Справа № 510/2779/24
Провадження № 2/510/834/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.05.25 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

- за участю секретаря Лабановой С.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідачка позовні вимоги визнала, щодо їх задоволення не заперечувала, просила розглянути справу у її відсутності.

Позивачка на задоволенні позову наполягала, просила про розгляд справи без її участі.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія перекладу свідоцтва про смерть ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ; копія свідоцтва про народження ОСОБА_5 ; копія державного акту серії ЯБ №905011 від 03.03.2010р. на право власності на земельну ділянку земельну ділянку площею 0,52 га із кадастровим номером :01:006:0232, розташовану на території Орлівської сільської ради Ренійського (нині - Ізмаїльського) району Одеської області, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; копія державного акту від 29.03.2010р. на право власності на земельну ділянку земельну ділянку площею 1,6360 га із кадастровим номером :01:002:0276, розташовану на території Орлівської сільської ради Ренійського (нині - Ізмаїльського) району Одеської області (за межами населеного пункту), виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; копія державного акту серії ОД №008460 від 08.06.2005р. на право власності на земельну ділянку земельні ділянки загальною площею 2,43 га із кадастровими номерами :01:003:0067, :01:005:0085, розташовані на території Орлівської сільської ради Ренійського (нині - Ізмаїльського) району Одеської області, виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; копії постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30.12.2024р.; копія довідки старости Орлівського старостинського округу Виконавчого комітету Ренійської міської ради Ізмаїльського району від 18.11.2024р. про склад сім`ї ОСОБА_3 на день його смерті; копія довідки старости Орлівського старостинського округу Виконавчого комітету Ренійської міської ради Ізмаїльського району від 20.11.2024р. про склад сім`ї ОСОБА_4 на день її смерті; копія заповіту ОСОБА_4 від 28.10.2011р., оформленого на ім`я ОСОБА_6 ; копія заповіту ОСОБА_6 від 10.08.2012р., оформленого на ім`я ОСОБА_1 ; відповідь завідувачки Ренійської держнотконтори від 22.04.2025р.; копія заяви ОСОБА_1 від 05.09.2020р. про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 ; копія заяви ОСОБА_6 від 06.04.2012р. про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 ; Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру від 22.04.2025р. (дата заведення спадкової справи після смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 ); Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру від 22.04.2025р. (дата заведення спадкової справи після смерті ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 ).

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка була призначені ОСОБА_3 спадкоємицею за його заповітом, відповідачка є донькою ОСОБА_6 . Також, ОСОБА_3 в свою чергу був призначений спадкоємцем за заповітом ОСОБА_4 .

За життя ОСОБА_4 належало наступне майно:

-земельні ділянки загальною площею 2,43 га із кадастровими номерами :01:003:0067, :01:005:0085, розташовані на території Орлівської сільської ради Ренійського (нині - Ізмаїльського) району Одеської області, виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно державного акту серії ОД №008460 від 08.06.2005р. на право власності на земельну ділянку.

На випадок смерті ОСОБА_4 розпорядилась належним їй майном, 28.10.2011р. склала заповіт на ім`я ОСОБА_6 (за даними перекладу з молдавської мови на українську Арабаджі В.) щодо земельних ділянок загальною площею 2, 43 га, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла. Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на належне їй майно.

У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини ОСОБА_3 звернувся до нотаріальної контори із заявою про її прийняття за заповітом. Про це свідчить його заява від 06.04.2012р. про прийняття спадщини, подана нотаріусу. Отже, ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_4 в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України прийняв спадщину за заповітом, однак не переоформив її на своє ім`я.

За життя ОСОБА_6 (за даними перекладу свідоцтва про смерть з молдавської мови на українську ОСОБА_3 ) належало наступне майно:

-земельна ділянка площею 0,52 га із кадастровим номером :01:006:0232, розташована на території Орлівської сільської ради Ренійського (нині - Ізмаїльського) району Одеської області, виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно державного акту серії ЯБ №905011 від 03.03.2010р. на право власності на земельну ділянку;

-земельна ділянка площею 1,6360 га із кадастровим номером :01:002:0276, розташована на території Орлівської сільської ради Ренійського (нині - Ізмаїльського) району Одеської області (за межами населеного пункту), виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно державного акту від 29.03.2010р. на право власності на земельну ділянку.

