Справа № 497/2810/24
Провадження № 2/497/310/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2025 року Болградський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Раца В.А.,

секретаря Божевої І.Д.,

без участі сторін,

розглянувши у порядку загального позовного провадження, у відкритому судовому засіданні, в місті Болграді, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області, третя особа - Приватний нотаріус Болградського районного нотаріального округу Агбун М.І., про поновлення строку на відчуження земельної ділянки, -

ВСТАНОВИВ:

25.11.2024 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області та просить постановити судове рішення, яким визнати пропуск законодавчо встановленого строку на відчуження земельних ділянок таким, що пропущений з поважних причин, та визначити додатковий строк терміном на один рік для можливості відчуження належних позивачу земельних ділянок:

- кадастровий номер - :01:001:1731, площа 1,48 га;

- кадастровий номер - :01:002:0876, площа 0,9801 га;

- кадастровий номер - :01:001:0884, площа 0,2308 га;

- кадастровий номер - :01:001:0903, площа 0,2254 га;

- кадастровий номер - :01:001:1732, площа 1,4799 га;

- кадастровий номер - :01:002:0875, площа 0,98 га;

цільове призначення яких для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Виноградненської сільської ради, мотивуючи тим, що ці земельні ділянки належать йому на праві приватної власності, яке зареєстровано 10.12.2020 року на підставі рішення Болградського районного суду від 22.06.2012 року по справі №1507/1404/12. 16.11.2024 року з метою укладання договору купівлі-продажу зазначених земельних ділянок, позивач, звернувся до приватного нотаріуса, проте нотаріусом на підставі ст.47,49,50 ЗУ «Про нотаріат», ст.81, 145 ЗК України було відмовлено у вчинені нотаріальної дії, а саме що позивачем пропущено строк на вчинення дій щодо відчуження землі. Поважністю причини пропуску відповідного строку позивач зазначає введення карантину, що на його думку є непереборною силою та введення режиму воєнного стану на всієї території України з лютого 2022 року. Все це стало причиною пропущення відповідного строку, тому позивач вимушений звернутися з цім позовом до суду.

Ухвалою судді від 29.11.2024 року було відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання, в подальшому підготовче провадження було закрито та призначено судовий розгляд.

Позивач ОСОБА_2 надав в судове засідання 07.04.2025 року заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги просить задовольнити.

Представник відповідача Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області т.в.о.голови Арабаджи М.С., до суду не з`явився, надав 19.12.2024 року через систему «Електронний суд» заяву про розгляд справи за відсутності представника сільської ради, позовні вимоги визнав у повному обсязі (а.с.28).

Третя особа - приватний нотаріус Болградського районного нотаріального округу Агбун М.І. надала 08.01.2025 року заяву про розгляд справи в її відсутності (а.с.29).

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , громадянину республіки Молдова на праві власності належать земельні ділянки:

- кадастровий номер - :01:001:1731, площа 1,48 га, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 237056076 сформованим 15.12.2020 року, номер запису про право власності 39713073 (а.с.17);

- кадастровий номер - :01:002:0876, площа 0,9801 га, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 237024978 сформованим 15.12.2020 року, номер запису про право власності 39709340 (а.с.18);

- кадастровий номер - :01:001:0884, площа 0,2308 га, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 236960911, сформованим 15.12.2020 року, номер запису про право власності 39702487 (а.с.19);

- кадастровий номер - :01:001:0903, площа 0,2254 га, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 237016914 сформованим 15.12.2020 року, номер запису про право власності 39708437 (а.с.14);

- кадастровий номер - :01:001:1732, площа 1,4799 га, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 236956152 сформованим 15.12.2020 року, номер запису про право власності 39701939 (а.с.15);

- кадастровий номер - :01:002:0875, площа 0,98 га, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 236958394 сформованим 15.12.2020 року, номер запису про право власності 39702217 (а.с.16).

Державна реєстрація права власності на ці земельні ділянки відбулася 10 грудня 2020 року на підставі рішення Болградського районного суду Одеської області від 22.06.2012 року по справі №1507/1404/12 (а.с.20-21).

У листопаді 2024 року позивач мав намір відчужити успадковані земельні ділянки, однак, нотаріус відмовив у посвідченні договору купівлі-продажу, отриманої спадщини, у зв`язку з пропуском строку на її відчуження, що підтверджується постановою приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Агбун М.І. від 19.11.2024 року (а.с.22). Вказаний строк позивач пропустив у зв`язку із тим, що є громадянином Республіки Молдови, з 2020 року діяли карантинні обмеження, а з лютого 2022 року в Україні був оголошений воєнний стан, який дії до цього часу, тому просить надати йому додатковий строк для відчуження спадщини.

Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до положень ч.1 ст. 2 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства мають ті ж права і свободи та виконують ті ж обов`язки, що і громадяни України, якщо інше не передбачено Конституцією, цим та іншими законами України, а також міжнародними договорами України.

