Справа № 589/1240/25
Провадження № 2/589/1388/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2025 року

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі: головуючого судді Курбанової А.Р., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

14.03.2025 товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» звернулось до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 7762811 від 06.04.2024 року в розмірі 41400 грн, з яких: 10000 грн заборгованість за кредитом, 26400 грн заборгованість за нарахованими процентами, 5000 грн заборгованість за штрафом. В обгрунтування позову посилається на неналежне виконання відповідачем прийнятих на себе договірних зобов`язань з повернення кредиту та сплати процентів за період з 06.04.2024р. по 03.09.2024р.

Ухвалою суду від 18 березня 2025 року відкрито провадження у даній справі та постановлено здійснити її розгляд в спрощеному позовному провадженні без повідомлення осіб, також в цій ухвалі роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали.

Вказана ухвала та копія позовної заяви з додатками направлялась відповідачу рекомендованим поштовим відправленням, яке було їй вручене 29.03.2025 року.

Станом на 30.04.2025 року відзив на позов від відповідача до суду не надійшов.

Клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходили.

За відсутності таких клопотань, суд, у відповідності до ч. 13 ст. 7, ч. 5 ст. 279 ЦПК України, розглядає справу за наявними у ній матеріалами.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

06.04.2024 р. між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (Товариство) та ОСОБА_1 (Споживач) було укладено договір № 7762811 про надання споживчого кредиту (далі - Договір) за допомогою інформаційно-комунікаційної системи Товариства, доступ до якої забезпечується Споживачу через вебсайт або мобільний застосунок «CreditPlus». Згідно з умовами п.п. 1.2, 1.3, 1.4, 1.5, 1.6, 2.1 договору ТОВ «Авентус Україна» зобов`язалося надати відповідачу на умовах, встановлених Договором, кредит на споживчі (особисті) потреби в розмірі 10000 грн на платіжну картку № НОМЕР_1 , строком на 360 днів (до 01.04.2025 року). За користування кредитом відповідач зобов`язалася сплачувати фіксовані проценти в розмірі 2,20 % на день щомісяця у строки, передбачені Додатком № 1 (Графіком платежів) /а.с. 11-19/.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до положень ст. ст. 638, 640, 642 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, а також з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є, крім іншого, використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

На офіційному веб-сайті ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» https://www.creditplus.ua у вільному доступі для всіх клієнтів ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» розміщена повна інформація щодо договору кредиту та порядку його укладення, а саме: текст кредитного договору, Правила, Паспорт споживчого кредиту, інформація, передбачена статтею 7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», ліцензія, фінансовий звіт, тощо.

На виконання зазначених вимог ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», Правил надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», затверджених наказом директора ТОВ «ААВЕНТУС УКРАЇНА» № 550/ОД від 22.03.2024р. /а.с.29-40/, позичальнику було надіслано одноразовий ідентифікатор «А6917» для підписання Договору № 7762811 від 06.04.2024 року, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів, яким остання підписала вказані документи.

Наведене свідчить, що відповідач ознайомилася і погодилася з умовами Договору, тобто сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов Договору, який оформлений сторонами в електронній формі, а подані позивачем паперові копії електронних документів є допустимими письмовими доказами відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до пункту 2.1 Договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 .

Як вбачається з листа ТОВ «Пейтек» № .3 від 26.12.2024 р. /а.с. 21-22/, 06.04.2024 року о 11:17 годині ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» виконано свої зобов`язання за договором та перераховано на картку № НОМЕР_1 , номер якої надано йому Споживачем та вказано в Договорі, кредитні кошти в сумі 10 000,00 грн. Факт належності платіжної картки № НОМЕР_1 ОСОБА_1 та надходження на неї грошових коштів у вказаній сумі підтверджується і відповіддю АТ «ПУМБ» від 30.03.2025 року на запит суду /а.с. 79-81/.

Згідно з вимогами ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Положеннями частин 1, 3 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Пунктом 5.1 Договору сторонами передбачено порядок повернення кредиту згідно з графіком платежів (Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до цього Договору), яким передбачено, погашення кредиту 01.04.2025р шляхом внесення всієї суми кредиту.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За приписами ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору.

Як зазначено вище, за умовами договору сторони визначили, що процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та становить 2,20 процентів за кожен день користування кредитом.

Згідно з п. 1.4, 1.5.2 договору - періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (Графік платежів), що є Додатком №1 до цього Договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки (0,01% в день), виходячи з припущення, що Споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в Договорі.

