КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

справа №133/3545/24

15.04.25 м. Козятин

Козятинський міськрайонний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Пєтухової Н.О.,

за участі секретаря судових засідань Штепи В.С.,

розглянувши цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів на утримання дитини та заборгованості за аліментами,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить: звільнити його від сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стягуються на підставі судового наказу від 11.02.2022, виданого Козятинським міськрайонним судом Вінницької області у справі №133/244/22; звільнити його від сплати заборгованості за виконавчим документом, а саме судовим наказом від 11.02.2022, виданого Козятинським міськрайонним судом Вінницької області у справі №133/244/22, в частині яка була нарахована для стягнення на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з відповідачем у справі він перебував у зареєстрованому шлюбі, починаючи з 2017 року і по 11.08.2021 року, коли їх шлюб було розірвано рішенням Козятинського міськрайонного суду. Спільно проживали з 2017 по кінець 2019 року. Від спільного проживання вони мають доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згодом, а саме коли він отримав повідомлення від ДВС про стягнення з нього аліментів на двох неповнолітніх дітей, йому стало відомо, що відповідач під час їхнього окремого проживання народила ще одну дитину, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В актовому запису про народження якого батьком було зазначено його, оскільки на час його народження він з відповідачем ще перебував в офіційному шлюбі і державна реєстрація народження була проведена відповідно до ст. 133 СК України, однак батьком дитини він не являється.

Рішенням Козятинського міськрайонного суду від 19.12.2023 у справі №930/2168/22 відомості про нього, як батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виключено з актового запису про народження.

З огляду на викладене, ураховуючи те, що він не є біологічним батьком дитини, проте існує обов`язкове до виконання судове рішення, яким з позивача на теперішній час стягуються аліменти на користь відповідача на дитину, тому на його думку необхідно припинити стягнення аліментів та звільнити його від заборгованості.

Ухвалою суду від 20.12.024 відкрито провадження у вказаній справі та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, представник позивача подав до суду заяву в якій просив розгляд справи проводити за їх відсутності.

Відповідач, який з урахуванням п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, вважається таким, що належним чином повідомлений про розгляд справи судом, оскільки до суду повернувся конверт з відміткою про відсутність особи за адресою місця проживання, що зареєстрована у встановленому законом порядку, до суду не з`явився, відзив у встановлений строк суду не надав.

Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що судовим наказом Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 11.02.2022у справі № 133/244/22 з ОСОБА_1 стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дітей: доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 04.02.2022 і до повноліття дітей.

Відповідно до розрахунків заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні №69135965 та листа №12257 від 01.09.2024 головного державного виконавця Немирівського відділу ДВС у Вінницькому районі Вінницької області Ірини Хоменко, у виконавчому провадженні яке відкрито на підставі виконавчого листа №133/244/22 від 11.02.2022 виданого Козятинським міськрайонним судом Вінницької області, заборгованість зі сплати аліментів у ОСОБА_1 станом на 01.09.2024 становить 110 856 грн.

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 19.12.2023 у справі №930/2168/22 виключено відомості про ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , як батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з актового запису про його народження № 08, складеного Козятинським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький). Рішення набрало законної сили 19.01.2024.

Відповідно до тексту рішення, судом встановлено, що на підставі висновку експерта №СУ-19/102-23/7269-БД від 12.06.2023, проведеного на підставі ухвали суду від 22.03.2023, біологічне батьківство ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виключається.

Відповідно до положень ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Факт походження дитини від певної особи є підставою для виникнення у цієї особи обов`язків щодо дитини, визначених розділом ІІІ Сімейного кодексу України, у тому числі обов`язків щодо утримання дитини.

За загальним змістом цих норм обов`язок утримання дитини батьком дитини виникає з підстав походження дитини саме від цього батька або на підставі акта про визнання особи батьком.

Такого обов`язку в особи, яка не визнана батьком дитини, не виникає.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Згідно з ч.2 ст. 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення (наприклад, у зв`язку із перебуванням платника аліментів у лавах Збройних Сил України, тяжким матеріальним становищем тощо).

Дана норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами.

Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд.

Лише за наявності обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення.

