РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2025 року м. Запоріжжя

Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Рибалко Н.І., за участі секретаря судового засідання Капто Д.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води,

ВСТАНОВИВ:

Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з вищевказаним позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії у розмірі 50 580,87 грн., та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 147,20 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачі своєчасно у повному обсязі не сплачували надані їм за адресою: АДРЕСА_1 , послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, у зв`язку з чим за період з 01.12.2014 по 31.10.2023 у них утворилась заборгованість у розмірі 50 580,87 грн., що спонукало позивача звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно з автоматизованого розподілу справу 16.11.2023 передано для розгляду судді Рибалко Н.І.

Ухвалою суду від 30.11.2023 року у відкритті провадженні в частині позовних вимог до ОСОБА_2 , відмовлено на підставі п.6 ч.1 ст.186 ЦПК України. При вирішенні питання про відкриття провадження по справі в частині позовних вимог до ОСОБА_1 позовну заяву залишено без руху, внаслідок того, що заява була подана з порушенням вимог п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України. оскільки вона не містить виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; не зазначено доказів, що підтверджують вказані обставини. А саме, позивачем до позову не було додано доказів того, що ОСОБА_1 була користувачем квартири за адресою: АДРЕСА_2 саме у період заборгованості за надані позивачем послуги з 01.12.2014 по 31.10.2023 в матеріалах справи відсутні, як і відсутня інформація про наявність у відповідача зареєстрованого за ними у зазначений період на праві власності нерухомого майна, або укладеного між сторонами договору про надання послуг. Позивачу надано строк 10 (десять) днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення зазначених недоліків.

12.12.2023 року представник позивача - Фарзаєва К.А. надала до суду заяву про усунення недоліків, вказаних в ухвалі суду від 30.11.2023.

Ухвалою суду від 15.12.2023 року позовну заяву Концерну «Міські теплові мережі» прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, сторонам по справі надано строк для подання заяв по суті справи, призначено судове засідання.

15.01.2024 через канцелярію суду відповідачем ОСОБА_1 подано відзив, відповідно до якого, остання позов не визнає у повному обсязі. На обґрунтування зазначила, що квартира у яку надавались послуги була придбана нею та її чоловіком в 2005. У серпні 2011, дана квартира була здана в оренду знайомому ОСОБА_3 з подальшим її викупом. Відтак, наприкінці 2011 останній віддав аванс і вона з чоловіком повинні були оформити договір нотаріально, однак в серпні 2012 її чоловік помер, а ОСОБА_3 наполягав на тому, щоб його було додано до кола спадкоємців при відкритті спадкової справи. По теперішній час ОСОБА_3 проживає в даній квартирі. Про заборгованість стало відомо, коли відповідач отримала в січні 2022 лист від Концерну „МТМ з претензією негайно сплатити борг. Разом з тим, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про стягнення заборгованості за опалення. Згідно з рішенням суду від 10.08.2022, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягнуто заборгованість за опалення та гарячу воду у розмірі 49 550,99 грн. Таким чином, враховуючи те, що відповідач не є споживачем наданих послуг просила відмовити у позовних вимогах у повному обсязі.

Крім того, 22.03.2024 від відповідача ОСОБА_1 надійшли додаткові пояснення, відповідно до яких, зазначила, що позовна заява була подана ще восени 2023 року, під час дії мораторію на стягнення заборгованості по комунальним послугам, стосовно неї та її покійного чоловіка, який вважався Концерном МТМ основним квартиронаймачем. Разом з тим, наприкінці 2022, відповідач разом з ОСОБА_3 , який є справжнім споживачем послуги з опалення, звернулись до співробітників Концерну МТМ з проханням укласти договір безпосередньо з ним, але їм було відмовлено на підставі того, що ОСОБА_3 не є власником квартири, тому не може бути квартиронаймачем. Хоча з останнім було укладено договір оренди квартири, а відтак він є споживачем даних послуг. Крім того, Концерн МТМ вже має рішення судів по стягненню заборгованості за попередні періоди, які наразі розглядаються в даному позові. Враховуючи наведене, просила суд, відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 23.10.2024 за клопотанням представника позивача ОСОБА_4 витребувано у Акціонерного товариства «Сенс Банк» (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100) копії квитанцій або інформації на підтвердження факту здійснення оплат у розмірі 4 500,00 грн. - 17.01.2022 року, 30 500,00 грн. - 19.01.2022 року, 14 550,99 грн. - 24.01.2022 року, за особовим рахунком № НОМЕР_1 відкритим за адресою: АДРЕСА_1 .

19.11.2024 на виконання зазначеної вище ухвали від АТ «Сенс Банк» надійшла відповідь № 12745-БТ-32.2/2024 від 11.11.2024, відповідно до якої оплати у розмірі 4 500,00 грн. - 17.01.2022 року, 30 500,00 грн. - 19.01.2022 року, 14 550,99 грн. - 24.01.2022 року за особовим рахунком № НОМЕР_1 серед платежів від 3-х осіб через касу банку не знайдено.

Ухвалою суду від 15.01.2025 за клопотанням представника позивача витребувано з канцелярії Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя матеріали цивільної справи № 335/1352/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за невиконання договору оренди квартири.

Представник позивача у судове засідання надала заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі. Не заперечувала проти винесення рішення.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином рекомендованим листом із повідомленням за адресою її місця реєстрації, причини неявки у судове засідання не повідомила, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалася. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за її відсутності суду не надала.

