі 181000,00 гривень та відповідно до умов цього ж пункту договору, підписання вищезазначеного договору свідчить про повний розрахунок з продавцем (відповідачем) ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 , було сплачено на рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 181000,00 гривень за нежитлове приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Водночас з підписанням вищезазначеного договору купівлі-продажу, 09 серпня 2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений другий договір купівлі-продажу, де покупець ОСОБА_1 здійснила купівлю нежитлового приміщення у ОСОБА_2 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , вищезазначений договір купівлі-продажу посвідчений приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Сухопаровою Світланою Германівною, актовий запис 1288.

Відповідно до п. 2.1 вищезазначеного договору купівлі-продажу позивач ОСОБА_1 перерахувала на поточний рахунок № НОМЕР_1 , який належить продавцеві, а саме відповідачу ОСОБА_3 , грошові кошти у розмірі 130000,00 гривень та відповідно до умов цього ж пункту договору, підписання вищезазначеного договору свідчить про повний розрахунок з продавцем (відповідачем) ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 , було сплачено на рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 130000,00 гривень за нежитлове приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до вищезазначеного позивачем ОСОБА_1 за приміщення, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , було сплачено відповідачу грошових коштів на загальну суму 311000,00 гривень.

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 серпня 2014 року визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 , укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на товарній біржі «Автомобілі і нерухомість» від 23 травня 2005 року; визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 , укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 від 05 жовтня 2009 року; визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4 , укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на товарній біржі «Автомобілі і нерухомість» від 17 травня 2005 року; визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4 , укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 від 19 січня 2010 року.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16.02.2015 року рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13.08.2014 року було скасовано в частині задоволення позовних вимог та відмовлено ОСОБА_4 у задоволенні його вимог до ОСОБА_2 про визнання недійсними правочинів, укладених на товарній біржі та нотаріальних договорів купівлі-продажу нерухомості, в іншій частині рішення суду залишено без змін.

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 18 січня 2021 позовні вимоги у справі № 208/2405/15-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майна Кам`янської міської ради, про витребування нерухомого майна та скасування запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, задоволено.

В резолютивній чистині вищезазначеного рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська, визначено «Витребувати у ОСОБА_1 нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , та за адресою: АДРЕСА_1 .

Скасовано запис про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на нерухоме майно розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , та за адресою: АДРЕСА_1 . Поновити державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , та за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 ».

Вищезазначене рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська у справі № 208/2405/15-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майна Кам`янської міської ради, про витребування нерухомого майна та скасування запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, набрало законної сили 18.01.2021 року.

Після набрання рішенням суду у справі № 208/2405/15-ц законної сили, рішення було відправлене на виконання до Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району на підставі чого Заводським відділом державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району 03 жовтня 2022 року було відкрите виконавче провадження № 69969825.

ОСОБА_1 було добровільно виконані вимоги державного виконавця, в підтвердження вищезазначеного, є акт державного виконавця від 01 листопада 2022 року про передачу нерухомого майна, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , та нерухомого майна розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Також в добровільному порядку позивачем ОСОБА_1 було сплачено відповідно до квитанції № 8 554 від 27.10.2022 року виконавчий збір у розмірі 15701,04 гривень з комісією 232,04 гривень на загальну суму 15 469 гривень.

В зв`язку з чим просить суд стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) грошові кошти в розмірі 311 000,00 грн. (триста десять тисяч гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір в розмірі 4938,00 грн. (чотири тисячі дев`ятсот тридцять вісім гривень 00 копійок) та витрати на професійну правничу допомогу 10 500,00 грн (десять тисяч п`ятсот гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) три проценти річних від суми 311000,00 грн. (триста десять тисяч гривень 00 копійок) у розмірі 28 015,56 (двадцять вісім тисяч п`ятнадцять гривень 56 копійок) гривень, відповідно до ст. 625 ЦК України.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) заборгованість до встановленого індексу інфляції за прострочення зобов`язання у розмірі 140 181,71 (сто сорок тисяч сто вісімдесят одна гривня 81 копійка) відповідно до ст. 625 ЦК України.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) сплачений виконавчий збір за виконання рішення суду № 208/2405/15 у сумі 15701,04 (п`ятнадцять тисяч сімсот одна 04 копійки).

Представник позивача в судове засідання не з`явився, просить суд розглядати справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення по справі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, причини не явки до суду не повідомив. До матеріалів справи надано відзив, відповідно до якого відповідач просить відмовити в задоволені позову, оскільки позивачем обрано невірний спосіб захисту.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

24 січня 2023 року ухвалою суду позовна заява залишена без руху.

28 лютого 2023 року ухвалою суду відкрито провадження по справі.

29 червня 2023 року ухвалою суду позовна заява залишена без руху.

06 вересня 2023 року провадження по справі зупинено.

