Справа № 522/2946/25
Провадження № 2-з/522/267/25
УХВАЛА

06 травня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Федчишеної Т. Ю.,

за участі секретаря судових засідань Глущенко Т. О.,

заявників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

представника заявника ОСОБА_2 адвоката Сахна О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про забезпечення доказів, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Комунального підприємства житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський», про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

25.04.2025 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали до суду заяву в порядку ст. 116 ЦПК України про забезпечення доказів, в якій просять витребувати у Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради відомості щодо реєстрації ОСОБА_3 , 1965 року народження, та ОСОБА_4 , 1973 року народження, у квартирі АДРЕСА_1 , та витребувати у Департаменту архівної справи та діловодства Одеської міської ради відомості щодо наявності на зберіганні Будинкової книги по будинку АДРЕСА_2 , і у разі її наявності, витребувати копію вказаної будинкової книги.

Заява обґрунтована тим, що вони звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Комунального підприємства житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський», про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Одночасно з позовною заявою було подано заяву про забезпечення доказів, в якій вони просили витребувати у Приморської районної адміністрації Одеської міської ради з Реєстру територіальної громади м. Одеси відомості про реєстрацію місця проживання у квартирі АДРЕСА_1 відповідачів та виписки з будинкової книги про склад сім`ї та реєстрацію станом на день звернення з даним позовом по квартирі АДРЕСА_1 , проте, ухвалою суду від 20.02.2025 в задоволенні заяви про забезпечення позову було відмовлено з підстав її необґрунтованості.

Указують, що оскільки вони не є власниками квартири АДРЕСА_3 , а особовий рахунок зареєстрований на ім`я ОСОБА_2 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , їх звернення до ЦНАП Приморського району Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради буде безрезультатним.

Зазначають, що 04.03.2025 адвокатом Сахно О. В., який діє в інтересах ОСОБА_2 , до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради було направлено адвокатський запит щодо отримання вказаної інформації та копії будинкової книги буд. АДРЕСА_2 , однак з отриманої відповіді слідує, що в силу Закону України «Про інформацію» та Закону України «Про захист персональних даних», запитувана інформація не може бути видана адвокату за його адвокатським запитом, а також повідомлено, що інформація про осіб, місце проживання яких зареєстровано за адресою: АДРЕСА_4 , до початку здійснення Департаментом повноважень органу реєстрації місця проживання, тобто до 05.04.2016, міститься у картотеці з питань реєстрації фізичних осіб, у зв`язку з чим у Департаменті відсутня будинкова книга за вказаною адресою.

Указують, що у судовому засіданні, яке відбулося 14.04.2025, з`ясувалось про відсутність у Єдиному демографічному реєстрі інформації про реєстрацію місця проживання у квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_3 , 1965 року народження, та ОСОБА_4 , 1973 року народження.

Зазначають, що відсутність запису про реєстрацію місця проживання не дає можливість дослідити чи були вказані особи зареєстровані зазазначеною адресою, коли і унаслідок чого їх було знято з реєстраційного обліку, та чи не є відсутність запису в Демографічному реєстрі неповною інформацією, яка з невідомих причин до нього внесена не була.

У судовому засіданні ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та її представник адвокат Сахно О. В. подану заяву підтримали з підстав, наведених у ній та просили заяву задовольнити.

Заслухавши заявників та представника заявника ОСОБА_2 адвоката Сахна О. В., дослідивши заяву про забезпечення доказів, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. ч. 1- 3 ст.116 ЦПК України, суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом. Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Отже, забезпечення доказів - це вжиття судом заходів, направлених на закріплення і збереження доказів. Підставою забезпечення доказів є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення доказів може утруднити чи зробити неможливим збирання чи подання доказів або засіб доказування може бути втрачений.

За змістом наведених норм обов`язковою умовою для вжиття судом заходів щодо забезпечення доказів є встановлення обставин, які дають підстави для висновку, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Обов`язок доведення таких обставин покладається на особу, яка звертається до суду із заявою про забезпечення доказів.

Згідно з вимогами пунктів 4, 5 ч. 1 ст. 117 ЦПК України, у заяві про забезпечення доказів повинні бути вказані докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні, а також обґрунтування необхідності забезпечення таких доказів.

Процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати та зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.

Забезпечення доказів - це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмету доказування і мають значення, потрібні для вирішення справи, але, насамперед, спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов, суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 9901/845/18.

Отже, процесуальним порядком та механізмом забезпечення доказів передбачено, що суд, розглядаючи заяву про забезпечення доказів, має з урахуванням обґрунтування необхідності забезпечення доказів пересвідчитися, зокрема, в тому, що зволікання з цим питанням поставить під загрозу можливість подання доказів у майбутньому (вони можуть бути знищені, пошкоджені, втратити свою доказову цінність тощо).

Аналіз норм права, що регулюють порядок вирішення вказаного питання, дає можливість зробити висновок про те, що задовольняючи заяву про забезпечення доказів, суд має пересвідчитися в тому, що у особи, яка бере участь у справі є складнощі в отриманні документів, тобто об`єктивної неможливості одержання та подання доказового матеріалу до суду особисто, через обставини, які перешкоджають такому поданню. Ці складнощі можуть мати юридичний та фактичний характер. Складнощі юридичного характеру полягають в тому, що на заваді одержанню та поданню доказу є норма закону забороняючого характеру, яка обмежує доступ особи до потрібної доказової інформації. Фактичні складнощі в одержанні доказів мають місце, коли, незважаючи на вжиті особою заходи, потрібний їй доказ одержати не вдалося.

Крім того, основною складовою обґрунтованості заяви про витребування доказів необхідна доведеність обставин, що існують достатні підстави вважати, що такі докази будуть втрачені в подальшому або їх збирання або подання стане згодом неможливим чи утрудненим.

Надавши юридичну оцінку заяві ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про забезпечення доказів, з урахуванням викладених у ній обставин, суд дійшов висновку, що остання не відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 116 ЦПК України, оскільки не містить жодних обґрунтувань та доказів на підтвердження наявності реальних ризиків чи загроз того, що докази, про забезпечення яких порушують питання заявники, можуть бути втрачені або їх збирання або подання стане згодом неможливим чи утрудненим.

Таким чином, заявниками не обґрунтовано та не доведено підстав для забезпечення доказів у порядку статей 116-118 ЦПК України.

При цьому заявники не позбавлені можливості звернутися до суду з обґрунтованою заявою про витребування зазначених доказів у порядку статті 84 ЦПК України.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про забезпечення доказів задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 116 -118, 260-261, 263, 353 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про забезпечення доказів - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Тетяна ФЕДЧИШЕНА