Справа № 484/768/25
Провадження № 2/484/636/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.05.2025 р. Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді Панькова Д.А.

секретаря судового засідання Чечельницької Ю.О.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Жмурко О.М.

представника відповідача адвоката Нижника Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного сільськогосподарського підприємства "Колос" про розірвання договору оренди землі, стягнення заборгованості з орендної плати,

УСТАНОВИВ:

10.02.2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що 01 вересня 2015 року між ОСОБА_2 (попередній власник земельної ділянки) та Відповідачем було укладено договір оренди землі (далі - Договір).

Згідно з договором Відповідач отримав у тимчасове оплатне користування земельну ділянку площею 11.2973 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Кодимської сільської ради Первомайського району Миколаївської області (кадастровий номер :03:000:0111).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 зазначено позивача. Відповідно до змісту заповіту, спадкодавець ОСОБА_2 заповів йому належну на праві власності вищевказану земельну ділянку площею 11.2973 га, кадастровий номер :03:000:0111.

27 березня 2023 року, він звернувся до Приватного нотаріуса Первомайського районного нотаріального округу Бойчук Світлани Іванівни із заявою про відкриття спадщини, у зв`язку з чим була заведена спадкова справа № 7 2023.

02 листопада 2023 року Приватним нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 151 02-31.

07 червня 2024 року рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області у справі № 484/6928/23 за ним визнано право власності на вказану земельну ділянку.

Таким чином, він став новим власником земельної ділянки і відповідно до ст. 7 Закону України «Про оренду землі», отримав право на орендну плату за користування землею на у мовах Договору.

Згідно з Договором, Відповідач зобов`язаний сплачувати орендну плату в розмірі 8 538 грн. на рік, у грошовому або у натуральному виразі продукцією (пшениця, ячмінь, кукурудза, соняшник, солома) на суму виплати орендної плати по реалізаційним цінам, які склалися на момент реалізації. Крім того, Договором передбачено надання безкоштовної оранки 0.25 та городу на один пай та забезпечення ритуальних послуг.

Відповідач зобов`язаний сплачувані орендну плату протягом терміну дії договору - не пізніше яку термін від 15 серпня по 1 грудня щороку.

Одночасно договором оренди передбачено, що орендна плата не може бути меншою за 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Водночас договір містить положення, яке встановлює, що обчислення розміру орендної плати здійснюється без урахування індексації, що суперечить вимогам чинною законодавства, оскільки відповідно до статті 21 Закону України «Про оренду землі» розмір орендної плази підлягає індексації.

Після встановлення права власності на землю він звернувся до відповідача та надав йому підтверджуючі документи на власність. Відповідач надав йому копію договору оренди землі від 01.09.2015 року, однак відмовився виконувати умови Договору та не сплатив орендну плату за користування землею за період після зміни власника земельної ділянки (2023 рік).

Відповідач, як орендар, систематично порушує умови договору зокрема не сплачує орендну плату в установлені строки.

Зокрема, починаючи з часу смерті ОСОБА_2 орендна плата орендарем не сплачена в грошовому виразі, не видана в натуральному виразі продукцією. За вказаний період сільськогосподарські послуги не надано та не забезпечено ритуальні послуги ОСОБА_2 .

Так, на підставі договору оренди землі віл 01 вересня 2015 року, встановлено обов`язок орендаря сплачувати орендну плату в строки та розмірах, визначених договором.

При цьому, згідно Закону орендна плата підлягає індексації відповідно до індексів інфляції, визначених чинним законодавством.

Розрахунок заборгованості орендної плати за період з моменту смерті попереднього власника 21.03.2023 до моменту подання цього позову з врахуванням:

- річного розміру орендної плати, який орендар зобов`язаний сплачувати відповідно до договору;

- індексів інфляції, що застосовувалися до розрахунків заборгованості відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України.

143.3 % X 8 538 грн. = 12 234,959 грн.

112.4% X 12 234,959 грн. = 13 752,0883 грн.

113.7% X 13 752,0883 грн. = 15 636,1244 грн.

109.8 % X 15 636,1244 грн. = 17 168,4646 грн.

104.1 % X 17 168,4646 грн. = 17 872,3716 грн.

105.0 % X 17 872,3716 грн. = 18 765,9902 грн.

110.0 % X 18 765,9902 грн. = 20 642,5892 грн.

126.6 % X 20 642,5892 грн. = 26 133,518 грн.

105.1 % X 26 133,518 грн. = 27 466,3274 грн.

112.0 % X 27 466,3274 грн. = 30 762,2867 грн.

Загальна сума заборгованості з орендної плати становить 58228,60 грн.

