Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/2522/20
Провадження №: 2/332/195/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2025 р.

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

Головуючого судді - Марченко Н.В.,

при секретарі Петракей Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Заводського районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом Концерну «Міські теплові мережі» в особі філії Концерну «Міські теплові мережі» Заводського району до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані комунальні послуги.

ВСТАНОВИВ:

29.09.2020 року Концерн «МТМ» в особі філії Концерну «Міські теплові мережі» Заводського району звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані комунальні послуги.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, про те що Концерн "Міські теплові мережі" в особі філії Концерну «МТМ» Заводського району у період з 01.04.2015 року по 01.09.2020 року надав послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у житлове приміщення яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , де зареєстровані відповідачі, однак належним чином не здійснюють оплату за отримані послуги. У зв`язку з чим, виникла заборгованість на загальну суму 68618 грн. 21 коп. У позові позивач посилаючись на зазначені обставини, просить суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість у розмірі 68618 грн. 21 коп. та понесені судові витрати..

Заочним рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 11.11.2020 року позовні вимоги Концерну «Міські теплові мережі» в особі філії Концерну «Міські теплові мережі» Заводського району до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані комунальні послуги задоволено. Стягнуто у солідарному порядку з відповідачів на користь Концерну «Міські теплові мережі» суму заборгованості за комунальні послуги в сумі 68618 грн. 21 коп. та понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі по 700 грн.67 коп. з кожного.

Ухвалою суду від 22.05.2024 року вищезазначене заочне рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 11.11.2020 року скасовано. Призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

09.07.2024 року за допомогою підсистеми «Електронний суд» на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Зубенка О.А. надійшов відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечує обґрунтовуючи тим, що позовну заяву подано до суду із пропущеним строком позовної давності, що полягає у тому, що позовну заяву подано до суду 09.10.2020 року, а отже стягнення заборгованості за період з 01.04.2015 по 08.10.2018 року подано з перевищенням строку позовної давності. Крім цього, представник відповідача Булгакової Н.М. зазначає, що ОСОБА_1 з 2015 року проживає за адресою: АДРЕСА_2 за адресою мешкання свого чоловіка ОСОБА_4 , що підтверджено актом ОСББ «Будинок Світанок». Тобто, ОСОБА_1 не проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в зазначеній квартирі зареєстрований та проживає відповідач по справі ОСОБА_2 , саме він є користувачем та отримувачем послуг наданими позивачем та має відповідальність за отримані послуги. Квартира неприватизована. В свою чергу ОСОБА_1 не є належним відповідачем по даній справі. За таких підстав, у відзиві на позовну заяву представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Зубенка О.А. просить виключити з кола відповідачів ОСОБА_1 та відмовити у задоволені позовних вимог в частині стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги.

15.07.2024 року за допомогою підсистеми «Електронний суд» на адресу суду від представника позивача надійшла уточнена позовна заява яка обумовлена стягненням заборгованості у солідарному порядку лише з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , через те, що ОСОБА_3 померла.

Також, 24.07.2024 року представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Зубенком О.А. через канцелярію суду подано заяву про долучення доказу, а саме копію свідоцтва про смерть ОСОБА_3 .

У судовому засіданні представник позивача позовні щодо доводів представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Зубенка О.А. про те, що ОСОБА_1 не є належним відповідачем по дійсній справі оскільки з 2010 року не проживає за адресою: АДРЕСА_1 , а проживає з 2015 року за адресою: АДРЕСА_2 заперечувала обґрунтовуючи тим, що факт не проживання особи у квартирі, в якій особа зареєстрована та факт відсутності її в цій квартирі, не звільняє її від обов`язку нести витрати з оплати житлово-комунальних послуг. З приводу застосування позовної давності до спірних правовідносин за період з 01.04.2015 року по 08.10.2018 року заявленої представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Зубенком О.А. представник позивача зауважила, що розділ "Прикінцевих та перехідних положень" Цивільного кодексу України доповнено пунктами 12-14 такого змісту: Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19,, спричиненої коронавірусом спричиненої коронавірусом SARS- СоV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) встановлено з 12.03.2020 на всій території України карантин, який неодноразово продовжувався Постановами Кабінету Міністрів України. Станом на день подання позовної заяви, карантин не було скасовано, отже з урахуванням приписів пункту 12 «Прикінцевих і перехідних положень» ЦК України позовна давність може бути застосована лише до вимог про стягнення заборгованості за період з квітня 2015 року по лютий 2017 року, в іншій частині заборгованість, яка утворилась за період з березня 2017 року по вересень 2020 року підлягає до стягнення у солідарному порядку з відповідачів.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Зубенко О.А. у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про те, що на час розгляду справи свідки заявлені зі сторони відповідача не можуть з`явитись до судового засідання через бойової дій на території України. Відповідач відмовляється від допиту заявлених свідків по справі за неможливості забезпечити їх явку до судового засідання, але за умови необхідного підтвердження факту не проживання ОСОБА_1 за спірною адресою просить залучити до матеріалів справи та дослідити копію акту підтвердження фактичного проживання від 09.03.2025 року складеного головою правління ОСББ «Будинок Світанок». Розгляд справи просить провести без його та відповідача участі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив. Відзиву на позовну заяву та будь яких клопотань до суду від нього не надходило.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази по справі, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з нижченаведених підстав.

