Справа №534/458/24
Провадження №2/534/128/24
ГОРІШНЬОПЛАВНІВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2025 року м. Горішні Плавні

Горішньоплавнівський міський суд Полтавської області в складі головуючого судді Куц Т.О., з участю: секретаря судового засідання Дегтяр Є.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Перший Український міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

АТ «Перший Український Міжнародний Банк» (надалі іменується, як АТ «ПУМБ») звернулося до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість у сумі 78218,47 грн. Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» витрати зі сплати судового збору у сумі 2422,4 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 укладено кредитні договори: 16.11.2018 кредитний договір №801, згідно якого відповідачу видано кредит у сумі 40000 грн та 14.09.2022 кредитний договір №, згідно якого надано відповідачу кредит у сумі 15113,96 грн. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином, внаслідок чого заборгованість відповідача перед позивачем станом на 31.12.2023 склала: за кредитним договором від 16.11.2018 № 801 у сумі 59881,47 грн, з яких: 37423,78 грн заборгованість за кредитом; 22457.69 грн заборгованість за процентами; за кредитним договором від 14.09.2022 № - 18337 грн., з яких: 15113.96 грн. заборгованість за кредитом; 1.3 грн. заборгованість за процентами; 3221,74 грн. заборгованість за комісією. Тобто загальна сума заборгованості по вищевказаним кредитним договорам станом на 31.12.2023 склала 78218,47 грн.

Ухвалою суду позовна заява прийнята до розгляду із відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

27.05.2024 від позивача ОСОБА_1 до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого позов не визнає та просить відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що позивач у позові зазначає, що: між сторонами укладено кредитні договори та на підтвердження своїх слів позивач додає копії заяв на приєднання до договору комплексного обслуговування, паспортів споживчого кредиту та Публічної пропозицій ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб які не містять підпису відповідача.А кредитний договір має бути укладений у письмовій формі у вигляді одного документа (що містить усі істотні умови), підписаного обома сторонами, або у вигляді декількох документів, якими сторони обмінялися (листи, телеграми, телетайпне чи електронне повідомлення тощо). При цьому документи, якими сторони обмінюються, також мають містити підписи відправників.

Зазначає, що така позиція позивача є безпідставною, оскільки останній не довів належними, допустимими, достовірними й достатніми доказами, що відповідач при складанні заяв приєднання ознайомився саме із цими публічними пропозиціями ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, оскільки вони містяться на сайті, а також не відомо на яких умовах та з якими відсотками і штрафними санкціями погодився відповідач під час підписання анкети-зави.

Публічна пропозиція ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб повинні містити підпис позичальника, саме з цього моменту вони могли б бути складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору.

Підписання паспорту споживчого кредиту не може свідчити про узгодження сторонами погодження істотних умов договору, та взагалі його укладення.

Також на підтвердження перерахування коштів за кредитним договором № від 14.09.2022 року позивачем надано копію платіжної інструкції N? TR.60123626.51019.25578 відповідно до якої платником є ОСОБА_1 , яким здійснено переказ грошових коштів в сумі 15113,96 грн. на рахунок НОМЕР_1 (одержувач ОСОБА_1 ). Призначення платежу - надання кредитних коштів за договором № від 14.09.2022 за позикою ОСОБА_1 . Цей доказ не може свідчити про перерахування товариством на користь відповідача коштів, оскільки і платником і одержувачем переказу вказано відповідача. Матеріали справи не містять доказів здійснення банком надання відповідачу коштів, натомість надані виписки містять інші реквізити рахунків. Таким чином, позивачем не доведено, що на виконання умов договорів кредитором здійснювалось перерахування позичальнику коштів. Відтак, позивачем не доведено виникнення у відповідача обов?язку повернути ці кошти разом із нарахованими відсотками.

04.06.2024 від представника позивача надійшла відповідь на відзив відповідача.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, на позові наполягає.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази та надавши їм правову оцінку за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 14.09.2022 підписано заяву № на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відповідно до якої АТ «ПУМБ» було надано споживчий кредит ОСОБА_1 на цільове призначення у розмірі 15113,96 грн строком на 24 місяці, які перерахував ОСОБА_1 на рахунок за реквізитами зазначеними у п. 10 вказаної заяви.

16.11.2018 підписано заяву №801 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, у вказаній заяві ОСОБА_1 прохає відкрити на його ім`я поточний рахунок № НОМЕР_2 у гривнях та надати кредитну картку. Номер кредитної картки миттєвого випуску № НОМЕР_3 . Прохає встановити на його поточний рахунок у гривнях, відкритий за цією заявою кредитний ліміт у сумі 20 000 грн. Розрахунковий день 30 число місяця. Строк дії кредитного ліміту 12 місяців з дати надання Кредитного ліміту. Зі спливом вказаного строку, дія кредитного ліміту продовжується кожного разу на такий самий строк у разі відсутності заперечень будь якої зі сторін або підстав для його скорочення у порядку, визначеному ДКБО. Розмір мінімального платежу та інші умови надання та обслуговування кредитної картки встановлюється відповідно до умов ДКБО в залежності від типу Кредитної картки.