14 листопада 2023 року ухвалою суду провадження по справі поновлено.

Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі- продажу від 09 серпня 2017 року укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , позивач здійснила купівлю нежитлового приміщення у ОСОБА_2 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , вищезазначений договір купівлі-продажу посвідчений приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Сухопаровою Світланою Германівною, актовий запис 1287 (а.с.8-9).

Відповідно до п. 2.1 вищезазначеного договору купівлі-продажу позивач ОСОБА_1 перерахувала на поточний рахунок № НОМЕР_1 , який належить продавцеві, а саме відповідачу ОСОБА_3 , грошові кошти у розмірі 181000,00 гривень та відповідно до умов цього ж пункту договору, підписання вищезазначеного договору свідчить про повний розрахунок з продавцем (відповідачем) ОСОБА_2 .

Водночас з підписанням вищезазначеного договору купівлі-продажу, 09 серпня 2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений другий договір купівлі-продажу, де покупець ОСОБА_1 здійснила купівлю нежитлового приміщення у ОСОБА_2 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , вищезазначений договір купівлі-продажу посвідчений приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Сухопаровою Світланою Германівною, актовий запис 1288 (а.с.10-11).

Відповідно до п. 2.1 вищезазначеного договору купівлі-продажу позивач ОСОБА_1 перерахувала на поточний рахунок № НОМЕР_1 , який належить продавцеві, а саме відповідачу ОСОБА_3 , грошові кошти у розмірі 130000,00 гривень та відповідно до умов цього ж пункту договору, підписання вищезазначеного договору свідчить про повний розрахунок з продавцем (відповідачем) ОСОБА_2 .

Відповідно до вищезазначеного позивачем ОСОБА_1 за приміщення, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , було сплачено відповідачу грошових коштів на загальну суму 311000,00 гривень.

Як встановлено судом, рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 18 січня 2021 позовні вимоги у справі № 208/2405/15-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майна Кам`янської міської ради, про витребування нерухомого майна та скасування запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, задоволено.

В резолютивній чистині вищезазначеного рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська, визначено «Витребувати у ОСОБА_1 нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , та за адресою: АДРЕСА_1 .

Скасовано запис про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на нерухоме майно розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , та за адресою: АДРЕСА_1 . Поновити державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , та за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 ».

Вищезазначене рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська у справі № 208/2405/15-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майна Кам`янської міської ради, про витребування нерухомого майна та скасування запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, набрало законної сили 18.01.2021 року (а.с.13-19).

Відповідно до акту державного виконавця від 01 листопада 2022 року про передачу нерухомого майна, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , та нерухомого майна розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , боржникам передано ключі від приміщень стягувачу, у сторін відсутні претензії щодо проведення виконавчих дій (а.с. 20).

Постановою державного виконавця Заводського ВДВС у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Матюхіною І. С. від 01.11.2022 р. закінчено виконавче провадження про витребування у ОСОБА_1 нерухомого майна, розташоване за адесою: АДРЕСА_5 та за адресою: АДРЕСА_6 (а.с. 21).

Також в добровільному порядку позивачем ОСОБА_1 було сплачено відповідно до квитанції № 8__554 від 27.10.2022 року виконавчий збір у розмірі 15701,04 гривень з комісією 232,04 гривень на загальну суму 15 469 грн.(а.с. 22).

Відповідач свої зобов`язання щодо повернення безпідставно отриманих коштів не виконав, докази зворотного у матеріалах справи відсутні.

Ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст. ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно до вимог ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні.

З аналізу зазначених правових норм вбачається, що зобов`язання із набуття або збереження майна без достатньої правової підстави має місце за наявності таких умов.

По-перше, є набуття або збереження майна. Це означає, що особа набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння.

По-друге, мало місце набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто, збільшення або збереження майна у особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою.

По-третє, обов`язково має бути відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто, мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (ст. 11 ЦК України).

За змістом ч. 1ст. 1212 Цивільного кодексу України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Відсутністю правової підстави вважають такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України.

Загальна умова ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України тільки за наявності ознак безпідставності такого виконання.

Верховний Суд у постанові від 14.04.2020 у справі № 495/2442/16-ц зазначив, що ст. 1212 ЦК України застосовується лише у тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуте за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав, договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому.

Відповідно до ст. 1213 ЦК України, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Таким чином, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а безпідставно набуті грошові кошти підлягають поверненню позивачу у відповідності до ст. 1212 ЦК України.

Щодо стягненнянеустойки суд зазначає наступне.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Позивач просить стягнути 3% річних від суми 311 000,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

З огляду на викладене суд вважає цілком правомірною вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних від прострочення суми.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

З дати укладання договору купівлі продажу, а саме з 27.12.2019 р. по дату подання позовної заяви 27.12.2022 р. минуло 1966 днів. 28 015,56=311000*3%/100*1096/365.

