07.05.2025
Справа № 696/1519/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2025 року м. Кам`янка

Кам`янський районний суд Черкаської області у складі :

головуючого судді Шкреби В.В.,

при секретарі Степановій Н.В.,

за участі

заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ), заінтересована особа Міністерство у справах ветеранів України (код ЄДРПОУ 01001, вул. Хрещатик, б. 34, м. Київ) про встановлення фактів, що мають юридичне значення,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - Заявник) звернулась в суд із заявою, у якій просила визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 волонтером та встановити, що він загинув у наслідок здійснення ним волонтерської діяльності задля захисту безпеки населення м. Харкова та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією РФ проти України.

Свою заяву мотивувала тим, що ОСОБА_2 був її чоловіком. За життя працював комендантом гуртожитку № 6 студмістечка Харківського національного автомобільно-дорожнього університету (вул. Владислава Зубенка, б. 5а, 519м/р, Салтівський район міста Харкова).

З початком повномасштабного вторгнення Російської Федерації в Україну до моменту загибелі ОСОБА_2 здійснював заходи із забезпечення національної безпеки і оборони на території міста Харкова.

ОСОБА_2 як комендант гуртожитку з 24 лютого по 04 березня 2022 року приймав участь в евакуації студентів з гуртожитку, і через зайнятість в цих питаннях тільки 05 березня 2022 року евакуював заявника і їхню спільну доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до м. Кам`янка Черкаського району Черкаської області. 07 березня 2022 року ОСОБА_2 повернувся до міста Харкова та розуміючи складність ситуації гуманітарного забезпечення населення міста Харкова почав без документального оформлення почав співпрацювати з громадською організацією «Патмос». При цьому, ОСОБА_2 не перебував у складі військових частин, ЗСУ, ДПС України, Національної поліції, Національної гвардії, СБУ чи іншого утвореного відповідно до законодавства військового формування чи правоохоронного органу. Для цього в гуртожитку, де він працював комендантом було організовано волонтерський штаб, проводились роботи по ремонту пошкоджених вікон, підвозились продукти харчування та медикаменти, здійснювалося їх фасування та приготування їжі, з подальшим розвезенням по місця знаходження потребуючих допомоги людей в різних частинах міста Харкова. ОСОБА_2 на власному транспортному засобі цілодобово здійснював доставку продуктів харчування, ліків для людей, які переховувались від постійних обстрілів на станціях метро «Студентська» та «Героїв праці», та мешканцям «Північної Салтівки». 24 березня 2022 року після завершення одного з таких виїздів, ОСОБА_2 потрапив під обстріл біля гуртожитку№6 та загинув. Заявник не має можливості оформити документи про загибель чоловіка під час волонтерської діяльності, так як за життя останній через збройну агресію і відсутність вільного часу не отримав документального оформлення свого статусу як «волонтер» і відповідне посвідчення не отримував. Між тим, рішенням виконавчого комітету Кам`янської міської ради Черкаського району Черкаської області № 316 від 30 жовтня 2023 року спільна дитина подружжя заявника ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 отримала статус дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройного конфлікт та метою встановлення цього факту є звернення з рішенням суду до міжвідомчої комісії Міністерства у справах ветеранів (Мінветеранів) для встановлення комісією факту безпосередньої участі ОСОБА_2 у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони України у період воєнного стану для подальшого отримання статусу члена сім`ї загиблого Захисника України.

Ухвалою Кам`янського районного суду Черкаської області від 20 січня 2025 року відкрито провадження у справі, надано сторонам строк для подачі заяв по суті.

В судовому засіданні заявник вимоги заяви підтримала.

Представник заінтересованої особи до суду не з`явився, в наданих суду поясненнях просив проводити розгляду справи у їх відсутність. Вказав, що навіть у випадку встановлення факту, про який просить заявник, та звернення з такими судовим рішенням до міжвідомчої комісії, правові підстави для здійснення заявнику виплат відсутні.