Також ОСОБА_6 належала земельна ділянка загальною площею 2,43 га, яка була успадкована ним після смерті ОСОБА_4 .

На випадок смерті ОСОБА_3 розпорядився належним йому майном, 10.08.2012р. склав заповіт на ім`я позивачки, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належне йому майно.

У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини позивачка звернулась до нотаріальної контори із заявою про її прийняття за заповітом. Про це свідчить її заява від 05.09.2020р. про прийняття спадщини, подана нотаріусу. Відповідачка (донька померлого) до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не зверталась, фактично її також не прийняла. Проте, незважаючи на своєчасне звернення позивачки за прийняттям спадщини, оформити її неможливо у зв`язку із тим, що в неї відсутні відповідні оригінали правовстановлюючих документів.

Відповідачка у справі спадщину не прийняла, на неї не претендує, не заперечує, щоб спадщину оформила позивачка.

У нинішній час, при зверненні позивачки до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, їй в цьому було відмовлено з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на вищевказані земельні ділянки, про що 30.12.2024р. нотаріусом було винесено відповідну постанову.

Необхідні нотаріусу оригінали документів (щодо земельних ділянок) позивачка надати не може у зв`язку із втратою їх спадкодавцем.

Окрім вищевказаного, перешкодою в оформленні прийняття спадщини є також і те, що згідно п. 7 глави 7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерством юстиції України 22.02.2012р. №296/5, у справах нотаріуса залишаються копії (фотокопії) правовстановлюючого документу - при видачі свідоцтва про право на спадщину. На копіях (фотокопіях) правовстановлюючого документу проставляється відповідна відмітка «згідно з оригіналом» із зазначенням дати та підпису нотаріуса.

Отже, після смерті ОСОБА_3 це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на земельні ділянки, як на об`єкти спадщини, може звернутися тільки спадкоємець.

Таким чином, позивачка прийняла спадщину за заповітом в порядку ч.1 ст. 1269 ЦК України, що залишилася після померлого ОСОБА_3 , і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, відповідачка її не прийняла та на неї не претендує.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Як було встановлено судом, позивачка у справі є спадкоємицею за заповітом.

У передбачений законом строк для прийняття спадщини позивачка звернулась до нотаріальної контори із відповідною заявою. Як зазначила позивачка, після смерті ОСОБА_3 у неї були відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкові земельні ділянки. В даний час оформити своє право на спадщину та отримати відповідне свідоцтво позивачка не має можливості.

Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивачка прийняла спадщину юридично, оскільки її воля, як спадкоємиці за заповітом, була виражена у її діях по подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк. Крім того, позивачка після смерті ОСОБА_3 фактично управляє та володіє спадковим майном (зберігає технічні документи на земельні ділянки, розпоряджається щодо їх цільового використовування).

Таким чином, позивачка прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки своєчасно подала заяву про прийняття спадщини та не заявила про відмову від неї.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивачка є суб`єктом набуття права власності на спадкове майно з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.1 ст. 1269 ЦК України.

З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 200, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 15, 328, 1216, 1217, 1218, 1225, 1235, 1258, 1259, 1268, 1269, 1270 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП : НОМЕР_1 ) в порядку спадкування за заповітом право власності на:

-земельні ділянки загальною площею 2,43 га із кадастровими номерами :01:003:0067, :01:005:0085, розташовані на території Орлівської сільської ради Ренійського (нині - Ізмаїльського) району Одеської області, виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно державного акту серії ОД №008460 від 08.06.2005р. на право власності на земельну ділянку (рахується оформленим на ОСОБА_4 , померлу ІНФОРМАЦІЯ_2 );

-земельну ділянку площею 0,52 га із кадастровим номером :01:006:0232, розташовану на території Орлівської сільської ради Ренійського (нині - Ізмаїльського) району Одеської області, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно державного акту серії ЯБ №905011 від 03.03.2010р. на право власності на земельну ділянку (рахується оформленим на ОСОБА_6 );

-земельну ділянку площею 1,6360 га із кадастровим номером :01:002:0276, розташовану на території Орлівської сільської ради Ренійського (нині - Ізмаїльського) району Одеської області (за межами населеного пункту), виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно державного акту від 29.03.2010р. на право власності на земельну ділянку (рахується оформленим на ОСОБА_6 ),

що належали ОСОБА_7 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Вячеслав ДУДНИК