Позивач посилається як на обставину, яка має істотне значення для звільнення його від сплати заборгованості за аліментами, на те, що рішенням Козятинського міськрайонного суду від 19.12.2023 було встановлено, що позивач не є біологічним батьком дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Аліментний обов`язок позивача був заснований на факті батьківства, а виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини у зв`язку з тим, що позивач не є біологічним батьком, підтверджує, що позивач не є (і, відповідно, ніколи не був) батьком дитини.

Наслідком ухвалення судом рішення про виключення з актового запису про народження дитини відомостей про позивача як батька є, зокрема, відсутність у позивача від самого початку існування спірних правовідносин обов`язку утримання дитини, адже за змістом положень статті 180 СК України обов`язок утримання дитини несуть лише її батьки.

Отже, виключення запису про батьківство позивача є обставиною, що має істотне значення у розумінні частини другої статті 197 СК України, і відповідно, є підставою для звільнення його від сплати заборгованості за аліментами, яка утворилась за період, коли він був записаний батьком дитини.

Правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15.05.2019 у справі №511/219/18, відповідно до якої виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини у зв`язку з тим, що ця особа не є біологічним батьком дитини, є обставиною, яка припиняє обов`язок утримання дитини з боку особи, яка була зазначена у свідоцтві про народження, як батько.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.07.2021 у справі №477/1165/20, відповідно до якої виключення запису про батьківство є обставиною, що має істотне значення у розумінні частини другої статті 197 СК України, і відповідно, є підставою для звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами, яка утворилась за період, коли він був записаний батьком дитини.

За таких обставин суд вважає, що твердження позивача про необхідність звільнення від аліментів та сплати заборгованості за аліментами на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка утворилась, являються обґрунтованими.

Таким чином суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, а саме: стягнення судового збору та витрат, на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 8 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Отже судовий збір, за дві вимоги немайнового характеру, сплачені при зверненні до суду у розмірі 2422,40 грн. необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

У позовній заяві позивач зазначає, що поніс витрати на правову допомогу у розмірі 8000 грн., які просить стягнути з відповідача. На підтвердження вказаного, ним надано Договір про надання правничої допомоги від 18.07.2024, Акт виконаних робіт та розрахунок вартості послуг адвоката від 09.11.2024, платіжну інструкцію від 09.11.2024 на суму 8000 грн.

Згідно акту виконаних робіт та розрахунку вартості послуг адвоката від 09.11.2024, надана правнича допомога клієнту, яка складається із: надання усної юридичної консультації: 1 година - безкоштовно; підготовка позовної заяви про звільнення від сплати аліментів на утримання дитини та заборгованості за аліментами та збір необхідних для цього документів (надсилання адвокатських запитів та інше) 4 години - 3000 грн.; представництво інтересів в суді першої інстанції - 5000 грн.

Згідно з ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Отже, зміст наведених норм законодавства вказує на те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду №810/3213/16 від 04.08.2020, № 640/15803/19 від 05.08.2020.

У додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц Велика Палата Верховного суду наголосила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 від 24.10.2019 та у справі №922/2685/19 від 08.04.2020 зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та не співрозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Визначаючи пропорційність предмета спору з розміром витрат на правничу допомогу, їх доведеність та фактичну наявність, за встановлених обставин, суд виходить із того, що предмет спору в цій справі є нескладним, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, представництво інтересів в суді першої інстанції адвокатом не здійснювалось (однак таке включено до акта виконаних робіт), а тому суд вважає за необхідне зменшити витрати на правничу допомогу до 3000 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 180, 192 СК України, ст. ст. 259, 263-265, 279 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ), від сплати аліментів на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стягуються на підставі Судового наказу від 11.02.2022, виданого Козятинським міськрайонним судом Вінницької області у справі №133/244/22.

Звільнити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ), від сплати заборгованості за виконавчим документом, а саме, Судовим наказом від 11.02.2022, виданого Козятинським міськрайонним судом Вінницької області у справі №133/244/22, в частині яка була нарахована для стягнення на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати на правничу допомогу в сумі 3 000 (три тисячі) грн.

У стягненні з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 грн - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Наталя ПЄТУХОВА

15.04.25