ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 148/923/24
провадження № 2/753/1609/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" травня 2025 р. Дарницький районний суд міста Києва під головуванням судді Осіпенко Л.М.,

за участю:

секретаря судового засідання - Ломакіної Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 , про визнання батьківства,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Тульчинського районного суду Вінницької області з позовом до відповідача ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмет спору ОСОБА_3 , про визнання батьківства.

Ухвалою Тульчинського районного суду Вінницької області від 17.04.2024 року справу передано за підсудністю до Дарницького районного суду міста Києва (а.с. 15).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями, справу передано на розгляд судді Осіпенко Л.М.

В обгрунтування позову зазначає, що він познайомився зі ОСОБА_3 у липні 2022 року, а уже з жовтня 2022 року вони почали проживати разом та вести спільне господарство. Вони зі ОСОБА_3 проживали разом, між ними тривалий час були подружні стосунки. Після того ОСОБА_4 йому повідомила, що в суді знаходиться справа щодо розірвання її шлюбу з попереднім чоловіком, вони почали планувати спільне життя та шлюб. ОСОБА_4 виїхала до Республіки Польща у червні 2022 року, подружні відносини між нею та колишнім чоловіком, їх спільне проживання припинилося ще у 2021 році. Приблизно у травні 2023 року, після 7 (семи) місяців спільного проживання ОСОБА_4 повідомила йому, що вагітна та чекає на їх спільну дитину.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Познань у Республіці Польща народилась малолітня донька ОСОБА_5 , що підтверджується актовим записом №3064011/00/AU/2024/744021 від 01.02.2024 року, Відділу реєстрації актів цивільного стану у місті Познань, Республіка Польща.

Так як на момент народження їх доньки, ОСОБА_3 перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 , тому у свідоцтві про народження дитини він зазначений як її батько.

16.02.2024 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано на підставі рішення суду.

Він був впевнений, що є біологічним батьком дитини, проте для уникнення в подальшому будь-яких сумнівів, разом з ОСОБА_3 звернулись до Познанського міського бюро судово-медичної експертизи у Республіці Польща для проведення аналізу на батьківство. У відповідності до висновку №096Р/24 від 02.04.2024 року, вірогідність, що він є біологічним батьком малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , становить не менше 99,99%.

Наразі, він продовжує проживати з ОСОБА_3 та їх малолітньою донькою ОСОБА_5 однією сім`єю у Республіці Польща та в подальшому планують зареєструвати шлюб. Проте, відповідач ОСОБА_2 у добровільному порядку не відмовляється від доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

З огляду на викладене, просить суд визнати його батьком малолітньої дитини ОСОБА_6 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Познань, Республіка Польща.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 18.09.2024 року відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання (а.с. 62).

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 05.02.2025 року закрито підготовче провадження у справі (а.с. 101).

Позивач ОСОБА_1 та його представник в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від представника позивача адвоката Яворської В.М. надійшла заява, в якій вона просить суд розглядати справу без її участі та без участі позивача (а.с. 125-130).

Відповідач, належним чином, у відповідності до вимог п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, надав до суду заяву про визнання позову, в якій зазначив, що з його колишньою дружиною ОСОБА_3 він не проживає більше 2 (двох) років. ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась малолітня ОСОБА_7 , проте йому відомо, що це донька позивача ОСОБА_1 . З огляду на викладене, не заперечує проти задоволення позову (а.с. 22-23).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву, в якій не заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила розглядати справу без її участі та зазначила, що батьком малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно є позивач ОСОБА_1 (а.с. 114-115).

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши докази по справі суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 01.10.2016 року третя особа ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2 перебували у шлюбі, який зареєстрований Виконавчим комітетом Самгородської сільської ради Козятинського району Вінницької області, актовий запис №9.

Сторонами не заперечувалось, що під час перебування у зареєстрованому шлюбі, а саме у липні 2022 року ОСОБА_3 почала романтичні стосунки з позивачем ОСОБА_1 , з яким стала спільно проживати у жовтні 2022 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Познань у Республіці Польща народилась малолітня ОСОБА_7 , що підтверджується актовим записом №3064011/00/AU/2024/744021 від 01.02.2024 року Відділу реєстрації актів цивільного стану у місті Познань, Республіка Польща (а.с. 11-12).

Батьком дитини вказано відповідача ОСОБА_2 , матір`ю - третю особу ОСОБА_3 .

13.03.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Познанського міського бюро судово-медичної експертизи у Республіці Польща для проведення аналізу на батьківство. У відповідності до висновку №096Р/24 від 02.04.2024 року Лабораторії молекулярної діагностики, вірогідність, що він є біологічним батьком малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , становить - 99,9998 % (а.с. 9-10).

Таким чином, кровність батьківства підтверджується належним доказом.

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 16.02.2024 року у цивільній справі №133/3635/23, шлюб між третьою особою ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_2 розірвано (а.с. 10-11).

Як зазначає позивач у своєму позові, він визнає себе батьком малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проте батьком дитини було вказано відповідача, оскільки на час реєстрації народження дитини ОСОБА_3 перебувала у зареєстрованому шлюбі.

Згідно з ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Стаття 121 Сімейного кодексу України встановлює загальні підстави виникнення прав та обов`язків матері, батька і дитини; права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ст. 125 Сімейного кодексу України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду.

Відповідно до положень ст. 135 Сімейного кодексу України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Згідно ст. 128 Сімейного кодексу України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 цього Кодексу.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3 постановлено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. У разі коли ухилення сторони у справі зазначеної категорії від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд відповідно до ст. 146 ЦПК може визнати факт, для з`ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза). Якщо відповідач у такій справі ухиляється від участі у проведенні судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи, суд вправі постановити ухвалу про його примусовий привід.

Крім того, статтею 134 Сімейного Кодексу України, встановлений порядок внесення змін до актового запису про народження у разі визнання батьківства, у якому закріплено, що орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження, на підставі рішення суду.

Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Згідно з п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за № 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

Згідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Частиною 1 ст. 82 ЦПК України, встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 206 ЦПК України).

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою ВР №789-ХІІ від 27.02.1991року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 19.02.2024 року у справі № 639/2026/17, позов ймовірного біологічного батька про оспорювання батьківства іншого чоловіка і визнання його батьківства підлягає розгляду судом по суті. У такий спосіб національні суди мають можливість належним чином встановити, чи було порушено право позивача на приватне життя, визначити найкращі інтереси дитини, оцінити баланс інтересів ймовірного батька, сім`ї та дитини. В інший спосіб біологічний батько був би позбавлений будь-якої можливості доводити правовий зв`язок між ним та дитиною. Така позиція узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини, висловленою, зокрема, у рішенні від 18 травня 2006 року у справі «Ружанські проти Польщі» («Rozanski v. Poland», заява № 55339/00).

При вирішенні спору про визнання батьківства суд приділяє особливу увагу інтересам дитини, не ігноруючи при цьому інтереси ймовірного біологічного батька.

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши надані суду докази за своїм внутрішнім переконанням, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, діючи виключно в інтересах дитини та враховуючи те, що відповідач не є біологічним батьком малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд вважає необхідним позов ОСОБА_1 задовольнити, оскільки він визнаний відповідачем в повному обсязі, у зв`язку з чим ця обставина відповідно до ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує чиї небудь права, свободи чи інтереси.

Керуючись ст.ст.122, 136 СК України, ст.ст. 12, 13, 200, 206, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 , про визнання батьківства - задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) батьком малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження місто Познань, Республіка Польща.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Осіпенко Л.М.