Судом встановлено, що Концерн «Міські теплові мережі» " в особі філії Концерну «Міські теплові мережі» Заводського району, який діє на підставі статуту надає послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у житлове приміщення яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . За вказаною адресою з 06.06.1979 року по теперішній час зареєстрована ОСОБА_1 та з 15.12.1989 року по теперішній час зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , що підтверджується довідками виданими на запит суду, Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради (а.с.12-13).

Так, позивач - Концерн "Міські теплові мережі" в особі філії Концерну «МТМ» Заводського району м. Запоріжжя у період з 01.04.2015 року по 01.09.2020 року надав відповідачам послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання на загальну суму 68618 грн. 21 коп. За період користування послугою з централізованого опалення та гарячого водопостачання відповідачами не було здійснено жодних оплат, що має своє відображення у розрахунку (а.с.7-8).

Правовідносини між позивачем та відповідачем з приводу надання-отримання послуг з централізованого опалення регулюються Законом України „Про житлово-комунальні послуги», «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення».

Стаття 526 ЦК України визначає, що зобов`язання, підстави виникнення передбачені в ст. 11 ЦК України, повинні виконуватися належним чином згідно умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог згідно звичаям ділового звичаям ділового обороту або інших вимог, які звичайно висуваються.

Пунктом 18 „Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року за № 630 зазначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць . Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим місяцем.

Пунктом 8 Правил встановлюється, що послуги надаються споживачам згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Згідно ст.19 ЗУ „Про житлово-комунальні послуги відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, при чому виробник послуг може бути і їх виконавцем.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 20 Закону споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Згідно п.3 ч.2 ст. 21 Закону виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обов`язок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

В даному випадку стягувач свій обов`язок виконав: підготував для боржника належним чином оформлений договір та неодноразово запрошував на його укладення шляхом вивішування оголошень на будинку, через засоби масової інформації, направлення листів та шляхом автодозвону. Але, на відміну від 90% мешканців житлового фонду комунальної власності м. Запоріжжя, Боржник не відгукнувся на пропозицію Стягувача та не уклав договору про надання послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води.

Не зважаючи на відсутність договору, в цілях недопущення порушення конституційного права громадян (інших мешканців будинку) на забезпечення їх здоров`я (ст. 3 Конституції України) та права на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї (ст. 48 Конституції України), що включає право на житло, стягувач здійснював та продовжує надавати відповідачу послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, що передбачено частиною першою статті 612 ЦК України

Рішенням Запорізької міської ради №142 від 24.03.2017р. „Про порядок зменшення розміру плати за комунальні послуги в разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї затверджено, що у разі відсутності споживача та не відключення від послуг централізованого постачання холодної та/або гарячої води, централізованого водовідведення, не опломбування запірних вентилів на вводі в квартиру та відсутності приладів обліку, здійснювати нарахування за послуги згідно зі встановленою нормою використання води з розрахунку на одного мешканця.

При несвоєчасному зверненні споживач(чів) до виконавця послуг з питання оформлення перерахунку за спожиті послуги останній уточнює та вносить зміни до особових рахунків спочатку поточного кварталу. За попередній період перерахунки не проводяться.

Свої зобов`язання з надання комунальних послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання позивач виконав в повному обсязі, що не було спростовано відповідачами. Відповідачі, в свою чергу, порушили свої зобов`язання зі сплати заборгованості за надані послуги, у зв`язку з чим мають заборгованість в сумі 68618 грн. 21 коп..

Щодо доводів представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Зубенка О.А. про те, що ОСОБА_1 не є належним відповідачем у справі та не повинна сплачувати заборгованість за послуги, надані Концерном «МТМ» за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки не проживає за вказаною адресою з 2010 року, суд приходить до наступного висновку.

Так, в обґрунтування вищезазначеного, представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Зубенком О.А було надано довідку голови правління ОСББ «Будинок Світанок», відповідно до якої ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_2 з 2014 року.

Суд не погоджується з такими доводами представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Зубенка О.А. з огляду на те, що факт не проживання особи у квартирі, в якій особа зареєстрована та факт відсутності її в цій квартирі, не звільняє її від обов`язку нести витрати з оплати житлово-комунальних послуг. Схожі за змістом висновки зроблені у постанові Верховного Суду від 02 квітня 2020 року у справі №757/29813/17-ц. Разом із цим, такі доводи представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Зубенка О.А. спростовуються ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово комунальні послуги» у відповідності до якої дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Доказів про те, що ОСОБА_1 зверталася до позивача із заяврю про відсутність її за місцем реєстрації у спірний період, матеріали справи не містять. Разом із тим, відсутні дані щодо вчинення ОСОБА_1 дій, спрямованих на відмову від користування послугами Концерну.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається і не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Вирішуючи питання про застосування наслідків спливу позовної давності, про що заявлено представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Зубенком О.А. суд дійшов наступних висновків.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

У відповідності до ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, а також у разі пред`явлення особою позову до боржника, після переривання перебіг позовної давності починається заново, а час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Згідно із приписами ст.ст.260,261 ЦК України, позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. При цьому норма частини першої статті 261 ЦК України містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх суб`єктивних прав, відтак обов`язок доведення терміну, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача.

