Провадження № 22-ц/801/1092/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Романюк Л. Ф.
Доповідач:Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 травня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача Стадника І.М.,

суддів Войтка Ю.Б., Матківської М.В.,

розглянув в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу представника позивача ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» -адвоката Дзундзи Ольги Володимирівни

на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03 березня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Романюк Л.Ф.,

у справі № 127/41218/24

за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» (позивач)

до ОСОБА_1 (відповідач)

про стягнення боргу за договором позики,

встановив:

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2024 ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» звернулося до місцевого суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, обґрунтовуючи вимоги тим, що 02.09.2020 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 9938236. Договір укладено в електронній формі. Відповідач, здійснивши дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої в подальшому було перераховано грошові кошти у розмірі 7 500 (сім тисяч п`ятсот) грн 00 коп., поточний/картковий рахунок НОМЕР_1 вказаний Відповідачем при оформленні Договору позики.

На умовах Договору позики Позикодавець надав Відповідачу грошові кошти (кредит) у гривні на умовах передбачених Договором позики № 9938236 у розмірі 7 500 (сім тисяч п`ятсот) грн 00 коп., а Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором, з кінцевим терміном погашення не пізніше 04.11.2020 р., дата повернення позики (останній день), розмір процентів у день (процентна ставка базова/день) становить 1,60 %, процентна ставка за понадстрокове користування Позикою (її частиною) за день становить 2,70%.

01.04.2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Сіроко Фінанс» уклали Договір факторингу № 016-010421 згідно якого та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ «Сіроко Фінанс» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» включно і до ОСОБА_1 , за Договором позики №9938236 від 02.09.2020 року.

В подальшому, 05 лютого 2024 року ТОВ «Сіроко Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» уклали Договір факторингу № 20240205/2, згідно якого та у відповідності до ст. 512 ЦК України, останнє набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Сіроко Фінанс» включно і до ОСОБА_1 , за Договором позики № 9938236 від 02.09.2020 року.

Станом на 28.11.2024 року заборгованість ОСОБА_1 перед позивачем становить 14 598,00 грн, що складається з 4 590,24 грн заборгованість за основним зобов`язанням (тіло кредиту), 8 023,28 грн. - залишок заборгованості по процентам за користування позикою, 1 984,48 грн - інфляційне збільшення.

Рішення суду першої інстанції

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 03 березня 2025 року позов задоволено. Вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Артеміда - Ф» заборгованість за договором позики № 9938236 від 02.09.2020 року в розмірі 14 598,00 грн (чотирнадцять тисяч п`ятсот дев`яносто вісім грн), а також судовий збір у розмірі 2 422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

03 квітня 2025 року представник позивача адвокат Дзунда О.В., подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні стягнення витрат на професійну правничу допомогу та ухвалити у цій частині нове, яким стягнути з відповідача 7 000 грн.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що оскільки судовим рішенням не вирішено питання про розподіл судових витрат, нею було подано заяву про ухвалення додаткового рішення, яка залишена без задоволення. Вважає, що судом в оскаржуваному судовому рішенні не надано оцінки доказам, зокрема щодо фіксованого адвокатського гонорару.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надійшов, проте його відсутність не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції частина 3 статті 360 ЦПК України.

Провадження у справі в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 08 квітня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі, а ухвалою від 22 квітня 2025 року закінчено підготовчі дії та призначено справу до розгляду, який вирішено здійснювати без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду в справах з ціною позову менше 30-ти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 9 статті 19 ЦПК України встановлено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 176 ЦПК України ціна позову в даній справі визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців, що є менше 30- ти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, спір у ній не належить до категорій, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження (частина 4 статті 274 ЦПК України), а тому колегією суддів вирішено, що справа з урахуванням її конкретних обставин може бути розглянута без повідомлення учасників справи.

Встановлені судом першої інстанції обставини

Судом встановлено, що позовні вимоги обґрунтовані, позивач у результаті укладення договору факторингу отримав право вимоги до відповідача, а відповідач ОСОБА_1 прострочила взяті на себе зобов`язання з повернення коштів взятих згідно укладеного договору позики, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню на користь позивача.