Підписанням заяви ОСОБА_1 підтвердив, що ним отримана у неушкодженому стані платіжна картка і ПІН, а також що він ознайомлений з правилами користування платіжною карткою, які йому надано в дату підписання цієї заяви шляхом розміщення на сайті банку, як складову частину ДКБО (частина 2 Правила користування, умови випуску та обслуговування Карток розділу ІІ), зокрема у розділі «Підтримка» за посиланням «Завантажте документи», зобов`язується їх дотримуватися.

Стандартна процентна ставка вкладає 47,88%. Реальна річна процента ставка складає 47,88%. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (в т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) 12 557,58 грн. Розрахунок здійснено за умови виникнення заборгованості у розмірі 10 000 грн та наступним її погашенням зі строком 12 місяців рівними платежами.

Сторонами погоджено та підписано паспорт споживчого кредиту з тими самими основними умовами.

Права та обов`язки клієнта і банку, їх відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору, а також порядок зміни і припинення дії договору визначаються умовами ДКБО, які погоджуються клієнтом при підписанні цієї заяви. Клієнт, підписанням заяви підтверджує, що йому зрозумілий порядок внесення змін до ДКБО (в т.ч. умови пункту 2.3 Розділу І ДКБО та інші), він погоджується із ним. Зміни вносяться у встановлені ДКБО строки шляхом направлення Банком Клієнту повідомлення на сайті Банку, і при цьому датою направлення повідомлення є дата розміщення на сайті Банку, а клієнт погоджується самостійно відстежувати повідомлення на сайті банку, в тому числі й щодо змін ДКБО. Розірвання договору за ініціативою клієнта можливе при відсутності заборгованості за договором. Розірвання договору за ініціативою клієнта не звільняє клієнта від обов`язку погасити в повному обсязі заборгованість в разі її наявності. Клієнт має право у будь який час достроково повністю повернути кредит. Клієнт має право відмовитися від надання/одержання кредиту в порядку та на умовах, визначених законодавством. Наслідки невиконання (несвоєчасного) виконання зобов`язань: Банк має право застосувати штраф, а клієнт на вимогу банку зобов`язаний сплатити банку штраф, відповідно до умов ДКБО, і це положення має поновлювальний характер (може застосовуватися протягом всього строку користування кредитом). Банк за умови, що сума заборгованості Клієнта дорівнює або перевищує суму 100 грн, має право застосувати наступні штрафи: за період з 3 по 4 календарний день (включно) від дати прострочення, передбаченої графіком платежів, у розмірі 100 грн; за період з 5 календарного дня від дати прострочення платежів і до кінця місяця, в якому виникла прострочена заборгованість, а також за кожен наступний місяць прострочення встановленого терміну, у розмірі 10% від простроченої суми. Також у випадку простроченої заборгованості за кредитом, застосовується процентна ставка на суму основного боргу у розмірі 62% річних.

Підписанням цієї заяви ОСОБА_1 підтвердив, що ця заява має новаційний характер і в результаті приєднання до ДКБО, дія Договорів на відкриття та обслуговування карткових рахунків, договорів карткового рахунку, які раніше були укладені між нею і банком, припиняються на підставі ст.604 ЦК України; ознайомлена з ДКБО, Тарифами банку та цілком згодна; всі умови ДКБО їй зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення; отримала від банку повідомлення про володільця персональних даних, склад та зміст зібраних персональних даних, права суб`єкта персональних даних та іншу інформацію згідно Закону України «Про захист персональних даних»; укладання договору страхування зі страховиком не є обов`язковою умовою отримання кредиту в банку, таку послугу було обрано нею за власною ініціативою з числа послуг, що пропонуються банком, і відносини за договором страхування, після його укладення, виникають виключно між страхувальником та страховиком; до підписання заяви вона отримала в письмовій формі інформацію згідно ч.2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», у тому числі шляхом надання доступу до такої інформації на сайті банку. В дату підписання цієї заяви їй надано ДКБО (як публічну частину договору) шляхом розміщення на сайті банку, зокрема у розділі «Підтримка» за посиланням «Завантажте документи».

Тобто, між сторонами було укладено кредитний договір №801 від 16.11.2018 та відповідачу видано кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 20 000 грн, який в подальшому 29.05.2020 було збільшено до 40000 грн, що підтверджується відповідною довідкою про збільшення кредитного ліміту.

Також відповідно до платіжної інструкції №TR. 60123626.51019.25578 ОСОБА_1 було перераховано кредитні кошти за договором № від 14.09.2022 в розмірі 15113,96 грн.