Свідок ОСОБА_4 пояснив, що працює проректором Харківського національного автомобільно-дорожнього університету (ХНАДУ). Знайомий з заявником як з колегою з часу її роботи на кафедрі університету. Знав і її чоловіка ОСОБА_2 , який був комендантом гуртожитку № НОМЕР_2 ХНАДУ. З самого початку бойових дій в лютому 2022 року, ОСОБА_2 знаходився на робочому місці та займався евакуацією студентів. В гуртожитку окрім студентів проживали і співробітники університету. Весь час ОСОБА_2 займався волонтерською діяльністю, а саме допомагав різним людям, на власному автомобілі розвозив ліки та продукти харчування. На базі гуртожитку діяла волонтерська організація. 24 березня 2022 року Харків зазнав великого і тривалого обстрілу, під час якого ОСОБА_2 загинув, розвозячи ліки громадянам.

Свідок ОСОБА_5 показав, що заявник являється жінкою загиблого його товариша. ОСОБА_2 з лютого 2022 року займався волонтерством. На першому поверсі гуртожитку, де він був комендантом, було організовано волонтерський склад з продуктами харчування. ОСОБА_2 займався розвезенням продуктів харчування та ліків особам, які цього потребували. В цій діяльності спілкувались з офіційною волонтерською громадською організацією, а саме з її представником ОСОБА_6 24 березня 2022 року він та ОСОБА_2 на автомобілі останнього займались розвезенням їжі та ліків нужденним громадянам на території м. Харків. Близько 12 год. дня, ОСОБА_2 завіз свідка до гуртожитку № НОМЕР_2 , а сам вирушив далі займатись волонтерською діяльністю. Через певний час до гуртожитку прийшла жінка та повідомила, що на подвір`ї лежить поранений чоловік. Вийшовши до нього, свідок зрозумів, що це був ОСОБА_2 . Його поклали на зняті двері, але по приїзду швидкої допомоги було констатовано його смерть.

Свідок ОСОБА_7 розповіла, що являється співзасновником громадською організацією «Патмос», яка займається волонтерством. З лютого 2022 року жителі м. Харкова через бойові дії потребували гуманітарної допомоги. Організації потрібно було місце для організації складу зберігання продуктів харчування та ліків. Керівництво ХНАДУ порадили з цього приводу звернутись до коменданта гуртожитку № 6 ОСОБА_2 . Останній дійсно допоміг розміститись з даними речами на території гуртожитку. ОСОБА_2 включили в організацію як волонтера, але не встигли видати посвідчення через завантаженість в роботі та у зв`язку з тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 загинув внаслідок обстрілу.

Свідок ОСОБА_8 повідомив, що працює в органах поліції. ОСОБА_2 знає як коменданта гуртожитку № НОМЕР_2 ХНАДУ, в якому свідок також проживав. Свідок був залучений до постійного патрулювання території міста Харкова. Оскільки лінія «102» протягом лютого березня 2022 року не працювала в місті, ОСОБА_2 підтримував з ним телефонний зв`язок і за потреби просив допомоги, якщо така була необхідна. ОСОБА_2 не хотів їхати з міста та бажав допомагав людям як волонтер. В гуртожитку зберігалося багато гуманітарних речей. ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 загинув внаслідок обстрілу.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно, з`ясувавши всі її фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд дійшов до наступних висновків.

Як установлено судом, заявник перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 04 листопада 2011 року (а.с. 5).

У шлюбі подружжя народилась донька ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , про що наявна копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 14 березня 2012 року (а.с.6).

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 помер в м. Харків, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 від 07 квітня 2022 року (а.с. 4).

Причиною смерті ОСОБА_2 значаться воєнні дії, які спричинили ушкодження іншими вибухами та уламками, що підтверджується копією довідки № 10-12/1005-С22 від 26 березня 2022 року (а.с. 7). Ці причини смерті підтвердженні і висновком судово-медичного дослідження №10-12/1005-С22 від 01 серпня 2022 року (а.с. 81-88).

