Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 945/245/24
Провадження 2-п/945/5/25
УХВАЛА

07 травня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський районний суд Миколаївської області в складі головуючого судді Шаронової Н.О., за участю секретаря судового засідання Карабут В.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у цивільній справі № 945/245/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей, -

встановив:

09 грудня 2024 року Миколаївським районним судом Миколаївської області ухвалено заочне рішення у цивільній справі № 945/245/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей.

Вказаним рішенням суду задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 ; з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі по 6900 грн. 00 коп., на кожну дитину щомісячно, починаючи з 05 лютого 2024 року і до досягнення повноліття найстаршою дитиною, а також з ОСОБА_1 в дохід держави стягнуто судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп.

21 лютого 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського районного суду Миколаївської області з заявою про перегляд заочного рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 09 грудня 2024 року у цивільній справі № 945/245/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей.

У заяві про перегляд заочного рішення відповідач ОСОБА_1 просив:

скасувати заочне рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей і призначити справу до розгляду в загальному порядку;

стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі по 3196 грн. 00 коп., на кожну дитину щомісячно, починаючи з 05 лютого 2024 року і до досягнення дітьми повноліття.

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 24 лютого 2025 року постановлено прийняти до розгляду заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у цивільній справі № 945/245/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей, та призначити розгляд заяви.

25 лютого 2025 року ОСОБА_5 - представник позивача ОСОБА_2 в системі Електронний суд сформував до Миколаївського районного суду Миколаївської області заперечення проти заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у цивільній справі № 945/245/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей, у якій представник позивача просив залишити без задоволення заяву про перегляд заочного рішення.

У судове засідання позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_5 , належним чином повідомлені про розгляд заяви про перегляд заочного рішення, не з`явилися.

Відповідач ОСОБА_1 , належним чином повідомлений про розгляд заяви про перегляд заочного рішення, у судове засідання не з`явився.

Суд дослідив матеріали справи і встановив таке:

Згідно з положеннями ст. 284 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 3 ст. 287 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

У результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: залишити заяву без задоволення; скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ст. 120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Згідно з положеннями ст. 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

За приписами статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

Пунктом першим статті шостої Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Рішенням Європейського Суду з прав людини по справі «Іліан проти Туреччини» встановлено, що правило встановлення обмежень до суду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду, повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звернути увагу на обставини справи.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Звертаючись до суду 21 лютого 2025 року з заявою про перегляд заочного рішення у цивільній справі № 945/245/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей, відповідач ОСОБА_1 вказував на те, що заочне рішення у цивільній справі № 945/245/24 він отримав 04 лютого 2025 року на адресу своєї електронної пошти.

Отже, повне заочне рішення суду відповідачу ОСОБА_1 вручено 04 лютого 2025 року.

При цьому, заяви про поновлення пропущеного строку, одночасно з заявою про про перегляд заочного рішення у цивільній справі № 945/245/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей, відповідач ОСОБА_1 не подав.

Суд зауважує, що дотримання процесуальних строків є однією з умов для реалізації права на звернення до суду, яка дисциплінує учасників цивільних правовідносин, запобігає зловживанням. Відсутність цієї умови призвела б до постійного збереження стану невизначеності та неостаточності у відносинах.

Таким чином, оскільки відповідачем подано заяву про перегляд заочного рішення після закінчення процесуального строку, без заяви про його поновлення, суд вважає, що відповідач втратив право на вчинення цієї процесуальної дії.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 09 листопада 2021 року (справа № 214/5505/16 провадження № 14-74цс21) форму заяви про перегляд заочного рішення, вимоги до її змісту, підписання, додатків, кількості копій визначають частини перша - сьома статті 285 ЦПК України. До неналежно оформленої заяви про перегляд заочного рішення застосовуються положення статті 185 цього кодексу (частина восьма статті 285 ЦПК України), яка регламентує порядок залишення позовної заяви без руху та її повернення.

Цей припис треба розуміти як такий, який стосується невиконання саме тих вимог, що передбачені у частинах першій - сьомій статті 285 ЦПК України. Якщо учасник справи оформив заяву про перегляд заочного рішення без дотримання саме вказаних вимог, тобто неналежно, до цієї заяви застосовуються положення статті 185 ЦПК України. В інших випадках її положення до заяви про перегляд заочного рішення незастосовні. Ухвалу про повернення такої заяви можна оскаржити в апеляційному порядку окремо від заочного рішення (пункт 22 частини першої статті 353 ЦПК України).

Прийнявши належно оформлену заяву про перегляд заочного рішення, суд невідкладно надсилає її копію та копії доданих до неї матеріалів іншим учасникам справи. Одночасно суд повідомляє учасникам справи про дату, час і місце розгляду заяви. Заява про перегляд заочного рішення повинна бути розглянута протягом п`ятнадцяти днів з дня її надходження (стаття 286 ЦПК України).

За змістом речення першого частини першої вказаної статті суд зобов`язаний прийняти до розгляду заяву про перегляд заочного рішення, якщо вона відповідає вимогам частин першої - сьомої статті 285 ЦПК України, тобто є належно оформленою.

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (стаття 126 ЦПК України).

Отже, не у всіх випадках, коли до суду надійшли документи після спливу процесуального строку, ці документи слід залишати без розгляду. Так, якщо відповідач подав заяву про перегляд заочного рішення поза межами встановлених частинами другою та третьою статті 284 ЦПК України строків, то це згідно з положеннями Глави 11 Розділу ІІІ ЦПК України не звільняє суд від обов`язку застосувати порядок, визначений у статті 287 ЦПК України, та постановити через пропуск строку на подання заяви про перегляд заочного рішення ухвалу про залишення цієї заяви без задоволення, якщо немає підстав для задоволення заяви про поновлення відповідного строку.

У результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження (частина третя статті 287 ЦПК України).

Оскільки кожну належно оформлену заяву про перегляд заочного рішення, суд зобов`язаний згідно з реченням першим частини першої статті 286 ЦПК України прийняти та невідкладно надіслати її копію та копії доданих до неї матеріалів іншим учасникам справи, то немає ґрунтовних підстав вважати, що визначений статтею 287 ЦПК України порядок розгляду заяви про перегляд заочного рішення застосовний тільки до розгляду суті цієї заяви та незастосовний до розгляду на предмет дотримання строку її подання. Тому, оскільки спеціальне правове регулювання, передбачене Главою 11 Розділу ІІІ ЦПК України, охоплює порядок розгляду заяви про перегляд заочного рішення, поданої поза межами встановленого строку, то немає підстав залишати її без розгляду на підставі статті 126 ЦПК України.

Процесуальний закон не передбачає, що суд, розглянувши належно оформлену заяву про перегляд заочного рішення (зокрема на предмет того, чи є підстави у зв`язку з пропуском строку на її подання розглядати цю заяву по суті), може вчинити інші дії, ніж передбачені у частині третій статті 287 ЦПК України. Тому у випадку, якщо суд вважатиме неможливим поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, він має залишити її з цієї підстави без задоволення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення (частина четверта статті 287 ЦПК України).

За таких обставин, заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у цивільній справі № 945/245/24 слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 120, 123, 126, 127, ч. 1 ст. 260, ст. 284, ч. ч. 1, 3 ст. 287, ч. 1 ст. 288 ЦПК України, -

встановив:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у цивільній справі № 945/245/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей, - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Н. О. Шаронова