Крім несплати орендної плати, Відповідач не виконав зобов`язання щодо надання коштів на ритуальні послуги, передбачені Договором, що є порушенням його умов.

Також, відповідно до указу № 92/2002, розмір орендної плати за використання земель сільськогосподарського призначення не може бути нижчим 3% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що Відповідачем не виконано.

В порушення указу № 92/2002 року, яким зазначено, що плата (річна) за оренду земельних ділянок сільгосп призначення, земельних паїв установлюється на рівні не менше 3% вартості такого паю та поступового збільшення цієї плати залежно від результатів господарської діяльності та фінансово-економічного стану орендаря (проіндексованої нормативної грошової оцінки), - нормативна грошова оцінка земельної ділянки не переглядалася, що є порушенням умов Договору та норм чинного законодавства України.

Відповідно до от. 32 Закону України «Про оренду землі», орендар зобов`язаний своєчасно сплачувати орендну плату.

Статтею 30 цього ж Закону передбачено, що зміна орендної плати може бути пов`язана зі зміною нормативної грошової оцінки земельної ділянки, про що

Згідно частини 2 статті 651 Цивільного кодексу України договір може бути розірвано судом у разі істотного порушення його умов однією зі сторін, яке унеможливлює досягнення цілей договору. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 183/262/17. від 31.07.2020 у справі № 479/1073/18 та інших рішеннях, які підтверджують, що систематичне невиконання зобов`язань за договором оренди є підставою для його розірвання.

Позивач вказує, що необхідність звернення з позовом зумовлена захистом його інтересів у суді, оскільки відбувається порушення майнових прав, яке полягає у протиправному використанні приватної земельної ділянки на підставі договору оренди без сплати орендної плати, що завдає шкоди інтересам орендодавця у вигляді ненадходжень коштів.

Статтею 15 Цивільного кодексу України закріплено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

З урахуванням викладеного, відповідно до частин 3, 4 статті 31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Відповідно до пункту 3 Розділу «Зміна умов договору і припинення його дії» договору оренди, дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї з сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором.

Пунктом 7 частини 2 етапі 16 Цивільного кодексу України передбачено, що способом захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, припинення правовідношення.

Отже, розірвання договору оренди - це спосіб захисту прав та інтересів суб`єктів правовідносин, передбачений законодавством.

Статтею 1 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Аналогічні положення викладено у частині 1 статті 93 Земельного кодексу України.

Частиною 1 статті 2 Закону України "Про оренду землі передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно з частинами 1, 2 статті 21 Закону України Про оренду землі орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Пунктом д частини 1 статті 141 Земельного кодексу України визначено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою, як систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Отже згідно зазначених положень законодавства вбачається, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме систематична несплата орендної плати (два та більше випадки).

Систематична несплата орендної плати є істотним порушенням договору, яке значною мірою позбавляє орендодавця того, на що він розраховував при укладенні договору.,

Разом з тим згідно із частиною 2 статті 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Позивач вказує, що Відповідач безпідставно користується належною йому на праві власності земельною ділянкою без сплати орендної плати, що є порушенням його прав та законних інтересів.

Зважаючи на систематичну несплату відповідачем орендної плати за Договором оренди вважає, що існують законні підстави для розірвання договору оренди землі.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, надав відзив в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність, оскільки з моменту смерті ОСОБА_2 . ОСОБА_1 не звертався до ПСП «КОЛОС», не повідомляв орендаря про зміну власника земельної ділянки, не надав будь-які документи на підтвердження зазначених обставин, не звертався за виплатою орендної плати та не повідомляв свої платіжні реквізити для її отримання. Тобто, Позивач не виконав обов`язки, покладені на нього, як на правонаступника власника земельної ділянки, передбачені статтею 148-1 ЗК України. Також, у жовтні 2024 р. із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Відповідачу стало відомо, що новим власником земельної ділянки є ОСОБА_1 . З метою виконання своїх зобов`язань за договором оренди перед новим землевласником ПСП «КОЛОС» неодноразово зверталося до ОСОБА_1 із листом-повідомленням про необхідність отримання орендної плати за земельну ділянку за Договором оренди № б/н від 01.09.2015р., які було повернуто відправнику з причини «закінчення терміну зберігання». Крім того, ПСП «КОЛОС» не погоджується із заявленим Позивачем розміром заборгованості зі сплати орендної плати, оскільки обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється без урахування індексів інфляції. Отже, сторонами було досягнуто домовленості, що розмір орендної плати складає 8 538 грн., однак не менше ніж 3 % від нормативно грошової оцінки земельної ділянки.