За змістом ст.ст. 41, 64 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю. Право власності на землю належить до основних конституційних прав та свобод, що не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Земельного кодексу України, земельні відносини регулюються Конституцією України, цим кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Частиною 5 ст. 22 Земельного кодексу України встановлено, що землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватись у власність іноземним громадянам, особам без громадянства.

Відповідно до частини 2 статті 81 Земельного кодексу України, іноземні громадяни та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Частиною 3 цієї ж статті Земельного кодексу України передбачено, що іноземні громадяни та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини. Натомість, частиною 4 вищенаведеної статті Земельного кодексу України передбачено, що землі сільськогосподарського призначення, отримані в спадщину іноземними громадянами, підлягають відчуженню протягом одного року. Однак, дані приписи закону стосуються землі, яка отримана у спадщину.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 145 Земельного кодексу України передбачено, що якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим кодексом не може перебувати в її власності, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права.

З викладеного випливає, що землі сільськогосподарського призначення на постійній основі можуть належати лише громадянину України.

Таким чином, після отримання у спадщину та оформлення спадкових прав на земельну ділянку 10 грудня 2020 року, позивач ОСОБА_4 мав протягом року відчужити належні йому земельні ділянки, тобто до 10 грудня 2021 року.

На даний час позивач має намір добровільно відчужити належні йому земельні ділянки, але при зверненні до приватного нотаріуса з метою посвідчення договору купівлі-продажу, нотаріус відмовила йому у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з пропуском строку на відчуження земельної ділянки, про що винесла відповідну постанову.

Відповідно до норм ст. 127 ЦПК України, суд наділено повноваженнями щодо поновлення чи продовження строків, встановлених законом, за умови визнання причин його пропуску поважними.

На підставі статті 8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

На переконання суду, у даній справі неможливо застосувати аналогію закону, а саме, приписів ч.3 ст. 1272 ЦК України, відповідно до якої, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

В даному випадку, підстави для застосування аналогії закону відсутні, оскільки дані правовідносини врегульовані нормами Земельного кодексу України: ст.ст. 81, 84, 140, 145 ЗК України, вони регулюють порядок і строк відчуження земельної ділянки іноземним громадянином, якій відраховується з моменту переходу такого права і такий строк є преклюзивним і змінюватися не може.

Преклюзивні строки - це час, закінчення якого тягне за собою втрату самого права на власність, на користування чи на володіння.

Крім того застосування статті 127 ЦПК України, яка регулює поновлення процесуальних строків, є безпідставним, оскільки дана норма регулює питання поновлення та продовження саме процесуальних строків, тоді як встановлений ч.4 ст. 81, ч.1 ст. 145 ЗК України строк належить до матеріальних.

Одночасно суд констатує, що визначений вищевказаними нормами ЗК України однорічний строк для відчуження земельної ділянки відповідає засаді розумності та є цілком достатнім для виконання іноземним громадянином чи особою без громадянства свого обов`язку.

Наведені ж позивачем причини пропуску вказаного строку не є поважними, оскільки не пов`язані з об`єктивними, непереборними чи істотними труднощами для виконання покладеного на нього ЗК України обов`язку по відчуженню успадкованої земельної ділянки сільськогосподарського призначення.

Позивач є громадянином Республіки Молдова, та відповідно до відміток у закордонному паспорті серії НОМЕР_1 , виданим 12.03.2019 року строком дії до 12.03.2029 року, позивач неодноразово протягом 2020 2024 років відвідував територію України, тобто мав можливість своєчасно виконати встановлений ч.4 ст. 81 ЗК України обов`язок щодо відчуження земельної ділянки.

Також суд звертає увагу позивача, що приписи ч.4 ст. 81 ЗК України є імперативними і превалюють над положеннями п.15 розділу X «Перехідні положення» ЗК України, якими встановлено заборону купівлі-продажу або іншим способом відчуження земельних ділянок сільськогосподарського призначення.

Водночас Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо умов обігу земель сільськогосподарського призначення» від 31 березня 2020 року, дозволено з 01 липня 2021 року продаж в Україні земельних ділянок (паїв) фізичним особам.

Отже, чинним законодавством України не передбачена можливість поновлення в судовому порядку строку для відчуження земельної ділянки, яка успадкована іноземним громадянином.

Крім того суд звертає увагу позивача на положення статті 145 ЗК України, яка визначає, що конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику.

З огляду на викладене не вбачається порушення принципу пропорційності, сформованого у сталій практиці ЄСПЛ та принципу непорушності права власності.

З викладеного випливає, що позовні вимоги позивача є безпідставними, а позов задоволенню не підлягає.

Суд покладає судові витрати у виді сплаченого судового збору, які понесені позивачем, на останнього відповідно до ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 22, 81, 143, 145 ЗК України, ст.2-4, 12, 13, 19, 23, 76-89, 141, 258-268 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області, третя особа - Приватний нотаріус Болградського районного нотаріального округу Агбун М.І., про поновлення строку на відчуження земельної ділянки - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.А. Раца