Справа № 296/9929/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 березня 2025 року м.Житомир
Корольовський районний суд м.Житомира у складі головуючої судді Петровської М.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору про надання інформаційних послуг та стягнення коштів, -
ОСОБА_1 звернулась до Корольовського районного суду м. Житомира із позовною заявою, відповідно до змісту якої просить:
- розірвати укладений між ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 договір №10/10/2021 про надання інформаційних послуг від 10 жовтня 2021 року;
- стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за невиконання зобов`язань по договору №10/10/2021 про надання інформаційних послуг від 10 жовтня 2021 року грошові кошти у сумі 22 354,05 (двадцять дві тисячі триста п`ятдесят чотири гривні) 05 копійок, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на день подачі позовної заяви еквівалентно 500 Євро (п`ятсот Євро).
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 10.10.2021 між нею (замовник) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (виконавець) укладено договір № 10/10/2021 про надання інформаційних послуг. Пунктом 2.1.4 договору передбачено, що виконавець зобов`язаний отримати контракт від іноземного партнера та надати його замовнику. Пунктами 1.1 та 2.2.1 договору передбачено, що замовник зобов`язаний оплатити надані послуги. Позивач 10.10.2021 підписала договір, оплатила 500 Євро, натомість відповідач не виконав вимоги п.2.1.4. 01.10.2024 ОСОБА_1 направила на адресу відповідача вимогу про розірвання договору № 10/10/2021, яка отримана ОСОБА_2 , однак залишилася без відповіді. Враховуючи, що останній порушив умови договору, не надавши передбачені послуги, не повернув сплачені кошти в сумі 500 Євро, відтак, відповідно до приписів ст.ст.611, 651, 906 ЦК України, договір підлягає розірванню, а сплачені гроші стягненню на користь позивачки.
Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира у вказаній цивільній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, подала 04.03.2025 заяву, в якій просила справу розглянути без її участі та задовольнити позов, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 відзиву на позовну заяву не подавав. Ухвала про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та доданими до неї матеріалами, двічі направлялися на останню відому адресу відповідача, у відповідності до приписів ЦПК України, однак поштові відправлення повернулись на адресу суду не врученими, востаннє з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Також, відповідач про розгляд справи повідомлявся шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-порталі судової влади України.
Статтею 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи неявку відповідача в судові засідання, відсутність відзиву на позов, а також відсутність заперечень позивача щодо ухвалення заочного рішення, суд вирішив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.
Згідно ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що 10.10.2021 між ОСОБА_1 (замовник) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (виконавець) укладено договір № 10/10/2021 про надання інформаційних послуг, згідно умов п.1.1 якого виконавець зобов`язаний надати замовнику послуги, зазначені в п.1.2 договору, а замовник зобов`язаний оплатити зазначені послуги.
Пунктом 1.2 розділу 1 договору передбачено, що виконавець зобов`язаний надати наступні послуги:
- надати інформацію про умови сільськогосподарського стажування за кордоном (Швеція);
- надати інформацію про заповнення анкети та первинної документації;
- надати інформацію про особливості отримання візи та необхідних для цього документів;
- здійснювати інформаційну підтримку замовника до та під час проходження стажування за кордоном.
Підпунктом 2.1.4 пункту 2.1 розділу 2 договору передбачено, що виконавець зобов`язаний отримати контракт (placement/contract) від іноземного партнера та надати його замовнику.
За змістом підпунктів 2.2.1, 2.2.2 пункту 2.2 розділу 2 договору, замовник зобов`язаний: оплатити роботу за отримані інформаційні послуги в повному обсязі по ціні, зазначеній в п.3 на момент підписання договору; надати всі необхідні документи для оформлення стажування, вказати правдиву інформацію в анкеті та інших документах.
Якщо виконавець виконав всі умови договору згідно п.1, п.2, надав контракт на право участі у програмі, а замовник відмовився, незалежно від будь-яких причин, отримані кошти за послуги не повертаються (пп.2.2.5 п.2.5).
Вартість інформаційних послуг складає 15 200 грн станом на 10.10.2021 еквівалентна 500 Євро (п.3.1).
Сторони добросовісно виконують домовленості, зазначені у договорі (п.4.1. розділу 4).
В договорі зазначено, що ОСОБА_2 10.10.2021 отримав оплату у розмірі 15 200 грн, еквівалент 500 Євро по курсу НБУ.
01.10.2024 ОСОБА_1 сформовано вимогу про розірвання договору № 10/10/2021, в якій, у зв`язку із невиконанням відповідачем вимог п.2.1.4 договору, просила розірвати укладений договір №10/10/2021 та повернути їй сплачені грошові кошти в сумі 500 Євро (п`ятсот Євро).
Вимога направлена ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою, зазначеною ним в договорі ( АДРЕСА_1 ), та отримана останнім 01.10.2024.
Оскільки відповіді на вимогу не отримано, спір в досудовому порядку не врегульовано, позивач звернулася до суду із цим позовом.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд зазначає наступне.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України).
Згідно з ч.1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Згідно з ч.1 ст.903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч.2 ст.902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. Строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.
Згідно ч.ч.1, 2 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків (ч.1 ст.612 ЦК України).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ч.1 ст.611 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст.654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.
Згідно з частинами 1-3 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або і розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.
Відповідно до ч.2 ст.653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.
Як встановлено судом, відповідачем ОСОБА_2 станом на дату подання позову 25.10.2024, не було виконано обов`язок, передбачений підпунктом 2.1.4 пункту 2.1 розділу 2 договору № 10/10/2021 від 10.10.2021: не отримано контракт (placement/contract) від іноземного партнера та не надано його замовнику. Натомість, позивачем оплачено вартість надання послуг згідно із вказаним договором в сумі 500 Євро.
Невиконання цього обов`язку (пп.2.1.4) є істотним порушенням умов договору від 10.10.2021, оскільки ОСОБА_1 значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Будь-яких доказів на спростування позиції ОСОБА_1 та наведених фактів відповідачем до суду не надано.
Враховуючи вищевикладене, оскільки ОСОБА_2 порушено зобов`язання, визначене договором від 10.10.2021, відтак позивачка набула право на розірвання такого договору.
Крім того, станом на день подання позову, 23.10.2024, відповідно до офіційного курсу Національного Банку України, 500 Євро, які сплачені позивачкою за надання послуг, становило 22 354,05 грн (44,7081 х 500), а тому вказана суму підлягає відшкодуванню відповідачем, а позов - задоволенню в повному обсязі.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до положень ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору, судовий збір в сумі 1211,20 грн підлягає стягненню з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 в дохід держави.
Керуючись ст.ст.263-265, 268, 273, 280, 289, 354 ЦПК України, суд,-
ухвалив:
Цивільний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ; остання адреса реєстрації: АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) про розірвання договору про надання інформаційних послуг та стягнення коштів, - задовольнити.
Розірвати договір № 10/10/2021 про надання інформаційних послуг, укладений 10 жовтня 2021 року між ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 .
Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 22 354,05 грн (двадцять дві тисячі триста п`ятдесят чотири грн 05 коп.) за невиконання умов договору № 10/10/2021 від 10 жовтня 2021 року.
Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 в дохід держави 1 211, 20 грн (одну тисячу двісті одинадцять грн 20 коп.) судового збору.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення суду складено: 21 березня 2025 року.
Суддя М. В. Петровська