Згідно витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, сформованого станом на 24.01.2023 р., нормативна грошова оцінка земельної ділянки складає 410 123,9 грн. Отже, розмір орендної плати за 2023 р. складає 12303,72 грн. (410 123,90 : 100 % х 3 %).

Згідно витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, сформованого станом на 07.10.2024 р., нормативна грошова оцінка земельної ділянки складає 431 040,22 грн. Отже, розмір орендної плати за 2024 р. складає 12931,21 грн. (431 040,22 : 100 % х 3 %). Таким чином, загальний розмір заборгованості з орендної плати складає 25 234,93 грн.

У відповіді на відзив, представник позивача просила відхилити заперечення відповідача, позовну заяву задовольнити та зауважила, що ПСП «КОЛОС» мало можливість дізнатися про заміну власника земельної ділянки ще в серпні 2024 року через відкриті ресурси, зокрема Державний реєстр речових прав на нерухоме майно. Однак, відповідач жодного разу не здійснив спроби сплатити орендну плату, хоча зобов`язаний був це зробити відповідно до умов договору.

У письмових поясненнях представник відповідача зазначив, що 28.03.2025 р. ПСП «КОЛОС» уклало із ОСОБА_3 додаткову угоду № 1 до договору про надання правової допомоги, на підставі якої ПСП «КОЛОС» доручило ОСОБА_3 сплатити ОСОБА_1 грошові кошти в якості орендної плати за 2023, 2024 рр. за договором оренди землі від 01.09.2015 р. На виконання цього доручення 01.04.2025 р. у банківському застосунку АТ «ПУМБ» ОСОБА_3 сплатив ОСОБА_1 двома платіжками орендну плату за 2023, 2024 рр. за договором оренди землі від 01.09.2015 р. на загальну суму 30 000 грн., на підтвердження чого в матеріалах справи знаходяться копії довідки про операцію № 597135 та довідки про операцію № 597434.

В свою чергу представник позивача у письмових поясненнях зазначила, що платіж у сумі 30 000 грн, зарахований на картковий рахунок позивача 01 квітня 2025 року, не може вважатися належним виконанням зобов`язання за договором оренди землі від 01.09.2015 року, оскільки платіж здійснено після подання позову попереднього розгляду справи, без зазначення призначення платежу, що унеможливлює ідентифікацію такого платежу як орендної плати відповідно до умов договору та без попереднього узгодження з позивачем і без офіційного повідомлення про зарахування орендної плати, що порушує обов`язок орендаря сплачувати орендну плату належним чином і у визначені строки, передбачені договором оренди. Просила позов задовольнити у повному обсязі.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, надані суду докази, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 01.09.2015 р. між ПСП «КОЛОС» та ОСОБА_2 було укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку площею 11,2973 га., з кадастровим номером :03:000:0111.

21.09.2015 р. право оренди земельної ділянки було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Укладення зазначеного договору оренди землі, а також наявність договірних відносин між ОСОБА_2 та відповідачем сторонами не оспорювались.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

Відповідно до статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 ЦК України).

На підставі рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 07.06.2024 визнано за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку, площею 11,2973 га, кадастровий номер :03:000:0111, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах території Кодимської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Первомайську Миколаївської області.

Зазначене рішення набрало законної сили 11.07.2024.

05.08.2024 право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:000:0111 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_1 .

Таким чином, набувши право власності на земельну ділянку, передану в оренду ПСП «КОЛОС» за договором оренди землі, ОСОБА_1 набув, відповідно, й усі права та обов`язки орендодавця за цим договором, зокрема право на отримання орендної плати.

Пунктом 1 розділу «Орендна плата» договору оренди землі від 01.09.2015 р. передбачено, що орендна плата сплачується орендарем у розмірі 8 538 грн. та виплачується згідно чинного законодавства у грошовому або натуральному виразі. Розмір орендної плати не може бути меншим ніж 3% від вартості земельної ділянки.

Орендар сплачує орендну плату протягом терміну дії договору не пізніше, як у термін від 15 серпня по 1 грудня щороку.

Звертаючись до суду з цим позовом позивач вказував, що відповідачем орендна плата за період з 21.03.2023 не виплачувалась та жодного разу не здійснювалися спроби сплатити орендну плату, а тому враховуючи систематичну невиплату орендної плати, просив про розірвання вищевказаного договору оренди землі.

Однак, дане твердження позивача суперечить вимогам чинного законодавства виходячи з наступного.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним.

Згідно із частинами другою та третьою статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, та не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Правовідносини, пов`язані з набуттям права оренди на земельні ділянки, укладенням договорів оренди землі та їх реєстрацією регулювалися ЗК України, Законом України "Про оренду землі", Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868.

