Справа №: 486/722/25 Провадження № 2-о/486/46/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення заяви без руху

08 травня 2025 року м. Південноукраїнськ

Суддя Південноукраїнського міського суду Миколаївської області Волощук О.О., ознайомившись з матеріалами заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту родинних відносин,

ВСТАНОВИВ:

25.04.2025 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин.

Судом було направлено запит щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи заявника з метою визначення підсудності справи.

До суду надійшла відповідь ЦНАП, з якої вбачається, що заявниця зареєстрована в місті Південноукраїнську Вознесенського району Миколаївської області, після чого суддя, перевіривши заяву та додані до неї документи, дійшов до висновку про наявність підстав для залишення її без руху, з урахуванням наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Отже, заяви у справах окремого провадження повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, встановленим статтями 175, 177 ЦПК України, так і спеціальним нормам процесуального законодавства, що врегульовують порядок вирішення судом порушеного питання, зокрема у справах за заявами про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Відповідно до ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.

Таким чином, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду зокрема за умови, якщо заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); якщо чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Подібні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 641/5187/20.

Звертаючись до суду з заявою ОСОБА_1 просить встановити факт родинних відносин між нею, її чоловіком ОСОБА_2 який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , загиблим ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є їхнім сином. Посилається на те, що встановлення даного факту необхідно їй для отримання грошової допомоги. Вказує, що зверталася до РТЦК, де їй повідомили про розбіжності у прізвищі її та сина.

Разом з тим, заявницею не надано доказів офіційного звернення та відмови у виплаті допомоги через виявлення розбіжностей у прізвищах, що стало підставою для звернення до суду, а також не надано доказів неможливості врегулювати розбіжності в позасудовому порядку.

Окрім того, заінтересованою особою у заяві зазначено ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч. 3 ст.42 та ч. 4 ст.294 ЦПК України, справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Заінтересованими особами є особи, які беруть участь у справі та які мають юридичну заінтересованість. Це коло визначається взаємовідносинами із заявником у зв`язку з обставинами, які підлягають встановленню і які можуть вплинути на їх права і обов`язки.

Залежно від мети встановлення фактів заінтересованими особами в цих справах можуть бути зокрема органи реєстрації актів цивільного стану у справах про встановлення факту родинних відносин, оскільки рішення суду може вплинути на їх обов`язки.

Окрім того, як вбачається із заяви, метою встановлення факту родинних відносин є отримання є отримання соціальних гарантій пільг та компенсацій, передбачених ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

Статтею 16-1 вищезазначеного Закону передбачено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Відповідно до ч. 1 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Отже, як заінтересована особа у справі, на права та обов`язки якої може вплинути рішення суду, має бути залучено також Міністерство оборони України.

Таким чином, заявнику необхідно надати суду заяву в новій редакції, у якій залучити всіх заінтересованих осіб по справі та вказати в заяві повне коло заінтересованих осіб, а також передбачені п.2 ч.3 ст. 175 ЦПК України відомості про них: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти. Окрім того, надати суду докази офіційного звернення та відмови у виплаті допомоги через виявлення розбіжностей у прізвищах, що стало підставою для звернення до суду, а також докази неможливості врегулювати розбіжності в позасудовому порядку

Згідно з частиною першою статті 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене вище, суддя приходить до висновку, що заяву слід залишити без руху та встановити заявниці строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

На підставі викладеного, керуючись статтями 175, 177, 185, 293, 317 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту родинних відносин - залишити без руху, надавши строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

Роз`яснити заявнику, що у випадку невиконання ухвали суду в установлений строк, заява вважається неподаною та повертається заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.О. Волощук