Позиція апеляційного суду

Згідно з статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскільки рішення суду оскаржується в частині стягнення витрат на правничу допомогу, то відповідно до ст. 367 ЦПК України судова колегія рішення суду в іншій частині рішення суду не переглядає.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд першої інстанції виходив з того, що витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн, про стягнення яких заявлено у позовній заяві, документально не підтверджені, а саме відсутні докази їх сплати позивачем на користь адвоката.

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.

Стаття 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною другою статті 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Відповідно до положень статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові на позивача, у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК).

Згідно з частинами першою, третьою, п`ятою статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Як вбачається із матеріалів справи ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» звернулась до суду із позовом, який подано та підписано від її імені адвокатом Дзундзою О.В.

Отже позивач скористався правом на отримання професійної правничої допомоги.

Звертаючись до суду із позовом про стягнення заборгованості за договором позики, представник позивача ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» - Дзундза О.В. просила стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивач надав договір про надання правової допомоги №20241128/11 від 28.11.2024, ордер адвоката на надання правничої допомоги, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, попередній розрахунок суми судових витрат.

Пунктом 4.2 договору передбачено, що у разі ухвалення судом рішення суду на користь клієнта, такий зобов`язується сплатити адвокату гонорару в сумі 7 000 грн. Отже, позивач подав докази понесення заявлених судових витрат у повному обсязі, у строк та в порядку, визначених законом.

За змістом попереднього розрахунку суми судових витрат, витрати на правову допомогу складаються із оплати таких послуг адвоката: за підготовку позовної заяви, за збирання доказів до позовної заяви, за підготовку та подання заяв, скарг, клопотань и інших процесуальних документів у ході розгляду справи, за участь у судових засіданнях у справі.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

Відмовляючи у задоволенні вимог про стягнення витрат на правничу допомогу з підстав відсутності доказів фактичної оплати наданих послуг, суд першої інстанції не врахував, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою або тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України).

Саме такі висновки викладені у постановах Об`єднаної палати Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року (справа № 922/445/19), від 22 січня 2021 року (справа № 925/1137/19) та Верховного Суду від 02 грудня 2020 року (справа № 317/1209/19), від 03 лютого 2021 року (справа № 554/2586/16-ц) та ін.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 виснувала, що відповідна сума, обумовлена сторонами до сплати у твердому розмірі під відкладальною умовою, є складовою частиною гонорару адвоката, тож належить до судових витрат.

Суд першої інстанції не врахував, що відповідна сума, обумовлена сторонами у договорі про надання правової допомоги № 20241128/11 від 28.11.2024 до сплати у твердому розмірі під відкладальною умовою, є складовою частиною гонорару адвоката, тож належить до судових витрат, не навів доводів та доказів нерозумності цих витрат, їх неспівмірності з ціною позову, складністю справи та її значенням для позивача. При цьому сума витрат на адвокатські послуги, передбачена договором, не виходить за розумні межі визначення розміру гонорару.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції хоча й вирішив питання стягнення витрат на правничу допомогу, проте не зазначив будь-якого висновку з цього приводу в резолютивній частині, рішення суду Вінницького міського суду Вінницької області від 06 січня 2025 року слід змінити з доповненням резолютивної частини рішення новим абзацом про стягнення витрат та з викладом мотивувальної частини рішення в частині вирішення питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в редакції цієї постанови.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, зокрема, є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 368, 376, 382, 384 ЦПК України, Суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника позивача ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» - адвоката Дзундзи Ольги Володимирівни задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03 березня 2025 року змінити. Викласти мотивувальну частину рішення щодо вирішення питання про стягнення витрат на правничу допомогу в редакції цієї постанови та доповнити резолютивну частину рішення абзацом наступного змісту:

«Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Артеміда - Ф» )) витрати на правничу допомогу в розмірі 7 000 (сім тисяч) гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, не підлягає.

Головуючий: І.М. Стадник

Судді: Ю.Б.Войтко

М.В. Матківська