Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/940/25

номер провадження 2/695/1107/25

06 травня 2025 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Ушакової К.М.

за участю: секретаря судового засідання Біліченко С.В.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СІРОКО ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовано тим, що 07.01.2023 між ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 72188897, предметом якого були кошти в сумі 9000 гривень. Відповідно до умов договору позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. На виконання умов договору позики позикодавець 07.01.2023 перерахував на вказаний позичальником рахунок грошову позику за умовами договору в сумі 9000,00, виконавши належним чином взяті на себе договірні зобов`язання. Натомість відповідач у встановлені умовами договору строки суму позики не повернув, проценти не сплатив, в зв`язку з чим за час користування коштами Позики на суму позики були нараховані проценти відповідно до умов договору, а загальний борг склав 31500,00 грн. 03 квітня 2023 року між ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та ТОВ "СІРОКО ФІНАНС" було укладено договір факторингу № 033-030423, у відповідності до умов якого ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" відступило ТОВ "СІРОКО ФІНАНС" права вимоги зазначені в реєстрі прав вимоги, в тому числі за договором № 72188897, укладеним між ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та відповідачем. Сума заборгованості ОСОБА_1 , перед ТОВ СІРОКО ФІНАНС за договором позики № 72188897 на дату подання позовної заяви складає 31500,00 грн., яка складається з: 9000,00 грн. сума позики; сума нарахованих та несплачених процентів - 22500,00 грн.

Враховуючи викладене вище, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики №72188897 від 07.01.2023 у сумі 31500,00 грн. та понесені судові витрати.

Ухвалою судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 19.03.2025 прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін.

25 березня 2025 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Василець М.С. подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Вказала, що розрахунки заборгованості свідчать про те, що визначений розмір ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» до стягнення заборгованості по нарахованих та несплачених процентах за користування позикою за договором включає період, який виходить за межі строку кредитування. Як вбачається з договору № 72188897 від 07.01.2023, сторони обумовили строк кредиту: 10 днів, тобто до 17.01.2023. Таким чином, розмір відсотків відповідно до умов договору становить 900,00 грн. за період з 07.01.2023 по 17.01.2023. Крім того, договором № 72188897 та графіком платежів передбачена сума до повернення 9 900,00 грн., а не 31 500,00 грн., як просить стягнути позивач. Оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договорами проценти, тому заявлені ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості по відсотках за користування позикою за період, який виходить за межі строку кредитування є безпідставними та задоволенню не підлягають. Належних та допустимих доказів пролонгації кредитного договору від 07.01.2023 року матеріали справи не містять. Слід звернути увагу, що відповідач, як пересічний споживач кредитних послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не зміг ефективно здійснити свої права бути поінформованим про дійсні умови кредитування ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», які викладені в декількох значних за об`ємом документах, які не містять прозорості та зрозумілості, зокрема щодо дійсного періоду та розміру нарахувань за кредитом. Тому укладення договору перетворюється на непомірний тягар для відповідача, як споживача та джерело отримання невиправданих прибутків кредитором. Підписанням договору позики, відповідач підтвердив, що він ознайомився з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, вивчив цей договір та правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», у тому числі і на умовах фінансового кредиту. Водночас, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці правила надання грошових коштів у позику розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи договір позики, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані позивачем до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, додані правила надання грошових коштів у позику, які не містять підпису відповідача, належним доказом бути не можуть, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (кредитора), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила надання грошових коштів у позику. Відсутність підпису відповідача на правилах надання грошових коштів у позику фактично надає можливість кредитору надавати умови в будь-якій редакції та стверджувати, що зазначені умови та правила погоджені з відповідачем. Вказані правила надання коштів у позику не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору від 07.01.2023.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1ст.81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1ст.89 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 07.01.2023 між ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та ОСОБА_1 укладено договір позики №72188897. Відповідно до умов якого сума позики 9000,00 грн, строк позики - 10 днів, знижена процентна ставка - 1%, процентна ставка - 2,5%, тип процентної ставки - фіксована. Дата надання позики 07.01.2023, дата повернення позики 17.01.2023. Орієнтовна загальна вартість позики 9900,0 грн.

