Провадження № 2-о/204/5/25 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2025 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Рудковської О.А.

за участю заявника ОСОБА_1

за участю представника заявника ОСОБА_2

за участю представника заінтересованої особи Пополітова І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про встановлення юридичного факту постійного проживання в Україні станом на 24.08.1991 року,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2023 року заявник звернувся до суду з заявою, в якій просив встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України, станом на 24 серпня 1991 року в неповнолітньому віці разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтування поданої заяви зазначено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в Україні у м.Дніпро (м.Дніпропетровськ), батьки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 , виданим 02.08.2023 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Новокадацькому та Чечелівському районах у м.Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). Актовий запис про народження № 14 від внесений 25.09.2015 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції. Актові записи внесені та поновлені на підставі судових рішень. ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в Україні у м.Дніпро (м.Дніпропетровськ), батьки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які були громадянами України. З батьками проживав з народження з 1974 року в будинку за адресою АДРЕСА_1 , що є будинком батьків. Після народження весь час проживав та проживає в Україні. Паспортом громадянина України ОСОБА_1 не документувався через те, що з самого початку було допущено помилку у свідоцтві про народження, додаткових процесуальних рішень. Батьки за життя це питання не вирішували. Факт народження ОСОБА_1 встановлено рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19.11.2012 року у справі № 419/7117/12. Після цього ОСОБА_1 намагався отримати паспорт, йому Красногвардійським РВ у м.Дніпропетровську ГУ ДМС України в Дніпропетровській області 27.08.2015 року було видано тимчасову посвідку № НОМЕР_2 . Збирав документи на отримання паспорту. При цьому 25.09.2015 року отримав поновлене свідоцтво про народження НОМЕР_3 , у якому зазначена дата народження ІНФОРМАЦІЯ_4 , але не зазначені дані про батьків. Факт родинних відносин з батьками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 встановлено рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 31.08.2017 року у справі № 204/2242/17. Після цього рішення ОСОБА_1 25.09.2015 року здав в органи державної реєстрації цивільного стану поновлене свідоцтво про народження НОМЕР_1 , видане 02.08.2023 року у якому дані про батьків. Після вирішення судами зазначених питань ОСОБА_1 здав в орган державної реєстрації цивільного стану поновлене свідоцтво про народження НОМЕР_3 , та отримав натомість 02.08.2023 року повторне поновлене свідоцтво про народження НОМЕР_1 за актовим записом №14 внесеним 25.09.2015 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського міського управління юстиції. Заявник ОСОБА_1 у 1989 році закінчив 8 класів в КЗО «СЗОШ №6» ДМР, що підтверджується довідкою №915 від 25.11.2020 року надалі у 1990 році поступив до ПТУ №11. У 1995-1996 роки проходив стаціонарне лікування у Челюсно-лицьової хірургії Міськлікарні № 4. Весь час проживав у м.Дніпрі за адресою будинку батьків АДРЕСА_1 . Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи, видану державним реєстратором відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Управління - Реєстраційної служби Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР з питань реєстрації місця проживання та перебування фізичних осіб за № 19238 від 16.12.2020 року ОСОБА_1 проживає у м. Дніпро без реєстрації. Будинок АДРЕСА_1 батьками проданий у 2007 році. Тривалий час ОСОБА_1 проживає однією сім`єю з ОСОБА_5 у її квартирі за адресою: АДРЕСА_2 . Таким чином, з народження ІНФОРМАЦІЯ_4 і до цього часу (в тому числі і станом на 24.08.1991 року) заявник ОСОБА_1 постійно проживає на території України, та з України не виїжджав. Працює тривалий час на підприємстві ТОВ «АЛАН».

Представником Головного управління ДМС у Дніпропетровській області надано пояснення відповідно до яких просить відмовити у задоволенні заяви. Також зазначає, що 08.08.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Чечелівського відділу у м. Дніпрі ГУ ДМС у Дніпропетровській області з приводу оформлення паспорту громадянина України. ОСОБА_1 було надано відповідь щодо необхідності надати відповідне судове рішення про встановлення факту постійного проживання на території України станом до 24 серпня 1991 року в неповнолітньому віці разом з матір`ю. Зазначає, до заяви про встановлення факту постійного проживання на території України та додатках до неї не надано документів, які б свідчили про проживання ОСОБА_1 у неповнолітньому віці разом з батьками на території України станом на 24 серпня 1991 року.

