ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5354/25 Справа № 185/148/25 Суддя у 1-й інстанції - Головін В. О. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

07 травня 2025 року м.Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі судді Агєєва О.В. ознайомившись з апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2025 року у цивільній справі №185/148/25 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області по цивільній справі №185/148/25 за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» про відшкодування моральної шкоди, 25 лютого 2025 року ухвалено рішення яким позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» на користь ОСОБА_1 , в рахунок відшкодування моральної шкоди 110 000 грн без відрахування податків та інших обов`язкових платежів, в іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2025 року, в текст мотивувальної частини рішення від 25 лютого 2025 року, внесено виправлення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ПрАТ ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ»в особі Єлістратова Р.В., через підсистему «Електронний суд», подав апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду, зареєстровану 25 березня 2025 року, в якій просить: змінити рішення Павлоградського районного суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2025 року за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 110 000 грн, судового збору 1211,20 грн, зменшивши розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь позивача, у зв`язку з ушкодженням здоров`я до 55 000 грн з утриманням податків та інших обов`язкових платежів, судового збору на користь держави до 550 грн.

Вирішуючи питання про можливість відкриття по справі апеляційного провадження, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Положеннями статті 356 ЦПК України визначено вимоги які пред`являються до форми і змісту апеляційної скарги.

Частиною 3 статті 356 ЦПК України встановлено, що апеляційна скарга підписується особою, яка її подає, або представником такої особи.

Згідно із пунктом 1 частини 4 статті 356 ЦПК України, до апеляційної скарги додаються: довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо апеляційна скарга подана представником і ці документи раніше не подавалися.

Встановлено, що апеляційна скарга підписана і подана Єлістратовим Р.В. як представником за довіреністю № 6-ПУ/ШУД/2025 від 14 січня 2025 року, копія якої додана до матеріалів скарги.

Здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи (частина 1 статті 47 ЦПК України).

Сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника (частини 1, 3 статті 58 ЦПК України).

Повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи (пункт 1 частини 1 статті 62 ЦПК).

Самопредставництво юридичної особи - це право одноосібного виконавчого органу (керівника) чи голови (уповноваженого члена) колегіального виконавчого органу безпосередньо діяти від імені такої особи без довіреності, представляючи її інтереси в силу закону, статуту, положення.

Для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (органу державної влади) без додаткового уповноваження (довіреності) (позиція про що викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 серпня 2023 року у справі №740/2873/22 (провадження №61-8685св23).

У пунктах 18, 20, 25 ухвали Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі №303/4297/20 (провадження №14-105цс21), вказано, що «починаючи з 29 грудня 2019 року, самопредставництво юридичної особи допускає можливість вчинення у суді процесуальних дій від її імені не тільки керівником або членом виконавчого органу, але й будь-якою іншою особою, уповноваженою на такі дії за законом, статутом, положенням або трудовим договором (контрактом). Тому можливість участі у справі за правилами самопредставництва юридичної особи того, хто не є її керівником або членом її виконавчого органу, слід підтверджувати або приписом відповідного закону, або приписом статуту чи положення цієї особи, або умовами трудового договору (контракту), зокрема посадовою інструкцією (у разі, якщо такого договору у письмовій формі немає чи у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов`язків працівника). Якщо інше не передбачено саме цими документами, уповноважений діяти у суді за правилами самопредставництва юридичної особи, має всі права відповідного учасника справи. Зазначене не виключає можливості додаткового подання до суду довіреності юридичної особи, проте самостійно вона не підтверджує повноваження діяти за правилами самопредставництва.

