ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2025 року

м. Черкаси

Справа № 712/1068/24
Провадження № 22-ц/821/804/25
Категорія: 307000000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В.

суддів: Новікова О.М., Фетісової Т.Л.

за участю секретаря: Кофанової А.О.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

представник позивача: адвокат Ульянов Сергій Миколайович,

відповідач: Черкаська міська рада,

представник відповідача: Кирман Владислав Олександрович

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Ульянова Сергія Миколайовича на рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 11 лютого 2025 року (ухваленого під головуванням судді Позарецької С.М. в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси, повний текст рішення складено 03 березня 2025 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Черкаської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

24 січня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Черкаської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

В обґрунтування позову зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1 та автомобіль Skoda Octavia A5, д/н НОМЕР_1 .

За життя ОСОБА_2 заповіту не складав.

Позивач вказує, що він є спадкоємцем першої черги за законом. Інших спадкоємців у померлого немає, тому відповідачем зазначена Черкаська міська рада.

17.01.2024, зазначає ОСОБА_1 , він звернувся до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 .

Інформаційним листом від 17.01.2024 йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що залишилося після смерті його батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку із пропуском строку на подання заяви про прийняття спадщини.

Позивач зазначає, що все життя проживав разом із батьком за адресою: АДРЕСА_2 , а тому вважав, що прийняв спадщину і йому не потрібно звертатись із заявою про прийняття спадщини.

Шестимісячний строк, встановлений законом, для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька сплив 01.01.2024, а з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1 звернувся 17.01.2024, тобто пропущений позивачем строк для подання заяви про прийняття спадщини є незначним (16 днів).

На підставі наведеного, просив суд ухвалити рішення, яким визначити ОСОБА_1 додатковий строк, терміном два місяці з дня набрання законної сили рішенням суду, для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 лютого 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Черкаської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не вказані обставини та не надано належних, допустимих та переконливих доказів, які б свідчили про наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для подання ним заяви у межах передбаченого законодавством шестимісячного строку про прийняття спадщини. За висновками суду, позивач не виконав свого процесуального обов`язку із доведення тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, будучи достеменно обізнаним про факт смерті батька та відкриття спадщини.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій через систему «Електронний суд» 26 березня 2025 року, представник ОСОБА_1 адвокат Ульянов С.М., вважаючи оскаржуване рішення прийнятим із неправильним застосуванням норм матеріального та із порушенням норм процесуального права, при невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 лютого 2025 року та ухвалити нове рішення, яким визначити ОСОБА_1 додатковий строк терміном два місяці з дня набрання законної сили рішенням суду для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Обгрунтування апеляційної скарги аналогічне обгрунтуванню позовної заяви, крім того, апелянт вказує, що суд першої інстанції не врахував принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав заявника в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що призвело до ухвалення незаконного рішення.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив

Фактичні обставини справи

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 . Факт родинних відносин підтверджується даними свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 (актовий запис №366). ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується даними свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 (актовий запис №1958).

Після смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1 та автомобіль Skoda Octavia A5, д/н НОМЕР_1 .

Також судом встановлено, що за життя ОСОБА_2 заповіту не складав (інформаційна довідка зі Спадкового реєстру від 17.01.2024).

Спадкоємцем першої черги за законом є син померлого позивач по справі ОСОБА_1 . Інших спадкоємців у померлого немає, враховуючи відомості інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 17.01.2024.

Позивач ОСОБА_1 звернувся 17.01.2024 до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Фіщука С.О. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 (заява №10).

Інформаційним листом від 17.01.2024 №30/01-16, виданого приватним нотаріусом Фіщуком С.О., - ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що залишилося після смерті його батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку із пропуском строку, встановленого законом, на подання заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до даних Єдиного державного демографічного реєстру від 03.09.2024, ОСОБА_1 зареєстрований за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_3 , з 18.04.2007 і на даний час.

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

За змістом статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в повній мірі відповідає зазначеним вимогам, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до статей 1216, 1217 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Подання заяви про прийняття спадщини є дією, яку повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, коли такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини тощо.

Подібні правові висновки викладені Верховним Судом у постановах від 17 березня 2021 року у справі № 638/17145/17, від 22 березня 2023 року у справі № 361/8259/18, від 14 лютого 2024 року у справі № 357/8183/22, а також підтримані Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23 (пункт 50).

Оцінка поважності причин пропуску строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду (постанови Верховного Суду від 11 липня 2022 року у справі № 650/48/20, від 27 квітня 2023 року у справі № 750/13008/21, від 14 лютого 2024 року у справі № 754/3327/22).

Вирішуючи питання поважності причин пропуску позивачем шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) сформульовано висновки про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас, цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

Цивільна справа вирішується з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Частиною другою статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Встановивши, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилася спадщина на майно: квартиру АДРЕСА_1 та автомобіль Skoda Octavia A5, д/н НОМЕР_1 , при тому, що позивач є єдиним спадкоємцем першої черги, який звернувся до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом 17.01.2024, тобто із незначним пропуском встановленого статтею 1270 ЦК України строку, надавши належну правову оцінку наведеним у позовній заяві підставам пропуску зазначеного строку, врахувавши незазначення ОСОБА_1 існування об`єктивних, непереборних, істотних труднощів чи перешкод для подачі заяви та відсутність їх підтвердження належними, допустими та переконливими доказами, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визначення ОСОБА_1 додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті свого батька.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про безпідставність посилань сторони позивача на те, що пропуск строку, протягом якого він мав подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, є незначним.

Для застосування норм частини третьої статті 1272 ЦК України правове значення має поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, а не тривалість такого пропуску.

Крім того, з урахуванням обізнаності позивача про смерть батька, відсутності складеного ним заповіту, а також усвідомлення позивачем права на спадкування за законом, він повинен був вчинити активні дії для прийняття спадщини подати заяву про прийняття спадщини у встановлений ЦК України строк.

Зазначене узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду, наведеним у пункті 99 постанови від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23.

Також колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції, що не може бути визнана поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини юридична необізнаність позивача, що узгоджується із висновками Верховного Суду, які викладені у постанові від 22 березня 2023 року у справі № 361/8259/18 та багатьох інших.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно зі статтями 76-78, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права .

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

У відповідності до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За наведених підстав, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 258, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Ульянова Сергія Миколайовича - залишити без задоволення.

Рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 11 лютого 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Черкаської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді О.М. Новіков

Т.Л. Фетісова

/повний текст постанови суду виготовлений 09 травня 2025 року/