Крім того, відповідачу необхідно сплатити індекс інфляції що складає 140181,71 грн. з урахуванням строків позовної давності відповідно до вимог ст. 257 ЦК України.

Матеріали справи не містять доказів наявності між сторонами будь-яких договірних правовідносин, що зумовлювали б перерахування позивачем відповідних коштів відповідачу.

В даному випадку безпідставне збагачення відповідача за рахунок коштів позивача не може бути усунуте за допомогою інших, спеціальних способів захисту, оскільки договірні або деліктні відносини між сторонами відсутні.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом стягнення з відповідача суми в розмірі 494 898,31 грн. підлягає стягненню з відповідача з яких: 311000,00 грн. безпідставно отриманих коштів за два договори купівлі продажу; 28 015,56 грн. 3% річних, відповідно до ст. 625 ЦК України; 140181,71 грн. встановлений індекс інфляції за прострочення зобов`язання.

Також відповідач просить стягнути з позивача виконавчий збір за виконання рішення суду № 208/2405/15 у сумі 15 701,04 грн. до суми якого водить і комісія банку в розмірі 232,04 грн.

Однак, такі вимоги задоволенню не підлягають, оскільки вказана банківська установа відповідачем була обрана самостійно та комісія послуг банку не відноситься до судових витрат.

Банківська комісія - це грошові суми, що списуються з рахунків клієнтів як плата за обслуговування рахунку або за надання спеціальних послуг. Банківська комісія береться також за оплату чеків, розміщення депозитів, виконання постійних доручень, пряме дебатування.

Відповідно постанови Верховного Суду від 25 січня 2023 року у справі № 523/12032/18 (провадження № 61-6898св22), суд касаційної інстанції погодився з висновком суду апеляційної інстанції, що стягненню на користь позивачки підлягають виключно судові витрати без врахування комісії, оскільки банк було обрано нею самостійно, та банківська комісія за своєю суттю не є частиною судового збору чи судовими витратами, який встановлюється державою відповідним нормативно-правовим актом та є обов`язковим до сплати. Комісію за обслуговування було стягнуто обраним позивачем банком за надання йому банківської послуги. виконавчий збір за виконання рішення суду № 208/2405/15 підлягає стягненню у розмірі 15 469, 00 грн.

Згідно за ст.141 ЦПК України судовий збір покласти на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 4938,00 грн.

Позивач просить стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 10 500,00 грн.

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18.

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Також, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: «…На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат».

На підтвердження надання адвокатом договору про надання правової допомоги № 67 від 20.10.2022 р., акт виконаних робіт № 1 додатку до договору №67 від 20.10.2022 р. квитанція № 170514 від 26.12.2022 р. на суму 10 500,00 грн.

У пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказано, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

З урахуванням наведеного та встановлених у справі обставин, зокрема надання представником відповідача обґрунтованої невідповідності заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу критеріям, визначеним ст. 137 ЦПК України, враховуючи співмірність витрат зі складністю справи та із наданим адвокатом обсягом послуг, суд дійшов висновку, що критерію реальності витрат на правову допомогу, розумності їхнього розміру відповідає сума витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 500,00 грн. окрім того, витрати підтверджені документально.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 81, 137, 141, 223, 258, 259, 263-265, 280, 282, 284, 289, 352, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , (адреса: АДРЕСА_7 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 (адреса: АДРЕСА_8 ) грошові кошти в розмірі 311 000 (триста десять тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , (адреса: АДРЕСА_7 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 (адреса: АДРЕСА_8 ) судовий збір в розмірі 4 938 (чотири тисячі дев`ятсот тридцять вісім грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , (адреса: АДРЕСА_7 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 (адреса: АДРЕСА_8 ) витрати на професійну правничу допомогу 10 500 (десять тисяч п`ятсот грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , (адреса: АДРЕСА_7 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 (адреса: АДРЕСА_8 ) три проценти річних від суми 311000,00 грн. у розмірі 28 015,56 (двадцять вісім тисяч п`ятнадцять грн. 56 коп., відповідно до ст. 625 ЦК України.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , (адреса: АДРЕСА_7 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 (адреса: АДРЕСА_8 ) заборгованість до встановленого індексу інфляції за прострочення зобов`язання у розмірі 140 181,71 (сто сорок тисяч сто вісімдесят одна) грн. 81 коп. відповідно до ст. 625 ЦК України.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , (адреса: АДРЕСА_7 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 (адреса: АДРЕСА_8 ) сплачений виконавчий збір за виконання рішення суду № 208/2405/15 у сумі 15 469 (п`ятнадцять тисяч чотириста шістдесят дев`ять) грн. 00 коп.

В іншій частини позовних вимог, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції, тобто до Дніпровського Апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості сторін:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 (адреса: АДРЕСА_8 )

відповідач - ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , (адреса: АДРЕСА_7 .

Суддя Похваліта С. М.