Згідно з Додатком № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 7762811 від 06.04.2024 року, сторони погодили таблицю обчислення вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, зі змісту якої вбачається, що загальна вартість кредиту складає 89200 грн, із зазначенням, крім іншого, процентів за користування кредитом, що становлять 30 грн. -у травні 2024р. та по 6600 грн. за кожні 30 днів, починаючи з червня 2024р. по 01.04.2025р. /а.с. 19-20/.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. При цьому, зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі із договору.

Згідно з вимогами ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається

Як вбачається з матеріалів справи, у порушення наведених умов Договору, ст. ст. 525, 526 ЦК України відповідачем зобов`язання щодо сплати суми кредиту та процентів у строки, передбачені договором, належним чином не виконувалися.

Слід зазначити, що 24.12.2024 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (Клієнт) та ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» (Фактор) укладено договір факторингу № 24.12/24-Ф, у відповідності до умов якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» право грошової вимоги за кредитним договором щодо відповідача /а.с. 52-60/.

Так, за умовами п. 1.1 вказаного договору факторингу Фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне у майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані визначені в реєстрі боржників, який формується згідно з Додатком №1 та є невід`ємною частиною договору факторингу.

Згідно з п. 1.2 договору факторингу, права вимоги щодо конкретного боржника переходять до фактора (позивача) з моменту підписання сторонами Акту прийому-передачі реєстру боржників, після чого Фактор (позивач) стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості.

Згідно з п. 3.3 договору факторингу ціна продажу за Договором становить 1 485 385 грн 73 коп.

ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» сплатило ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» за відступлення права вимоги за договором факторингу № 24.12/24-Ф від 24.12.2024 року суму 1 485 385 грн 73 коп, що підтверджується платіжною інструкцією /а.с. 62/, а також між сторонами договору факторингу 24.12.2024 року підписано Акт приймання передачі реєстру боржників /а.с.61/.

Таким чином, відповідно до витягу з реєстру боржників, який є додатком № 1 до договору факторингу № 24.12/24-Ф від 24.12.2024 року, ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до відповідача, що виникла на підставі Кредитного договору /а.с. 63/.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом, у відповідача на час подачі позову утворилась заборгованість в розмірі 41400 грн, з яких: 10000 грн заборгованість за кредитом, 26400 грн заборгованість за процентами, які були нараховані за період з 06.04.2024р. по 03.09.2024р., виходячи з процентної ставки, передбаченої договором, а також 5000 грн заборгованість за штрафом /а.с. 23-28/, які заявлені ним до стягнення в межах цієї справи.

Надаючи оцінку вказаним вимогам, суд вважає за необхідне звернути увагу сторін на наступне. Як зазначено вище кредит мав бути повернутий не пізніше 01.04.2025р. Хоча на час подачі даного позову (14.03.2025р.) строк повернення кредиту не настав, разом з тим, вимоги позивача про стягнення цієї суми підлягають задоволенню, оскільки станом на час рогляду даної справи такий строк наступив, але відповідачем відповідні кошти внесені не були. Доказів, спростовуючих викладене, відповідачем суду не надано.

Водночас, перевіряючи доводи позивача щодо нарахованої суми процентів за користування кредитом в межах заявленого позивачем періоду стягнення, суд виходить з наступного.

22 листопада 2023 року прийнято Закон України N 3498-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (набрав чинності 24.12.2023) (далі по тексту Закон N 3498-IX), яким внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (п. п. 6 п. 5 Розділу І Закону N 3498-IX) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» (п. п. 13 п. 5 Розділу І Закону N 3498-IX).

Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

При цьому, згідно з п. 17 розділ IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Отже, як слідує з вищевказаних змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, починаючи: з 24.12.2023 року денна ставка має бути не більше 2,5 %, з 22.04.2024 - денна ставка не більше 1,5 %, з 20.08.2024 - денна ставка не більше 1 %.

Як встановлено вище, що відповідач отримав кредитні кошти 06.04.2024 року, тобто після набрання чинності Законом N 3498-IX.