Інакше кажучи, процесуальні закони визначили, що представники сторін, третіх осіб, а також осіб, які за законом мають право звертатися до суду в інтересах інших, можуть діяти у судовому процесі або за правилами самопредставництва, або як власне представники. Останніми можуть бути: адвокати, законні представники, а у випадках, визначених у процесуальних законах, зокрема у малозначних справах, справах незначної складності, - інші особи (стаття 60 ЦПК України, стаття 58 ГПК України, стаття 57 КАС України). Повноваження саме цих представників підтверджують документи, визначені у частинах першій і четвертій статті 62 ЦПК України, частинах першій і четвертій статті 60 ГПК України, частинах першій і четвертій статті 59 КАС України. Тому неприйнятним є аргумент підписанта про те, що для самопредставництва юридичної особи достатньо виданої нею на ім`я одного з працівників довіреності.

Отже, з 29 грудня 2019 року самопредставництво юридичної особи, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування (в адміністративному судочинстві - також суб`єкта владних повноважень, який не є юридичною особою) у цивільному, господарському й адміністративному судочинствах можуть здійснювати будь-які фізичні особи, уповноважені на це саме відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту). У разі, якщо такого договору (контракту) у письмовій формі немає чи у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов`язків працівника (наприклад, є посилання на посадову інструкцію), то поряд із підтвердженням наявності трудових відносин, такий працівник подає відповідний документ юридичної особи (зокрема, посадову інструкцію), у якому визначений його обов`язок представляти інтереси цієї особи в суді (діяти за правилами її самопредставництва), а за наявності - також обмеження відповідних повноважень. Наявність або відсутність у ЄДР даних про такого працівника, який поряд із керівником має право вчиняти дії від імені юридичної особи, не впливає на обов`язок останньої підтвердити повноваження цього працівника діяти у судовому процесі на підставі закону, статуту, положення, трудового договору (контракту), зокрема обсяг цих повноважень».

Подібні висновки викладені Верховним судом в ухвалах від 10 березня 2023 року у справі №185/8512/21; від 12 вересня 2024 року у справі №761/26091/23; від 06 липня 2023 року у справі №541/1799/19.

Зі змісту апеляційної скарги та доданих до неї додатків вбачається, що підписант цієї апеляційної скарги Єлістратов Р.В. не є керівником ПрАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ», а отже, повноваження ПрАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ», у порядку самопредставництва, можуть випливати виключно із закону, статуту, положення, трудового договору (контракту). Зазначених документів, які б підтверджували право Єлістратова Р.В. діяти у порядку самопредставництва ПрАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» апеляційному суду не надало, у матеріалах справи такі документи відсутні.

Додана до апеляційної скарги довіреність на ОСОБА_2 не засвідчує наявність у нього трудових відносин із ПрАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» та входження до кола його трудових обов`язків здійснення самопредставництва цієї юридичної особи.

Статтею 131-2 Конституції України встановлено, що виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Частиною 2 статті 15 ЦПК України передбачено, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частиною 1 статті 60 ЦПК України визначено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Частиною 4 статті 62 ЦПК України передбачено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Частина 2 статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлює, що ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Разом із цим, частина 2 статті 60 ЦПК України встановлює, що під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 274 ЦПК України встановлено, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин; 3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд.

Згідно частини 3 статті 274 ЦПК України, при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно пунктів 1, 2 частини 6 статті 19 ЦПК України, із змінами внесеними Законом України «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України щодо гарантування права на судовий захист у малозначних спорах» № 3831-IXвід 19 червня 2024 року, визначено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Спір у цій справі №185/148/25 виник у зв`язку з відшкодуванням моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження здоров`я яку позивач оцінює в сумі 200000 грн.

Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 3028 грн, таким чином, тридцять розмірів прожиткового мінімуму буде складати 90 840 грн., що значно менше заявленої ціни позову.

Згідно п. 3, 4, 5 ст. 19 ЦПК України, малозначними справами є: справи про стягнення аліментів, збільшення та зменшення їх розміру, припинення стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства); справи про розірвання шлюбу; справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує шістдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, розгляд цієї справи не можливий як малозначної справи, або в порядку спрощеного позовного провадження, визначеного вказаними вище положеннями ЦПК України.