Згідно додатку №1 до вказаного договору позики відповідач мав повернути позику до 17.01.2023 в сумі 9900,00 грн, з яких: - 9000,00 грн кредит; 900,00 грн відсотки за користування кредитом.

Договір №72188897 від 17.01.2023 та додаток №1 до договору підписано ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором 6Хtm6M6gDI.

Згідно довідки ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС» від 18.12.2024 № КД-000004401/ТНПП ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" 07.01.2023 перерахувало 9000,00 грн. на картку відповідача НОМЕР_1 . Номер платежу c53f9716-089a-4dda-86de-87e9e4cbd894/

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 04/05/23 від 04.05.2023 що відступаються клієнтом факторові відповідно до договору факторингу № 033-030423 від 03.04.2023 клієнт відступає факторові право вимоги заборгованості на умовах передбачених договором факторингу № 032-030423 від 03.04.2023 згідно з реєстром: де під №6315 вказано договір №7218897 від 07.01.2023, сума заборгованості за тілом кредиту - 9000,00 грн, сума заборгованості по процентам - 22500,00 грн, що разом складає 31500,00 грн. кількість днів на які прострочено виконання договірних зобов`язань 107.

24.12.2024 ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» направило відповідачу вимогу про погашення заборгованості за договором позики №7218897 від 07.01.2023 в сумі 31500,00 грн.

Згідно розрахунку заборгованості складеного ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" станом на 04.05.2023 заборгованість за договором позики №7218897 від 07.01.2023 складає 31500,00 грн. з яких: сума заборгованості за тілом кредиту - 9000,00 грн, сума заборгованості по процентам - 22500,00 грн..

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Позичальник згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, стаття 1050 ЦК України зобов`язує його сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що договір позики укладався між сторонами в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 №675-УІІІ визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини першої ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» №851-ІУ від 22.05.2003, електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Порядок укладення електронного договору визначений ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», згідно якої пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Також, приписами ст.12 цього Закону, передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Судом встановлено, що після підписання договору позики №72188897 від 07.01.2023 за допомогою одноразового пароля, відповідач взяв на себе зобов`язання оплачувати послуги банку, що виникають в результаті використання кредитних коштів, згідно тарифів, а також сплатити нараховані відсотки та тіло кредиту.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що між сторонами в установленому законом порядку був укладений договір позики про надання банківських послуг в електронній формі, на підставі якого між ними виникли відповідні кредитні правовідносини.

Щодо нарахування позивачем процентів за користування кредитними коштами, то суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абз.2 ч.1ст.1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Такі висновки сформульовані Верховним Судом, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (пункти 53,54), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 (пункти 6.22-6.25), від 19 травня 2020 року у справі №910/23028/17 (пункт 6.28) та постановах Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 361/4563/16-ц, від 15 липня 2020 року у справі № 176/3645/14-ц та ряді інших.

Як вбачається зі змісту укладеного між сторонами договору позики № 72188897 від 07.01.2023, кредит надається строком на 10 днів, дата надання коштів - 07.01.2023, дата повернення кредиту 17.01.2023 (пункти 2.3).

Відповідно до умов договору стандартна (базова) процентна ставка 1 % на день, відповідно до пункту 2.3. у випадку користування позикою понад строк, встановлений п.2.3 договору, нарахування процентів за процентною ставкою в розмір 2.70 % на день. Ставки, визначені цим пунктом є незмінними протягом всього строку позики та можуть бути зміненні виключно на підставі укладеної між позикодавцем та позичальником додаткової угоди до договору, отже сторони погодили, що застосування стандартної процентної ставки відбувається автоматично в разі невиконання обов`язку по поверненню коштів, отриманих в кредит та процентів, нарахованих за базовою процентною ставкою.

Така умова договору не суперечить нормам чинного законодавства та є застосовною (Постанова ВП ВС від 18.01.2022 р. в справі № 910/17048/17, пункти 132-145).

Отже, з урахуванням досягнутої домовленості між кредитором та позичальником, позивач вправі був нараховувати проценти, обумовлені договором, а саме з: 07.01.2023 по 17.01.2023 в розмірі 1 %, надалі включається механізм захисту прав кредитора, закріплений в ст. 625 ЦК України.

Натомість позивач здійснив нарахування процентів, зазначених в умовах договору, по 17.04.2023 включно.

Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 900,00 грн. - процентів за користування кредитними коштами та 9000,00 грн. - тіла кредиту, а всього 9900,00 грн.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою ст.1050 ЦК України.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду у справі №444/9519/12 від 28.03.2018, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою ст.1050ЦКУкраїни право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Тобто, право ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» нараховувати відсотки за користування кредитом припинилося з закінченням строку дії договору 17.01.2023, тому, починаючи із зазначеної дати, товариство не мало права нараховувати проценти за користування кредитом.

За таких обставин, суд вважає, що ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» має право нараховувати передбачені договором проценти за кредитом по 17.01.2023 включно, у зв`язку з чим слід стягнути суму заборгованості по процентах у сумі 900,00 грн.

Що стосується договору позики №72188897 від 07.01.2023, то судом встановлено, що після підписання договору позики, відповідач взяла на себе зобов`язання оплачувати послуги, що виникають в результаті використання кредитних коштів, згідно тарифів. Окрім того, встановлено, що відповідач взагалі не вносив суму коштів на погашення заборгованості за наданим кредитом.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що між сторонами по даному договору в установленому законом порядку були наданні банківські послуги в електронній формі, на підставі яких між ними виникли відповідні кредитні правовідносини.

Отже, виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого статтею 12 ЦПК України доведення умов кредитування і наявності заборгованості є обов`язком позивача.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі №751/861/17 (провадження №61-28582ск18).

Згідно правової позиції, яка була висловлена у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 у справі №161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором (провадження №61-517св18), банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Матеріали справи містять розрахунок заборгованості за договором позики, в якому зазначено про те, що заборгованість за договором позики від 07.01.2023 складає 31500,00 грн.

Оцінюючи докази, що є у справі, в їх сукупності, суд вважає не доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог.

Отже, оцінивши всі докази, що є у справі, суд вважає не у повній мірі доведеними обставини, на які ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» посилається як на підставу своїх позовних вимог і має підстави для часткового задоволення позовних вимог. А саме, суд має підстави стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість по кредиту №72188897 від 07.01.2023 в сумі 9900,00 грн. з яких 900,00 грн. процентів за користування кредитними коштами; 9000.00 грн. - тіло кредиту. В іншій частині заявлених вимог суд вважає за необхідне відмовити у зв`язку із недоведеністю.

Щодо судових витрат суд зазначає наступне.

Як вбачається з платіжної інструкції № 345 від 20.02.2025 позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн. без врахування коефіцієнта 0,8 за подання позовної через систему електронний суд.

Враховуючи викладене вище, суд вважає за необхідне повернути позивачу переплачений судовий збір у сумі 605,60 грн..

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Крім того, положенням ч. 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи викладене вище, а також те, що позовні вимоги задоволено частково, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» підлягає стягненню, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, судовий збір у розмірі 761,11 грн.

Суд зазначає, що Європейський суд з прав людини зауважує на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись ст.ст. 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СІРОКО ФІНАНС» (місцезнаходження: вул. Митрополита Василя Липківського, буд. 45, офіс 510А, м. Київ; ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 42827134) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СІРОКО ФІНАНС» заборгованість за договором позики №72188897 від 07.01.2023 у розмірі 9900,00 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Повернути ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СІРОКО ФІНАНС» переплачений судовий збір у сумі 605,60 грн..

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СІРОКО ФІНАНС» 761,11 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення. Учасник справи якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення буде складено 09.05.2025.

Суддя: К.М. Ушакова