По факту загибелі ОСОБА_2 зареєстровано кримінальне провадження № 0000307 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 438 КК України (а.с. 79), в якому заявник подала заяву про залучення її як потерпілої (а.с. 80).

За життя та в період бойових дій в м. Харків ОСОБА_2 сприяв волонтерській громадській організації «Патмос» в забезпеченні постраждалих від військової агресії, що підтверджується довідкою цієї організації (а.с. 8).

Цю ж обставину підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

Дитина подружжя ОСОБА_9 отримала статус дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройного конфлікту, що стверджується копією рішення виконавчого комітету Кам`янської міської ради Черкаського району Черкаської області № 316 від 30 жовтня 2023 року (а.с. 9).

Заявник неодноразово зверталась до державних органів задля оформлення статусу члена сім`ї загиблого волонтера, але отримувала роз`яснення діючого законодавства (а.с. 61-72).

Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Виходячи зі змісту постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995року №5(зі змінами від 25 травня 1998 року) «Про судову практику в справах про встановлення фактів,що мають юридичне значення»,в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки,тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Наведений у ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, цей Закон та Указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України (ст. 2 зазначеного Закону).

Загальновідомою та такою, що не потребує доказування за змістом ст. 82 ЦПК України є обставина, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався.

Пунктом 6 частини 1 статі 10-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі Закон) визначено, що до сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України належать, зокрема, сім`ї осіб, які загинули (пропали безвісти), померли внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Частиною 2 цієї статті визначено, що порядок надання статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України визначається Кабінетом Міністрів України.

Таким порядком є Порядок надання статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниць України, затвердженого постановою КМУ від 23.09.2015 № 740 (далі Порядок № 740).

Відповідно до п. 3 Порядку № 740 статус члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України надається заявникам з числа членів сімей осіб, зазначених у пунктах 2-6 частини першої статті 10-1 Закону, тобто статус члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України, згідно з цим Порядком надається: сім`ям осіб, які загинули (пропали безвісти), померли внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Відповідно до пп. 6 п. 4 Порядку № 740 підставами для надання статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України, для осіб, зазначених в абзаці сьомому пункту 2 цього Порядку є:

свідоцтво про смерть (копія);

довідка за формою згідно з додатком, видана Мінветеранів.

Механізм отримання довідки з Мінветеранів регулюється Порядком встановлення факту безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, деяких категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», затвердженого Постановою КМУ № 685 від 07.07.2023 року (далі Порядок № 685).

Відповідно до пп. 2 п. 2 цього Порядку визначено, що дія цього Порядку поширюється на членів сімей осіб, які загинули (пропали безвісти), померли внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України (пункт 6 частини першої статті 10-1 Закону).

Згідно з п. 3 Порядку № 685, рішення про встановлення факту безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, приймається міжвідомчою комісією з питань встановлення факту безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України (далі - безпосередня участь у заходах), деяких категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - міжвідомча комісія), яку утворює Мінветеранів.

Пунктом 5 Порядку № 685 визначено, що для встановлення факту безпосередньої участі у заходах особи, яка загинула (пропала безвісти), померла внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі у заходах, кожен повнолітній член сім`ї, зазначений у підпункті 2 пункту 2 цього Порядку (його уповноважена особа), подає особисто чи надсилає поштою Мінветеранів письмову заяву про встановлення факту безпосередньої участі у заходах за формою згідно з додатком 1. За малолітніх чи неповнолітніх дітей заяву про встановлення факту безпосередньої участі у заходах подає інший з їх батьків, опікун, піклувальник або інший законний представник. Неповнолітні діти за письмовою згодою іншого з їх батьків, опікуна, піклувальника або іншого законного представника також можуть самостійно подати заяву про встановлення факту безпосередньої участі у заходах.

До заяви додаються такі документи:

копія паспорта громадянина України або тимчасового посвідчення громадянина України (для іноземців та осіб без громадянства - копія паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства, посвідки на постійне проживання, посвідки на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, або іншого документа, що підтверджує законність перебування іноземця чи особи без громадянства на території України, крім довідки про звернення за захистом в Україні), а у разі подання документів законним представником чи уповноваженою особою - копії документа, що посвідчує особу тієї особи, від імені якої подається заява, а також документа, який надає повноваження законному представнику чи уповноваженій особі представляти таку особу, оформленого відповідно до законодавства;

копія свідоцтва про смерть особи (крім випадків, коли особа пропала безвісти);

копія свідоцтва про народження особи - для батьків загиблого (померлого);

копія свідоцтва про шлюб - для дружини (чоловіка);

копія свідоцтва про народження дитини - для дитини;

копія висновку судово-медичної експертизи (дослідження), що засвідчує факт смерті внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, або копії первинної медичної облікової документації, форми яких затверджені МОЗ;; (абзац 8).

копія довідки про безпосередню участь у заходах у період воєнного стану особи, яка загинула (пропала безвісти), померла внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі у заходах, видана командиром (начальником) військової частини (органу, підрозділу) Збройних Сил, Держприкордонслужби, Національної поліції, Національної гвардії, СБУ та/або іншого утвореного відповідно до закону військового формування та правоохоронного органу, у взаємодії з якими особа брала безпосередню участь у заходах у період воєнного стану; (абзац 9).

свідчення (заява) командира підрозділу, в зоні відповідальності якого перебувала особа, або свідчення (заяви) не менше ніж двох свідків, які разом з особою брали безпосередню участь у заходах, про безпосередню участь у заходах у період воєнного стану особи, яка загинула (пропала безвісти), померла внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі у заходах, - у разі відсутності довідки, передбаченої абзацом п`ятнадцятим цього пункту. (абзац 10).

До уваги беруться свідчення (заяви) осіб, справжність підпису на яких засвідчено нотаріально або командиром (начальником) військової частини (органу, підрозділу) та печаткою військової частини (органу, підрозділу), в якій (якому) особи проходять військову службу, які брали безпосередню участь заходах, за період, за який вони свідчать;

інші документи, які містять докази та підтверджують факт безпосередньої участі у заходах у період воєнного стану;

рішення суду яким встановлено, що особа загинула (пропала безвісти), померла внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі у заходах у період воєнного стану, - у разі відсутності документів, передбачених абзацами чотирнадцятим - шістнадцятим цього пункту (абзац 13).

Пунктом 6 Порядку № 685 визначено, що міжвідомча комісія розглядає подані документи, надсилає у разі потреби необхідні запити за підписом її голови, уточнює інформацію про осіб, стосовно яких подані документи, заслуховує пояснення таких осіб, свідків, представників державних органів і в місячний строк з дня надходження документів (уточненої інформації) приймає рішення про встановлення факту безпосередньої участі у заходах або рішення про відмову у встановленні факту безпосередньої участі у заходах.

Згідно з п. 7 Порядку № 685, міжвідомча комісія протягом трьох робочих днів після прийняття рішення подає Мінветеранів рішення про осіб, щодо яких прийнято рішення про встановлення факту безпосередньої участі у заходах.

Відповідно до п.8 Порядку № 685 Мінветеранів не пізніше трьох робочих днів після надходження рішення про встановлення факту безпосередньої участі у заходах видає:

особам, зазначеним у підпункті 1 пункту 2 цього Порядку, - довідку за формою згідно з додатком 6 до Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 р. № 413;

особам, зазначеним у підпункті 2 пункту 2 цього Порядку, - довідку за формою згідно з додатком 1 до Порядку надання статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2015 р. № 740

Відповідно до п. 8-1 Порядку № 685 після встановлення міжвідомчою комісією факту безпосередньої участі у заходах особи, яка загинула (пропала безвісти), померла внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі у заходах, повнолітні члени її сім`ї, зазначені у підпункті 2 пункту 2 цього Порядку (їх уповноважені особи), які не зверталися за встановленням такого факту, можуть отримати довідку за формою згідно з додатком 1 до Порядку надання статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2015 р. № 740, шляхом подання до Мінветеранів заяви за формою згідно з додатком 2 та документів, зазначених в абзацах восьмому - тринадцятому пункту 5 цього Порядку.