Враховуючи викладене, суд вважає, що розмір процентів за користування кредитом не мав виходить за граничні межі відсотків, встановлених законом на момент їх нарахування. Виходячи з викладеного, проценти підлягають розрахунку наступним чином: за період з 06.04.2024р. по 06.05.2024р. в розмірі 30 грн. (за заниженою ставкою 0,01% в день, в межах заявлених вимог); за період з 07.05.2024 року по 20.08.2024 року в розмірі 15900 грн. (10000 x 1.5 x 106 : 100), за період з 21.08.2024 по 03.09.2024 року в розмірі 1400 грн. (10000 x 1 x 14 : 100). Загальна сума процентів, яка підлягає стягненню з відповідача становить 17330 грн.

При цьому суд оцінює критично твердження позивача про те, що вказані законодавчі обмеження максимального розміру процентів не застосовуються до спірних правовідносин, адже зміни до кредитного договору не вносились (додаткові договори щодо продовження строку дії не укладались), що, на думку позивача, виключає застосування цих обмежень відповідно до приписів п. 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону N 3498-IX.

Вказана норма, на яку посилається позивач, передбачає, що дія пункту 5 розділу I цього Закону, яким доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування», поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання ним чинності.

Тобто даною нормою лише поширено дію цих обмежень процентів на договори, які були укладені до встановлення цих максимальних розмірів процентної ставки. Між тим як власне сама норма пункту 17 розділу IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» стосується всіх договорів, укладених після набрання відповідними змінами чинності, в силу прямої дії закону. Жодних винятків Закон України «Про споживче кредитування» з цих правил не передбачає.

У частині вимог щодо стягнення штрафу у розмірі 5000 грн. суд вважає за необхідне відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

При цьому, судом не приймаються до уваги доводи позивача про те, що вказана норма до даних правовідносин не застосовується, адже аналогічні положення щодо штрафу, які містилися в спеціальній нормі п. 6-1 розділу IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» були виключені Законом України N 3498-IX.

Виключення відповідних приписів зі спеціального закону, яким дійсно є Закон України «Про споживче кредитування», не виключає застосування до даних правовідносин загального правила, передбаченого п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.

Частина 1 ст. 12 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 2 даної статті учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Частина 2 ст. 13 ЦПК України визначає, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідач в даній справі не скористалася своїми правами щодо подання заперечень на позовну заяву, доказів на їх підтвердження.

З урахуванням наведених висновків щодо неналежного виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором, суд доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в розмірі 27330 грн, з яких: 10000 грн заборгованість за кредитом, 17330 грн заборгованість за нарахованими процентами.

На думку суду, наявність та розмір заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» у вказаному вище розмірі витікає з умов укладеної угоди, підтверджується наявними у матеріалах справи документами та не спростовано відповідачем. З огляду на викладене, суд вважає за правомірне позов задовольнити частково у вказаній сумі.

Вирішуючи питання щодо судових витрат в справі, суд вважає правомірним покласти на відповідача понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати у вигляді судового збору пропорційно розміру задоволених вимог в сумі 1599 грн 14 коп.

Також до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).

Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: копію договору про надання юридичних послуг № 02/08/2024 від 02.08.2024 року, укладеного між ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» та адвокатом Руденко К.В., копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, копію довіреності, копію акту приймання-передачі наданих послуг №26 до договору № 02/08/2024 про надання юридичних послуг від 02.08.2024 року, копію витягу з реєстру №1 до акту приймання-передачі наданих послуг №26 до договору № 02/08/2024 про надання юридичних послуг від 02.08.2024 року, копію платіжної інструкції № 1866 від 30.12.2024 року згідно з договором про надання юридичних послуг від 02.08.2024 року /а.с. 43-46, 64- 66/.

Клопотання та/або заперечення від відповідача щодо зменшення заявленого позивачем розміру витрат на правову допомогу на адресу суду не надходило.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати за надання праової допомоги пропорційно розміру задоволених вимог в сумі 6601,45 грн.

Керуючись ст.ст. 11, 509, 525, 526, 530, 610, 611, 612, 625, 629, 1048, 1054, 1056-1 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 12, 76-81, 83, 141, 258, 259, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 / на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» /розташованого за адресою: 03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, буд.4, / заборгованість за договором № 7762811 про надання споживчого кредиту від 06.04.2024 року в розмірі 27330 грн. /двадцять сім тисяч триста тридцять грн/, судовий збір в сумі 1599 грн. 14 коп. /одна тисяча п`ятсот дев`яносто дев`ять грн. 14 коп./ та витрати на правову допомогу в сумі 6601 грн 45 коп. /шість тисяч шістсот одна грн 45 коп./.

Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області А.Р.Курбанова