За таких обставин, суд вважає можливим провести розгляд справи та ухвалити рішення за відсутності учасників справи, на підставі доказів, які є в матеріалах справи, без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223, ч. 2 ст. 247, ч. 1 ст. 280 ЦПК України.

На підставі досліджених письмових доказів, судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Згідно рішення Виконавчого комітету Запорізької міської Ради № 25 від 21.01.2009 року «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг» у м. Запоріжжя, починаючи з 01.01.2009 року виконавцем житлово-комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води визначено Концерн «МТМ» в будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж Концерну «МТМ».

Основною метою діяльності концерну «Міські теплові мережі» є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, призначеної для централізованого опалення, одержання прибутку для здійснення діяльності концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу концерну.

Статтею 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

У постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 року у справі № 6-2951цс15 зроблено висновок, що «споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними».

Судом встановлено, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 на праві спільної часткової приватної власності належить - ОСОБА_1 у розмірі 1/2 частки, та ОСОБА_2 у розмірі 1/2 частки, що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Буцикіною Л.О., зареєстрованим в реєстрі за №1507 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №13550827 від 13.02.2007 року. (а/с. 12).

Відповідно до довідки приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Бахматської Т.М., повідомлено, що по квартирі АДРЕСА_3 була відкрита 10.10.2012 року спадкова справа, згідно з якої спадкоємцем 1/2 частки квартири є ОСОБА_3 .

Правовідносини між позивачем та споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Законом України «Про теплопостачання», «Правилами користування тепловою енергією», затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 за № 1198, а також Правилами надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №830 від 21.08.2019, наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 315 від 22.11.2018 про затвердження Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг.

З 01.11.2021 року між позивачем та відповідачем укладений типовий індивідуальний договір № 606176170 про надання послуги з постачання теплової енергії та послуги гарячої води (надалі - Договір). Позивачем здійснювався облік наданих відповідачу послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 , по особовому рахунку № НОМЕР_1 .

Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості та довідки по особовому рахунку № НОМЕР_1 , за послуги з управління багатоквартирним будинком за період з 01.12.2014 по 31.10.2023 відповідачці нараховано заборгованість загальним розміром 50 580,87 грн. (а.с. 7-9).

У відповідності до п. 18 діючих Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальні споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Згідно вимог ст. ст. 526, 530, 611, 612 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

24.05.2015 року між ОСОБА_1 (Орендодавець) та ОСОБА_3 (Орендар) укладено договір оренди квартири.

Відповідно до положень п. п. 1.1, 1.2, 3.1, 5.6, договору оренди квартири, Орендодавець передає, а Орендар приймає в тимчасове користування квартиру за адресою АДРЕСА_1 . Строк дії договору оренди встановлюється з дня сплати за перший місяць до 23.05.2018 рік та може бути продовжений на той же термін, якщо жодна зі сторін не забажає припинити його, повідомивши про це письмово за місяць до закінчення строку дії договору іншу сторону. Оренда плата за використання квартири та майна складає 100 грн. в місяць та вноситься до третього числа кожного місяця. Додатково до орендної плати орендар сплачує всі комунальні послуги.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10.08.2022 (справа №335/1352/22) позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за невиконання договору оренди квартири задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 заборгованість за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 49 550 гривень 99 копійок.

Зазначеним рішенням суду, встановлено, що відповідно до платіжних доручень від 17.01.2022, 19.01.2022, 24.01.2022 року представником позивача за довіреністю ОСОБА_5 на рахунок Концерну «Міські теплові мережі» сплачено заборгованість за постачання теплової енергії за адресою АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 у розмірі 49 550,99 грн.

Крім того, як слідує з копії довідки, яка міститься в матеріалах цивільної справи №335/1352/22, виданої Концерном «Міські теплові мережі», ОСОБА_2 , станом на 04.01.2022 року, мала заборгованість перед ФК «МТМ» Вознесенівського району за постачання теплової енергії за адресою АДРЕСА_1 у розмірі 49 550,99 грн., особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 82 ЦПК України).

Разом з тим, згідно з довідкою від 15.07.2024, АТ „Сенс-банк повідомило, що грошові кошти з рахунку ОСОБА_5 : платіжна інструкція № МВ93440496 від 17.01.2022 на суму 4 500,00 грн., платіжна інструкція № МВ94230142 від 19.01.2022 на суму 30 500,00 грн., платіжна інструкція № МВ96038936 від 24.01.2022 на суму 14 550,99 грн., були перераховані за призначенням платежу оплата за тепло по о/ НОМЕР_2 , по наступним реквізитам: Отримувач: Концерн ГТС; код отримувача 32121458; рахунок отримувача НОМЕР_3 ; банк отримувача Філія ЗО АТ „Ощадбанк в м. Запоріжжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст.ст.12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд приймає до уваги доводи відповідачки про те, що заборгованість за період, який заявлений Концерном „МТМ, була сплачена її представником Дорофеєвим О.А., що підтверджується доказами наявними в матеріалах справи. А відтак, на момент ухвалення цього рішення заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у відповідачки відсутня, у зв`язку з чим в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог у повному обсязі судові витрати на відповідача не покладаються.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 223 ч. 4, 259, 263-265, 268 ЦПК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 322, 509, 526, 610, 611, 625 ЦК України,

УХВАЛИВ:

У задоволені позову Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 06 травня 2025 року

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України:

Позивач: Концерн «Міські теплові мережі», , юридична адреса: м. Запоріжжя, вул. Героїв полку «Азов», буд. 137.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 .

Суддя Н.І. Рибалко