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру адвокатів за веб-посиланням, в мережі інтернет, https://erau.unba.org.ua/profile/61192 містять відомості про те, що ОСОБА_3 має свідоцтво №3742 видане 02 липня 2018 року Радою адвокатів Дніпропетровської області, проте, ні зміст наявної довіреності № 6-ПУ/ШУД/2025 від 14 січня 2025 року на ім`я Єлістратова В.Р., ні апеляційна скарга та матеріали справи, таких відомостей не містять. Документальних доказів, які доводили, що Єлістратов В.Р. має право на зайняття адвокатською діяльністю ні до матеріалів апеляційної скарги, ні в матеріалах цивільної справи не міститься.

Таким чином, з наявних у апеляційного суду документів, не вбачається, що Єлістратов В.Р. наділений визначеними законодавством повноваженнями представництва інтересів ПрАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» в Дніпровському апеляційному суді.

Крім того, положеннями п. 3 ч. 4 ст. 356 ЦПК України визначено, що до апеляційної скарги додається документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Статтею 3 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до суду апеляційної скарги на судове рішення справляється судовий збір.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно надати суду документ, що підтверджує його сплату.

Апелянтом за подачу цієї апеляційної скарги судовий збір не сплачено.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру поданою фізичною особою становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.

Згідно ч. 4 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

Згідно п.п. 6 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання, у тому числі, апеляційної скарги на рішення суду, становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

При цьому, згідно ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2025 року, яке оскаржується ПрАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ», позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково та стягнуто 110 000,00 грн, 1% від якої становить 1100,00 грн, що є менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який станом на 01 січня 2024 рік становив 1 211,20 грн (3 028,00 грн. х 0,4).

Зазначене рішення суду першої інстанції оскаржується ПрАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» в частині зменшення задоволених вимог та стягнення 55 000 грн., 1% від якої становить 550 грн, що є менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 1211,20 грн (3 028 грн. х 0,4).

Таким чином, враховуючи наведене вище, апелянту слід сплатити судовий збір за подання цієї апеляційної скарги у розмірі 1 453,44 грн (1 211,20 грн. х 150% х 0,8) та подати документ який підтверджує його сплату.

Належними реквізитами для сплати судового збору є наступні: Отримувач коштів - ГУК у Дн-кiй обл/Шев.р/ 22030101, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37988155, Банк отримувача - Казначейство України (ел. адм. Подат.), Код банку отримувача (МФО) 899998, Рахунок отримувача - UA0004628, Код класифікації доходів бюджету 22030101, Призначення платежу *101 ____(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб); Сплата судового збору, за позовом _____ (назва позивача), на рішення від______ (Дата оскаржуваного рішення) по справі _____ (Номер справи), Дніпровський апеляційний суд.

Частиною 2 статті 357 ЦПК України передбачено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог встановлених статтею 356 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України, недоліки необхідно усунути у строк який не може перевищувати 10 (десяти) днів з дня отримання даної ухвали.

Вказані вище обставини перешкоджають вирішенню питання про можливість відкриття апеляційного провадження, апеляційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням апелянту десятиденного строку для усунення встановлених вище недоліків апеляційної скарги наступним шляхом.

Апелянтові слід надати документи які підтверджують повноваження Єлістратова Р.В. представництва інтересів ПрАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» в Дніпровському апеляційному суді у даній справі, або, у разі їх відсутності, подати апеляційну скаргу за підписом особи яка наділена визначеними законодавством повноваженнями додавши належні докази які це підтверджують. На підтвердження сплати судового збору в сумі 1453,44 грн, за зверненням з цією апеляційною скаргою, необхідно надати апеляційному суду документ, який підтверджує його сплату.

Керуючись ст. ст. 185, 354, 356, 357 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2025 року по цивільній справі №185/148/25 - залишити без руху, надати десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення вказаних в ухвалі недоліків.

У разі невиконання ухвали і не усунення встановлених недоліків у визначений строк, апеляційна скарга вважатиметься не поданою і буде повернута особі, яка її подала.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя: