___________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/4235/25
Провадження № 2/947/1629/25
РІШЕННЯ

Іменем України

09.05.2025 м. Одеса

Київський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Цирфи К.А., за участі:

- секретаря судового засідання Дімової Є.В.,

- представника позивача ОСОБА_1 ,

- відповідача-2 ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» та ОСОБА_2 про стягнення майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди

ВСТАНОВИВ:

Позиції позивача та відповідача, інших учасників справи.

У січні 2025 року до Київського районного суду м. Одеси з позовом звернувся ОСОБА_3 (далі також позивач), поданим в його інтересах представником ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» (далі також відповідач-1, ПрАТ «СК «Євроінс Україна») та ОСОБА_2 (далі також відповідач-2) про стягнення майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а саме: 65 206,57 грн з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» та 102 448,04 грн з ОСОБА_4 .

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що наразі майнова шкода (збитки), заподіяна за наслідками ДТП, яка мала місце у серпні 2024 року, відшкодована йому частково страховою компанією у розмірі 94 793,43 грн. Водночас, згідно з висновком транспортно-товарознавчого дослідження, проведеним на замовлення позивача, сума заподіяної майнової шкоди (збитків) становить 262 448,04 грн. Відтак, додатково підлягають стягненню 65 206,57 грн з відповідача-1 (в межах страхової суми) та 102 448,04 грн з відповідача-2.

У відзиві на позов представник відповідача-1 ПрАТ «СК «Євроінс Україна» Пилипець А.Ю. зазначив, що страхова компанія здійснила страхову виплату позивачу відповідно до звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу в розмірі 94 793,43 грн (без ПДВ). Позивачем було помилково зазначено страхову компанію як відповідача, оскільки страхова виплата була здійснена у повному обсязі. Уважає, що у разі наявності підстав для часткового задоволення позову, іншу суму необхідно стягнути з винуватця ДТП. Загалом у задоволені позову просив відмовити.

У відзиві на позов представник відповідача-2 Ричков М.Ю. зазначив, що під час експертного дослідження завданих унаслідок ДТП пошкоджень, експертом не враховано, що досліджуваний автомобіль вже був у ДТП на території США із позначкою «повної загибелі» (тотальної шкоди), звідки доставлений до України. З урахуванням викладеного, сума заподіяних збитків, порівняно з ринковою вартістю автомобіля є явно завищеною, що не відповідає принципу справедливості у правовідносинах та призведе до надмірного збагачення позивача. Також позивачем не долучено документів, як підтверджували б ремонт автомобіля та розмір фактичних витрат, які сплачені позивачем за нього. Не заперечував проти задоволення позову в частині позовних вимог до відповідача-1.

Інших заяв по суті справи до суду не надходило.

Заяви та клопотання учасників справи.

Інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 07.03.2025 справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Судові засідання призначалися на 20.03.2025, 14.04.2025 та 06.05.2025.

У судовому засіданні, 06.05.2025, представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач-2 не заперечила проти часткового задоволення позову, в частині позовних вимог щодо відповідача-1.

Фактичні обставини справи.

Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на таке.

Судом установлено, що відповідно до полісу страхування № -3274853 від 21.11.2023, ПрАТ «СК «Євроінс Україна» застраховано цивільно-правову відповідальність ОСОБА_2 як власника автомобіля марки «Ford Focus», р.н. НОМЕР_1 , страхова сума становить 480 000 грн. Указаний поліс не долучено до матеріалів справи, однак посилання на нього містить страховий акт № 216756/1/2024 від 13.11.2024.

17.08.2024, близько 08 год 40 хв, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Ford Focus», р.н. НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Краснова в м. Одесі поблизу буд. № 15, допустила порушення п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, не врахувала дорожню обстановку, не вибрала безпечної швидкості руху та не дотрималася безпечної дистанції, внаслідок чого допустила зіткнення з автомобілем марки «Nissan Rogue», н.з. НОМЕР_2 , який рухався попереду, під керуванням ОСОБА_3 , який є власником вказаного автомобіля, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 26.05.2020.

Відповідно до постанови Київського районного суду м. Одеси від 30.09.2024 у справі № 947/28011/24 винуватим у вказаній ДТП визнано водія ОСОБА_2 .

Згідно зі звітом ФОП ОСОБА_5 № 41224 від 12.09.2024, вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу марки «Nissan Rogue», н.з. НОМЕР_2 , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, становить 108 712,11 грн, включаючи ПДВ на запасні частини та фарбування. Вартість матеріального збитку без урахування ПДВ становить 94 793,43 грн. Вартість відновлювального ремонту, з урахуванням ПДВ на запасні частини та фарбування, становить 204 436,48 грн.

На підставі розрахунку суми страхового відшкодування № 216756/1 від 12.09.2024 та стразового акта № 216756/1/2024 від 13.11.2024, ПрАТ «СК «Євроінс Україна» виплачено ОСОБА_3 страхову суму в розмірі 94 793,43 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 21892 від 13.11.2024.

Відповідно до висновку транспортно-товарознавчої експертизи № 169-24 від 26.09.2024, проведеної судовим експертом Крутих Є.О., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Nissan Rogue», н.з. НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, яка мала місце 17.08.2024, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу визначається рівною 166 246,08 грн. Вартість відновлювального ремонту автомобіля «Nissan Rogue», реєстраційний н.з. НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, яка мала місце 17.08.2024, визначається рівною 262 448,04 грн.

Отже, з аналізу заяв по суті справи та наданих сторонами доказів, на їх підтвердження, випливає, що сторони не заперечують факт ДТП, винуватість відповідача-2, завдання пошкоджень автомобілю марки «Nissan Rogue», н.з. НОМЕР_2 , та здійснення часткового страхового відшкодування, однак позивач не згоден з розміром такого відшкодування, що стало підставою для звернення з цим позовом до суду.

Мотиви прийнятого рішення.

Надаючи правову кваліфікацію встановленим обставинам, суд зазначає, що спірні правовідносини з приводу відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП за участі застрахованих транспортних засобів, врегульовані положеннями Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07. 2004 № 1961-IV (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі також Закон № 1961-IV), а також приписами ЦК України.

При цьому, застосовуючи правові норми до спірних правовідносин та визначаючи їх зміст шляхом тлумачення, суд також враховує практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), відповідно до якої національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (п. 45, рішення ЄСПЛ від 06.12.2007, справа «Воловік проти України», заява № 15123/03).

Так, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч. 1, 2 ст. 15 ЦК України).

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (ст. 6 Закону № 1961-IV).

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (п. 22.1 ст. 22 Закону № 1961-IV).

У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (ст. 29 Закону № 1961-IV).

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України передбачені загальні підстави відповідальності за завдану шкоду згідно з якими майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч. 5 ст. 1187 ЦК України).

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір

збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ч. 1 ст. 1192 ЦК України).

Водночас, приписами ст. 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З аналізу приписів Закону № 1961-IV та норм ЦК України випливає, що обов`язок особи, відповідальність якої застрахована, щодо відшкодування шкоди носить субсидіарний (додатковий) характер. При цьому, застрахована особа, як винуватець ДТП, здійснює виплати на користь потерпілого тільки у разі, якщо вони перевищують страхову суму (максимальний розмір страхового відшкодування) та за наявності доказів її фактичного розміру (доказів фактичного понесення витрат потерпілим на відновлення транспортного засобу).

Основними доказами на підтвердження розміру майнової шкоди (збитків), завданої позивачеві у цій справі надано звіт № 41224 від 12.09.2024 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу та висновок транспортно-товарознавчої експертизи № 169-24 від 26.09.2024.

Аналізуючи вказані докази на предмет їх допустимості (одержання в порядку, встановленому законом) суд зазначає, що порядок проведення досліджень та складання кінцевих звітів, експертних висновків тощо з приводу визначення оцінки транспортних засобів та розміру вартості завданих їм пошкоджень, врегульовано «Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092 (в редакції наказу від 24.07.2009 № 1335/5/1159, далі також Методика).

Ця Методика розроблена згідно із Законами України «Про судову експертизу», «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», Національним стандартом № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 № 1440, та іншими нормативно-правовими актами з питань судової експертизи й оцінки майна (п. 1.1. Методики).

Методика встановлює механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ. Методи оцінки, передбачені цією Методикою, можуть використовуватися для оцінки самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, тракторів і комбайнів на колісних шасі, якщо вони не суперечать тим положенням, які регламентують оцінку цих видів транспорту (п. 1.2. Методики).

Вимоги Методики є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин (п. 1.3. Методики).

1. Щодо звіту про оцінку.

Аналізуючи звіт ФОП ОСОБА_5 № 41224 від 12.09.2024 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, суд зазначає, що в порушення приписів п. 4.4. Методики у вказаному звіті не відображено, зокрема:

и) дані про час та місце проведення огляду КТЗ оцінювачем (експертом);

л) відомості про комплектність та укомплектованість КТЗ ;

м) відомості про склад оновлених складників КТЗ, інформаційні ознаки виконаного відновлювального ремонту, інші обставини, які мають значення для розв`язання поставлених питань;

н) відомості про виявлені під час огляду дефекти, пошкодження, а також обґрунтування засобів і обсягу відновлювальних робіт з їх усунення чи інших способів урахування дефектів;

о) перелік обмежень щодо застосування результатів оцінки та припущення, у межах яких проводилася оцінка;

с) додатки, які становлять невід`ємну частину звіту (акта), висновку експерта про оцінку і містять дані стосовно технічного стану КТЗ (його складників), їх фотографічні зображення і дані, що підтверджують припущення та розрахунки. У додатках також може бути графічна розгортка побудови пошкодженого або розукомплектованого КТЗ з відображенням характеру пошкоджень або протокол технічного огляду з посиланням на характер і обсяг його пошкодження.

Натомість фототаблиця до звіту відсутня.

Згідно з п. 5.1 Методики технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) дає змогу за допомогою органолептичних методів визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна.

Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом, який складає висновок, можливе тільки за рішенням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), в якому міститься обґрунтування неможливості надання об`єкта дослідження на огляд, у разі надання ним даних, необхідних для проведення дослідження.

Указаний звіт складений на підставі акта огляду транспортного засобу від 21.08.2024 іншим спеціалістом. Тобто безпосередньо оцінювач транспортний засіб не оглядав, обґрунтування неможливості надання об`єкта дослідження на огляд у звіті не зазначені, рішення страховика з цього приводу відсутнє.

Відтак, суд уважає, що вказаний звіт ФОП ОСОБА_5 № 41224 від 12.09.2024 вчинено з істотними порушеннями порядку проведення досліджень, без дотримання прав інших зацікавлених осіб під час огляду КТЗ, складання та відображення результатів дослідження, отже не може бути визнаний судом допустимим доказом.

2. Щодо експертного висновку.

Аналізуючи висновок транспортно-товарознавчої експертизи № 169-24 від 26.09.2024

про визначення розміру збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, суд зазначає, що в порушення приписів п. 4.4. Методики у вказаному висновку експерта не відображено, зокрема:

л) відомості про комплектність та укомплектованість КТЗ;

м) відомості про склад оновлених складників КТЗ, інформаційні ознаки виконаного відновлювального ремонту, інші обставини, які мають значення для розв`язання поставлених питань.

Відповідно до п. 5.5. Методики під час технічного огляду КТЗ оцінювач (експерт) повинен, зокрема: б) перевірити укомплектованість КТЗ, установити комплектність, наявність додаткового обладнання; г) зафіксувати інформативні ознаки раніше виконаного відновлювального ремонту КТЗ.

Під час судового розгляду встановлено, що в процесі експертного дослідження заподіяних внаслідок ДТП пошкоджень досліджуваного КТЗ, експертом не враховано, що вказаний автомобіль вже був у ДТП на території США із позначкою «повної загибелі» (тотальної шкоди). Вказана інформація та опис пошкоджень відсутні у висновку експерта та не були ним враховані під час визначення ринкової вартості автомобіля та, відповідно, розміру майнової шкоди, яка була завдана позивачу в результаті ДТП.

У судовому засіданні представник позивача не заперечував факт ДТП на території США, подальший ремонт досліджуваного автомобіля, однак не пояснив, чому вказана інформація відсутня у висновку експерта.

Підставою для збільшення (зменшення) вартості КТЗ унаслідок зміни його технічного стану є відповідне документальне підтвердження факту його відновлювального ремонту, заміни складників або інструментальне дослідження фахівцем, яке проводиться з метою встановлення факту відновлювальних втручань (ремонту) (п. 7.32. Методики).

Визначення вартості КТЗ (їх складників), що ввозяться, здійснюється після встановлення їх типу, моделі, версії, року виготовлення, комплектності, укомплектованості, робочого об`єму двигуна.

Під час визначення ціни КТЗ, що був у користуванні на території американського континенту, за формулою 17 із застосуванням електронного довідника «N.A.D.A. Official used car guide» - N.A.D.A, США (www.nadaguides.com) або електронного довідника «Used Car Guide» - Kelley Blue Book Auto market report, США (www.kbb.com) необхідно приймати ціну категорії «Average Trade-In» (довідник «N.A.D.A. Official used car guide») або ціну категорії «GOOD» (довідник «Kelley Blue Book Auto market report») (п. 7.53.2. Методики).

Натомість експертом не були використані ці джерела, що прямо впливає на об`єктивність висновку.

Відповідно до п. 8.1., 8.2. Методики для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту.

Вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, визначається такою, що дорівнює ринковій вартості КТЗ на момент пошкодження за наявності однієї з нижчезазначених умов:

а) якщо, незважаючи на принципи внеску та найбільш ефективного використання, вартість відновлювального ремонту КТЗ не менша за його ринкову вартість,

б) якщо сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу КТЗ і втрати товарної вартості не менша за ринкову вартість КТЗ,

в) якщо неможливо відновити КТЗ відповідно до технічних вимог виробника.

Тобто, у разі, якщо вартість ремонтних (відновлювальних) робіт дорівнює, або більша ринкової вартості КТЗ - вартість матеріального збитку буде дорівнювати ринковій вартості КТЗ.

В інших випадках вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини ВТВ (втрати товарної вартості) (п. 8.3. Методики).

Фізичний знос КТЗ (його складників) утрата вартості КТЗ (його складників), яка зумовлена частковою або повною втратою первісних технічних та технологічних якостей КТЗ (його складників) порівняно з вартістю нового подібного КТЗ (його складників) (п. 1.6. Методики).

Відповідно до пп. 8.6.1.-8.6.2., п. 8.6. Методики величина ВТВ характеризує фізичний знос, який виникає у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду, а також унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті.

Величина ВТВ нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ.

Величина ВТВ КТЗ не нараховується, якщо:

а) строк експлуатації легкових автомобілів перевищує 5 років для КТЗ виробництва країн СНД, 7 років - для інших КТЗ;

б) легкові автомобілі експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний середньорічний пробіг щонайменше вдвічі більший за середньорічний (середньостатистичний) нормативний), а строк експлуатації перевищує:

3,5 року - для КТЗ виробництва країн СНД;

5 років - для інших КТЗ.

Величина втрати товарної вартості (далі - ВТВ) - умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ (п. 1.6. Методики).

Вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості) (п. 2.4. Методики).

Отже, коефіцієнт ВТВ (втрати товарної вартості) повинен бути використаний при обрахунку матеріального збитку у цій справі, оскільки строк експлуатації пошкодженого автомобіля становить 5,75 року та відсутні дані про експлуатацію його в інтенсивному режимі. Натомість експертом ВТВ визначено рівною 0.

При цьому, будь-яких даних про те, що складові частини КТЗ раніше піддавалися відновлювальному ремонту або пофарбуванню після ДТП на території США із позначкою «повної загибелі» (тотальної шкоди) висновок експерта не містить.

До вартості матеріального збитку, який визначається під час оцінки, не включаються витрати власника КТЗ, пов`язані з транспортуванням, зберіганням КТЗ, оплатою за експертні дослідження, поштовими витратами, з викликом сторін для технічного огляду КТЗ та іншими витратами.

У разі визначення вартості матеріального збитку враховується фактичний технічний стан складових частин КТЗ до події (ДТП, страховий випадок, стихійне лихо, протиправні дії, розукомплектування тощо) (п. 8.4. Методики).

Далі, відповідно до приписів п. 34.2., 34.3. Закону № 1961-IV протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Також, відповідно до п. 5.2. Методики, у разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату. У разі відсутності в установлений час на місці огляду осіб, що викликалися, огляд проводиться без їх участі, про що зазначається у звіті (акті), висновку.

З системного аналізу приписів зазначений норм випливає, що участь в огляді оцінювачем/експертом КТЗ повино відбуватися за участі інших зацікавлених осіб, зокрема винуватця ДТП та представника страхової компанії, оскільки проведення об`єктивного огляду під час оцінки/експертизи є запорукою дотримання прав усіх учасників правовідносин в подальшому. Будь-яких доказів того, що для огляду експертом викликалися інші зацікавлені особи, ні у висновку експертизи, ні в матеріалах справи немає.

Отже, суд уважає, що вказаний висновок транспортно-товарознавчої експертизи № 169-24 від 26.09.2024 вчинено з істотними порушеннями порядку проведення досліджень, без врахування важливої інформації про попередні пошкодження КТЗ, без дотримання прав інших зацікавлених осіб під час огляду КТЗ, складання та відображення результатів дослідження, отже не може бути визнаний судом як допустимий доказ.

Більше того, ДТП мала місце 17.08.2024. Огляд КТЗ на замовлення страхової компанії проведений 21.08.2024. Звіт про оцінку складений 12.09.2024. За цим звітом 13.11.2024 позивач отримав страхове відшкодування в розмірі 94 793,43 грн. Тобто, позивач фактично визнав зроблені у цьому звіті обрахування та не оскаржував його висновки. Водночас, 10.09.2024, не дочекавшись висновків звіту, позивач звернувся до ФОП ОСОБА_6 з метою проведення експертного дослідження. Огляд КТЗ був проведений 16.09.2024 без участі усіх зацікавлених учасників правовідносин (без їх повідомлення).

Відтак поведінка позивача є суперечливою та не відповідає ознаці добросовісності. Його дії направлені на отримання вигоди та безпідставного збагачення за рахунок відповідачів.

Хоча висновок експерта не має для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими ст. 89 ЦПК України, натомість для визначення завданої майнової шкоди (збитків) після ДТП необхідні спеціальні знання в області автотоварознавчих досліджень. Будь-яких клопотань від учасників справи щодо призначення повторної або додаткової експертизи не надходило. Отже суд позбавлений можливості визначити обґрунтованість позовних вимог, оскільки останні не підтверджені належними та допустимими доказами.

Також у справі відсутні докази розміру фактичної (по факту) завданої шкоди, відшкодування якої покладається на особу, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, субсидіарно (додатково) у разі недостатності страхової виплати (ст. 1194 ЦК України).

Відновлювальний ремонт (або ремонт) це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісних транспортних засобів чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Складова частина КТЗ (складник) деталь, складова одиниця чи комплектувальний виріб, які відповідають вимогам конструкторської документації (п. 1.6 Методики).

Звіт про оцінку та висновок автотоварознавчої експертизи носять первинний (попередній) розрахунок заподіяної шкоди. Фактичний розмір підтверджується документами про виконання обсягу відновлювальних (ремонтних) робіт.

Доказами фактичного розміру понесених витрат потерпілим на відновлення транспортного засобу можуть бути договори, акти виконаних робіт, платіжні документи тощо. Під час судового розгляду такі докази не надані. Отже підстави для застосування субсидіарної відповідальності відповідача-2 відсутні безвідносно до наявності або відсутності звіту про оцінку або висновку автотоварознавчої експертизи.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у справі № 363/218/16-ц (постанова від 26.06.2018) за подібних правовідносин.

Водночас, суд відхиляє посилання представника позивача на постанови Верховного Суду від 02.12.2015 у справі № 6-691цс15, від 15.10.2020 у справі № 755/7666/19, від 04.12.2019 у справі 359/2309/17, як нерелевантні до спірних правовідносин, оскільки у цих справах вимоги про стягання заподіяної шкоди підтверджені належними та допустимими доказами, а фактично заподіяна шкода встановлена на підставі документів, складених після проведення відновлювальних (ремонтних) робіт.

Висновки суду.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до вимог ч. 3, 4 ст. 12, ч. 1, 2 ст. 13, ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховуючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України).

Проаналізувавши заяви по суті справи та надані учасниками докази на їх підтвердження, у поєднанні із застосованими нормами права, враховуючи мотиви, покладені в основу рішення, суд доходить висновку, що позивачем не доведено перед судом належними та допустимими доказами розмір завданої шкоди (збитків) у результаті ДТП, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Іншого перед судом не доведено.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, рішення від 10.02.2010).

Отже суд, надавши відповідь на основні аргументи сторін, які відноситься до предмета спору, та обґрунтувавши прийняте рішення, не вбачає за необхідне надавати відповідь на кожний детальний аргумент, вказаний в заявах по суті справи, які не стосуються предмету спору.

Судові витрати.

За приписами ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема витрат на професійну правничу допомогу.

Судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України).

Оскільки позов не підлягає до задоволення, понесені позивачем витрати не компенсуються. Заяв про стягнення понесених відповідачами судових витрат не надходило.

На підставі викладеного, керуючись ст. 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» та ОСОБА_2 про стягнення майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення тексту повного судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К. А. Цирфа