Відповідно до частини першої статті 152 та частини першої статті 153 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно із статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із частинами першою та другою статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Статтею 13 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до статті 15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди землі є об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Згідно із статтями 21, 22 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Орендна плата за земельні частки (паї) встановлюється, як правило, у грошовій формі. За добровільним рішенням власника земельної частки (паю) орендна плата за земельні частки (паї) може встановлюватися у натуральній формі. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи.

Частиною першою статті 32 Закону України "Про оренду землі" визначено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Відповідно до пункту "д" частини першої статті 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Аналіз вказаних норм права дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди.

Сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Разом з тим, відповідно до частини 3 статті 148-1 ЗК України особа, яка набула право власності на земельну ділянку, протягом одного місяця з дня набуття права власності на неї зобов`язана повідомити про це її користувачів із зазначенням: кадастрового номера (за наявності), місця розташування та площі земельної ділянки; найменування (для юридичних осіб), прізвища, ім`я, по батькові (для фізичних осіб) нового власника; місця проживання (знаходження) нового власника, його поштової адреси; платіжних реквізитів (у разі, якщо законом або договором передбачена плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі). Повідомлення надсилається користувачу земельної ділянки рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається йому особисто під розписку.

Отже, законом встановлено обов`язок особи у разі набуття права власності на земельну ділянку, що перебуває в оренді на підставі чинного договору оренди землі, повідомити орендаря про факт переходу права власності на земельну ділянку, а також надати інформацію, що дозволить орендарю виконувати обов`язок зі сплати орендної плати, а також інші умови договору.

Між тим, як вбачається з матеріалів справи, позивач не надав доказів того, що він після отримання у власність земельної ділянки звертався до орендаря з повідомленням про зміну власника, яке передбачене ст.148-1 ЗК України, а також сплату орендної плати та будь яких інших платежів, зокрема і коштів на ритуальні послуги.

Допитаний судом за клопотанням позивача свідок ОСОБА_4 , пояснила, що позивач разом з нею під`їжджав до голови господарства з метою повідомлення про те, що він є спадкоємцем після смерті попереднього власника земельної ділянки, але вона не бачила та не чула як та про що саме спілкувались позивач та голова ПСП.

Тобто, позивач у цій справі не довів істотного та систематичного порушення орендарем умов договору.

Більш того, з матеріалів справи вбачається, що ПСП «КОЛОС» неодноразово зверталося до ОСОБА_1 із листом-повідомленням про необхідність отримання орендної плати за земельну ділянку за Договором оренди № б/н від 01.09.2015р., які було повернуто відправнику з причини «закінчення терміну зберігання».

Отже, наведе свідчить про відсутність винної поведінки відповідача у невиплаті орендної плати та будь яких інших платежів за спірним договором, а тому відсутні підстави для розірвання договору оренди землі, тобто позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Разом з тим, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість по сплаті орендної плати в розмiрi 58228 грн. 60 коп.

Викладені у позовній заяві розрахунки заборгованості, на думку суду, виконані вірно, відповідачем не спростовані та альтернативного розрахунку представником відповідача надано не було.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що 28.03.2025 р. між ПСП «КОЛОС» та адвокатом Нижником Г.І. було укладено додаткову угоду № 1 до договору про надання правової допомоги, відповідно до умов якого останньому доручено сплатити ОСОБА_1 грошові кошти в якості орендної плати за 2023, 2024 рр. за договором оренди землі від 01.09.2015 р.

На виконання цього доручення 01.04.2025 р. у банківському застосунку АТ «ПУМБ» Нижник Г.І. сплатив ОСОБА_1 двома платіжками орендну плату за 2023, 2024 рр. за договором оренди землі від 01.09.2015 р. на загальну суму 30 000 грн., що підтверджується копіями довідок про операцію № 597135 та № 597434 і сплачено відповідні податки та військовий збір.

Тобто, відповідач здійснив часткове погашення заборгованості по орендній платі, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути залишок заборгованості з орендної плати в розмірі 28228 грн. 60коп.

Ураховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 10-13, 258, 259, 265, 268 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до приватного сільськогосподарського підприємства "Колос" (вул. Т.Г.Шевченка, 1, с. Кам`яний Міст, Первомайський район, Миколаївська область, ) про розірвання договору оренди землі, стягнення заборгованості з орендної плати задовольнити частково.

Стягнути з приватного сільськогосподарського підприємства "Колос" на користь ОСОБА_1 заборгованiсть з орендної плати в розмірі 28228 грн. 60 коп. та судовий збір в розмірі 1211,20 грн., а всього 29439 (двадцять дев`ять тисяч чотириста тридцять дев`ять) грн. 80 коп.

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя: