Номер справи 171/1249/25
Номер провадження 2-н/171/236/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.25 року м. Апостолове

Суддя Апостолівського районного суду Дніпропетровської області Ліпчанський С.М., розглянувши матеріали заяву ОСОБА_1 , боржник: ОСОБА_2 , про видачу судового наказу про стягнення аліментів з боржника,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Апостолівського районного суду Дніпропетровської області перебуває заява ОСОБА_1 , боржник: ОСОБА_2 , про видачу судового наказу про стягнення аліментів з боржника.

Вивчивши заяву про видачу судового наказу та додані до неї матеріали, суддя приходить до висновку про необхідність відмовити у видачі судового наказу з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Положенням ст. 163 ЦПК України встановлений перелік вимог, яким має відповідати заява.

Згідно із п. 4 ч. 1ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст.163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Частиною 3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

З огляду на вищенаведене, законодавець надає право на отримання аліментів на утримання дитини тому із батьків, разом з яким проживає дитина, а відтак, для підтвердження права стягувача за заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів необхідно додати до заяви докази на підтвердження проживання дитини саме разом із заявником (стягувачем).

Однак, у даному випадку, оглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів встановлено, що жодних доказів, не було долучено до заяви, відсутні будь-які докази на підтвердження тих обставин, що неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом із заявником, а лише покликання заявника у тексті заяви на такі обставини, з огляду на безспірність характеру наказного провадження, не можуть слугувати належним та допустимим доказом відповідно до вимог процесуального закону.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог статті 163 цього Кодексу.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (ч. 1ст. 166ЦПК України).

На підставі вищенаведеного, приходжу до висновку, що заявнику ОСОБА_1 слід відмовити у видачі судового наказу.

Керуючисьст. 165 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 , боржник: ОСОБА_2 , про видачу судового наказу про стягнення аліментів з боржника.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що згідно ч. 1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя С.М.Ліпчанський