Згідно із наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №801 від 16.11.2018 станом на 31.12.2023 становить 59881,47 грн , з яких 37423,78 грн заборгованість за кредитом, 22457,69 грн заборгованість за процентами (а.с.25-26).

Згідно із наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № від 14.09.2022 станом на 31.12.2023 становить 18337 грн , з яких 15113,96 грн заборгованість за кредитом, 1,3 грн заборгованість за процентами та 3221,74 грн заборгованість за комісією .

Так судом встановлено, що ОСОБА_1 підписав заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, чим підтвердив, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі за текстом ДКБО), яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ»:pumb.ua в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийняття ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погоджується з тим, що може обирати будь які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у банку).

Також сторонами підписано графік платежів, де вказана реальна річна процентна ставка, загальні витрати за споживчим кредитом та загальна вартість кредиту.

Позивач надсилав на адресу відповідача письмову вимогу від 02.01.2024 про повернення заборгованості.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частинами 1, 2 ст.612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно із ч.1 ст.626 ЦК України Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

Частиною 1 ст.77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Договором, на якому базуються правовідносини сторін, є заяви відповідача ОСОБА_1 від 16.11.2018 та 14.09.2022 про отримання кредитних коштів. У цих заявах, підписаними сторонами, наявні умови договорів про встановлення процентної ставки за користування кредитними коштами, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості, та інші умови.

Крім того, позивачем додано до матеріалів справи підписані паспорти споживчого кредиту, які також містять інформацію про умови кредитування із зазначенням розміру кредиту, відсотків за користування кредитним коштами, розмір комісії, які є аналогічними у заяві на приєднання.

За таких обставин, судом встановлено, що ОСОБА_1 підписавши 16.11.2018 заяву №801, 14.09.2022 заяву № на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та паспорт споживчого кредиту, була обізнана про розмір відсотків, процентної ставки за користування кредитними коштами, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості та розмір штрафу за порушення зобов`язання, отже йому були відомі істотні умови договору. За таких обставин, суд вважає, що заперечення відповідача за вказаних обставин не заслуговують на увагу.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи те, що суд встановив факт укладення кредитних договорів, отримання відповідачем коштів за цими договорами та факт неповернення відповідачем у відповідності до умов вказаних у договорах та у строки визначені сторонами, а також доведено, що відповідач ОСОБА_1 був повідомлений про умови кредитування, суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ «ПУМБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості підлягають до часткового задоволення.

Так, з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» підлягає стягненню заборгованість за договором №801 від 16.11.2018 в сумі 59881,47 грн, з яких 37423 грн 78 коп.- заборгованість за кредитом та 22457,69 заборгованість за процентами; заборгованість за кредитним договором № від 14.09.2022 в сумі 15115,26 грн, з яких 15113,96 грн - заборгованість за кредитом та 1 грн 30 коп. заборгованість за процентами.

Щодо стягнення заборгованості за комісією за обслуговування кредитної заборгованості за договором № від 14.09.2022 в сумі 3221,74, суд зазначає наступне.

16.10.2011 набрав чинності Закон України № 3795-VI від 22.09.2011 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», яким частину четверту статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» доповнено нормою наступного змісту: кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

За загальним правилом, передбаченим ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частинами 2, 3 ст. 215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Рішенням Конституційного Суду України від 10.11.2011 №15-рп/2011 у справі щодо офіційного тлумачення положень п. 22, 23 ст. 1, ст. 11, ч. 8 ст. 18, ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв`язку з положеннями ч. 4 ст. 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) підтверджено, що положення п. 22, 23 ст. 1, ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями ч. 4 ст. 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Частиною 4 ст.42 Конституції України передбачено, що держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.

Згідно зі ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг.

Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10.05.2007 №168 банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Згідно із ч. 3 ст. 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Відповідно до ст. 3 ЦК України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом ч.3 ст. 509 цього Кодексу. Отже, законодавець, навівши у тексті ЦК України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту.

Виходячи зі змісту вказаних норм, надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.

Частиною 1, 2 ст. 228 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 09.12.2019 у справі №524/5152/15-ц (провадження №61-8862сво18) дійшла висновку про те, що положення кредитного договору про сплату позичальником на користь банку комісій є в силу ст. 228 ЦК України нікчемними. У той же час Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.06.2019 у справі №916/3156/17 дійшла висновку, що визнання нікчемного правочину недійсним за вимогою сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону.

Отже, суд приходить до висновку, що положення п.5 Договору № від 14.09.2022 про сплату комісії за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними в силу ст.228 ЦК України. А тому в задоволенні вимог про стягнення з відповідача ОСОБА_1 комісії за кредитним договором в сумі 3221,74 грн необхідно відмовити.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за договором № від 14.09.2022 в сумі 15115,26 грн. за договором №801 від 16.11.2018 в сумі 59881,47 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 322,62 грн.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач: Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк», адреса: 03124, м. Київ,вул. Андріївська, 4, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Т.О.Куц