Згідно з п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, яким було доповнено Цивільний кодекс України відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 №540-ІХ, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби, строки, визначені у тому числі статтями 257 та 258 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19,спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020 № 211 карантин було встановлено з 12 березня 2020 р. до 22 травня 2020 р. на всій території України.

Постановою Кабінету Міністрів України "'«Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09.12.2020 № 1236 «з метою запобігання поширенню на України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-, з 19 грудня 2020 р. до 28 лютого 2021 р. на території країни діяв карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом» та наступними постановами КМУ з цього ж питання. В подальшому Кабінет Міністрів України постановою № 1336 від 15.12.2021 продовжив дію адаптивного карантину на території України до 31 березня 2022 року продовжено внесення змін до постанови № 1236 від 9 грудня 2020 р., постановою від 09.12.2020 №1236 продовжено дію до 30.04.2023 року. Постановою від 27.04.2023 №383 продовжено дію до 30.06.2023 року. Отже Карантин в Україні безперервно встановлено з 12.03.2020 до 30.06.2023 року.

Отже, до вимог Концерну «МТМ», строк позовної давності до яких не сплив на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, тобто станом на березень 2020 року, не можуть бути застосовані наслідки пропуску строку позовної давності.

При цьому, оскільки заборгованість за житлово-комунальні послуги нараховувались позивачем щомісяця, то перебіг загальної позовної давності слід відраховувати від кожного щомісяця платежу.

Із розрахунку заборгованості , який міститься в матеріалах справи встановлено, що позивач - Концерн "Міські теплові мережі" в особі філії Концерну «МТМ» Заводського району м. Запоріжжя у період з 01.04.2015 року по 01.09.2020 року надав відповідачам послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання на загальну суму 68618 грн. 21 коп., за період користування послугами відповідачами не було здійснено жодних оплат.

За захистом своїх прав та законних інтересів Концерн "Міські теплові мережі" в особі філії Концерну «МТМ» Заводського району м. Запоріжжя звернувся до суду згідно штампу на позовній заяві - 29.09.2020 року, з урахуванням встановленої ст. 257 ЦК України позовної давності у три роки, суд з огляду на відсутність переривання строку давності по заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з квітня 2015 року по лютий 2017 року вважає, що позовна давність до цих вимог спливла до введення карантину, а тому на неї дія пункту 12 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України щодо продовження строку позовної давності не поширюється. За таких обставин, у стягненні заборгованості, яка виникла за період з квітня 2015 року по лютий 2017 року слід відмовити у зв`язку з пропуском строку позовної давності та одночасно відхилити доводи представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Зубенком О.А. в частині застосування строків позовної давності за період з 01.04.2015 року по 08.10.2018 року.

Таким чином, в межі строку позовної давності з урахуванням приписів пункту 12 «Прикінцевих і перехідних положень» ЦК України вкладається період з 01.03.2017 року по 01.09.2020 року за який утворилась заборгованість в сумі 47549 гривень 75 копійок, яка підлягає стягненню з відповідачів у солідарному порядку на користь позивача.

Статтею 541 ЦК України передбачено, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Оскільки позовні вимоги задоволені частково, то відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, і з відповідачів на користь позивача Концерну «Міські теплові мережі» в особі філії Концерну «МТМ» Заводського району м.Запоріжжя в рівних частках пропорційно задоволеним вимогам від заявлених, в сумі 47549 грн. 75 коп., виходячи з такого розрахунку: (заявлено суму у розмірі 68618 грн. 21 коп., задоволено на суму 47549 грн. 75 коп.) 2102 грн. - сплачений при подачі позову до суду судовий збір х 47549 грн. 75 коп./ 68618 грн. 21 коп.= 1456 грн. 60 коп./ 2= 728 грн. 30 коп.

Керуючись ст.. ст.. 64, 67, 68 ЖК УРСР, 526 ЦК України, 141, 263-265 ЦПК України -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Концерну «Міські теплові мережі» в особі філії Концерну «Міські теплові мережі» Заводського району до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за комунальні послуги задовольнити частково.

Стягнути у солідарному порядку з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» (рахунок № НОМЕР_3 , Запорізьке обласне управління АТ «Ощадбанк» МФО 313957, , свідоцтво платника ПДВ :№ 11030127, ІПН 49) суму заборгованості за комунальні послуги в сумі 47549 гривень 75 копійок.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» (рахунок № НОМЕР_4 , Публічне акціонерне товариство «Укргазбанк», МФО 320478, , свідоцтво платника ПДВ :№ 11030127, ІПН 49) понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі по 728 грн. 30 коп. з кожного.

У задоволені решти позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення виготовлено 13.05.2025 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Н.В. Марченко