В судовому засіданні заявник та його представник просили задовольнити подану заяву у повному обсязі.

Представник Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні заяви.

Вислухавши сторони в судовому засіданні, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2012 року по справі №419/7117/12 встановлено факт того, що ОСОБА_1 дійсно народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Дніпропетровську.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження до статей 126, 133, 135 СК України від 24 червня 2009 року №5, є актовий запис №2218 від 16 червня 1977 року про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в 1989 році закінчив 8 класів і отримав свідоцтво про неповну середню освіту, що підтверджуються довідкою вих. №915 від 25.11.2020 року КЗО «Середня загальноосвітня школа №6» ДМР.

Згідно довідки ТОВ «АЛАН» №297 від 26.03.2020 року вбачається, що ОСОБА_1 працює у ТОВ «АЛАН» оператором коптильної установки ковбасних виробів дільниці сирокопчених ковбас виробництва з 01.05.2015 року по теперішний час.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не є зареєстрованим або знятим з реєстраційного обліку, відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання/перебування особи.

Відповідно до листа від 02.09.2023 року №1215-1025/1215-23 Головного управління Державної міграційної служби вбачається, що в ході перевірки встановлено відсутність відомостей Єдиного державного демографічного реєстру ДМС України та ГУ ДМС у Дніпропетровській області стосовно документування паспортом громадянина України ОСОБА_1 , паспортом громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року та паспортом громадянина України для виїзду за кордон.

Крім того, в судовому засіданні надано пояснення свідками ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 . ОСОБА_11 . Так, ОСОБА_1 вказав, що родився в ОСОБА_12 , паспорт не отримував. Вказав, що закінчив школу №6 в 1989 році. Проживав АДРЕСА_1 . ОСОБА_7 вказала, що була сусідкою. У родині було 3 дитини, ОСОБА_13 проживав в будинку батьків до смерті матері. ОСОБА_8 вказала, що була однокласницею ОСОБА_14 , проживав у ОСОБА_15 , виховував сина. ОСОБА_9 вказала, що вона є однокласницею ОСОБА_14 , з 1 по 8 клас навчався в СШ №6. Проживав з матір`ю, батьком, ОСОБА_16 та ОСОБА_17 . Будинок продали після смерті матері. Проживав в ОСОБА_18 , є син ОСОБА_19 . ОСОБА_11 пояснила, що проживає з ОСОБА_20 в цивільному шлюбі 3,5 роки.

Відповідно до п. 5 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, і справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені юридичні факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися з фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України постійно проживали на території України, а також особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Відповідно до п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року.

У п. 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Судом встановлено, що заявник не має іншої можливості документально підтвердити факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року, але його встановлення породжує юридичні наслідки, оскільки з таким фактом чинне законодавство пов`язує можливість видачі паспорту громадянина України, при цьому, спір про встановлення даного факту відсутній. Надані докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета розгляду, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують факт проживання заявника на території України станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Таким чином, судом встановлено та підтверджується матеріалам справи, що станом на час проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року, а також станом на 13 листопада 1991 року заявник дійсно постійно проживав та був зареєстрований на території, яка є територією України, а тому його заява підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України судові витрати відшкодовуються за рахунок держави, у зв`язку з тим, що є особою, яка звільнена від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. 16 ЦК України, Законом України «Про громадянство України», Постановою Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», ст.ст. 12, 13, 76, 130, 263-266, 315, 319, 352, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про встановлення юридичного факту постійного проживання в Україні станом на 24.08.1991 року - задовольнити повністю.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України, станом на 24 серпня 1991 року в неповнолітньому віці разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, суд вважає необхідним зазначити у резолютивній частині рішення наступні дані:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий, місце проживання (вказано в позові): АДРЕСА_3 ; останнє місце реєстрації: АДРЕСА_4 ;

Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 37806243, місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вул. В. Липинського, буд. 7.

Суддя В.В. Самсонова