Мінветеранів не пізніше трьох робочих днів після надходження заяви з необхідними документами видає заявникам відповідну довідку на підставі раніше прийнятого міжвідомчою комісією рішення про встановлення факту безпосередньої участі у заходах.

Отже, з метою встановлення факту безпосередньої участі ОСОБА_2 у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України заявник повинна звернутись до відповідної міжвідомчої комісії Мінветеранів з відповідним переліком документів, визначених Порядком № 685.

Суд враховує доводи заявника в частині того, що в неї відсутні документи, визначені Порядком № 685, а саме відсутні:

копія довідки про безпосередню участь у заходах у період воєнного стану особи, яка загинула (пропала безвісти), померла внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі у заходах, видана командиром (начальником) військової частини (органу, підрозділу) Збройних Сил, Держприкордонслужби, Національної поліції, Національної гвардії, СБУ та/або іншого утвореного відповідно до закону військового формування та правоохоронного органу, у взаємодії з якими особа брала безпосередню участь у заходах у період воєнного стану; (абзац 9).

свідчення (заява) командира підрозділу, в зоні відповідальності якого перебувала особа, або свідчення (заяви) не менше ніж двох свідків, які разом з особою брали безпосередню участь у заходах, про безпосередню участь у заходах у період воєнного стану особи, яка загинула (пропала безвісти), померла внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі у заходах, - у разі відсутності довідки, передбаченої абзацом п`ятнадцятим цього пункту. (абзац 10).

Відсутність таких документів обумовлена тим, що загиблий чоловік заявника, ОСОБА_2 не перебував у складі військових частин, ЗСУ, ДПС України, Національної поліції, Національної гвардії, СБУ чи іншого утвореного відповідно до законодавства військового формування чи правоохоронного органу, що унеможливлює наявність у заявника таких документів, а це в свою чергу унеможливлює її звернення до міжвідомчої комісії Мінветеранів, а тому, суд приходить до висновку, що встановити факт загибелі ОСОБА_2 внаслідок поранення, одержаного під час безпосередньої участі у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони України у період воєнного стану можливо лише шляхом звернення до суду з відповідною заявою.

При цьому, положення Порядку свідчать про можливість заявнику надати міжвідомчій комісії Мінветеранів рішення суду яким встановлено, що особа загинула (пропала безвісти), померла внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі у заходах у період воєнного стану, і лише за умови відсутності документів, необхідним згідно Порядку № 685.

Надаючи оцінку діям ОСОБА_2 як безпосередньої участі у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони України у період воєнного стану шляхом здійснення волонтерської діяльності, яка мала місце в період з 24 лютого 2022 по 24 березня 2022 року на території м. Харкова, суд враховує наявні докази, доводи заявника та показання допитаних у судовому засіданні свідків, які ніким не спростовуються та не суперечать наявним в матеріалах справи доказам.

Судом достовірно встановлено, що ОСОБА_2 в період з 24 лютого 2022 по 24 березня 2022 року в умовах воєнного стану, перебуваючи м. Харків, з метою гуманітарної допомоги населенню міста Харкова, ризикуючи власним життям, надавав волонтерську допомогу громадянам, забезпечував продуктами харчування та ліками останніх, займався евакуацією людей з м. Харків.

Оцінка таких дій ОСОБА_2 як безпосередня участь у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони України у період воєнного стану також ґрунтується на наступних нормах закону.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про оборону України» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.

Громадяни проходять військову службу, службу у військовому резерві та виконують військовий обов`язок у запасі відповідно до законодавства.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення участі цивільних осіб у захисті України», у період дії воєнного стану громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України (далі - цивільні особи), можуть брати участь у відсічі та стримуванні збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав, у тому числі отримати вогнепальну зброю і боєприпаси до неї відповідно до порядку та вимог, встановлених Міністерством внутрішніх справ України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про волонтерську діяльність», волонтерська діяльність - добровільна, соціально спрямована, неприбуткова діяльність, що здійснюється волонтерами шляхом надання волонтерської допомоги.

За ч. 2 цієї статті, волонтерська діяльність ґрунтується на принципах законності, гуманності, рівності, добровільності, безоплатності, неприбутковості.

Згідно з ч. 3 цієї статті, волонтерська діяльність здійснюється за такими напрямами, зокрема:

надання волонтерської допомоги громадянам,які постраждали внаслідок надзвичайної ситуації техногенного чи природного характеру, дії особливого періоду, правових режимів надзвичайного чи воєнного стану, проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресію Російської Федерації проти України та/або іншої країни проти України, у результаті соціальних конфліктів, нещасних випадків, а також жертвам кримінальних правопорушень, біженцям, внутрішньо переміщеним особам;

надання волонтерської допомоги Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, правоохоронним органам, органам державної влади під час дії особливого періоду, дії правового режиму надзвичайного чи воєнного стану, проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, здійснення заходів,необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та/або іншої країни проти України.

Отже, з огляду на встановлені обставини, показання свідків та наведені норми права, надання ОСОБА_2 волонтерської допомоги на території міста Харкова в умовах воєнного стану, суд розцінює як виконання таким конституційного обов`язку із захисту Вітчизни та його участь у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони України у період воєнного стану.

ОСОБА_2 загинув під час обстрілу через ушкодження, які були спричинені вибухами та уламками.

З урахуванням обставин цієї справи, іншим, окрім як судовим шляхом, встановити такий факт неможливо через відсутність у заявника необхідних на те документів.

Встановлення цього факту необхідно заявнику для звернення із заявою до міжвідомчої комісії Мінветеранів для вирішення питання про отримання статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника України.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про задоволення заяви в цій частині, оскільки факт загибелі ОСОБА_2 внаслідок поранення, одержаного під час безпосередньої участі у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони України у період воєнного стану, що мав місце ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Харків знайшов своє підтвердження у судовому засіданні.

Щодо заяви в частині визнання ОСОБА_2 волонтером суд приходить до наступних висновків.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується із наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що існують два порядки встановлення фактів, що мають юридичне значення: позасудовий і судовий.

Не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до ветеранів чи інвалідів війни, проходження військової служби, перебування на фронті, у партизанських загонах, одержання поранень і контузій при виконанні обов`язків військової служби, про встановлення причин і ступеня втрати працездатності, групи інвалідності та часу її настання, про закінчення учбового закладу і одержання відповідної освіти, одержання урядових нагород. Відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду в порядку, передбаченому законом.

На цьому наголосила Велика Палата Верховного Суду 18 січня 2024 року, розглянувши знакову справу 560/17953/21

Заявник не заперечувала того, що ОСОБА_2 не був працевлаштований до громадської організації «Патмос», не отримував посвідчення волонтера. Ці ж обставини підтвердила і свідок ОСОБА_7 .

Так чином, саме виконання ОСОБА_2 дій по гуманітарному забезпеченню населення м. Харкова не може свідчити про те, що ОСОБА_2 набув офіційного статусу волонтера, і в судовому порядку такий факт не може бути підтверджений, а тому в цій частині заява задоволенню не підлягає.

Згідно частини 7 статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 81, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ), заінтересована особа Міністерство у справах ветеранів України (код ЄДРПОУ 01001, вул. Хрещатик, б. 34, м. Київ) про встановлення фактів, що мають юридичне значення задовольнити частково.

Встановити факт загибелі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок поранення, одержаного під час безпосередньої участі у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони України, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації проти України у період воєнного стану, що мав місце ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Харків.

В решті вимог заяви відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя : В.В.Шкреба