Провадження номер 2/741/268/25
Єдиний унікальний номер 741/114/25
РІШЕННЯ

іменем України

08 травня 2025 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Крупини А.О.,

з участю секретаря судового засідання Кузьменка І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Носівського районного суду Чернігівської області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на час навчання,

УСТАНОВИВ:

15 січня 2025 року за допомогою підсистеми «Електронний суд» представник позивача ОСОБА_3 , представляючи інтереси позивача ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на час навчання.

Представник позивача мотивувала позовні вимоги тим, що батьки позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_4 з 01 серпня 2006 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Шлюб між ними розірвано. Від шлюбу в них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_1 . На даний час ОСОБА_1 є студенткою 1-го курсу Київського національного економічного університету імені Вадима Гетьмана денної форми навчання, термін навчання до 30 червня 2028 року. У зв`язку з навчанням за денною формою позивач не має змоги працювати, щоб забезпечувати себе самостійно, тому перебуває на утриманні матері ОСОБА_4 , якій важко самій утримувати дочку, яка продовжує навчання, адже значна сума коштів витрачається на придбання підручників, проїзду до навчального закладу, харчування, лікування за потреби. Відповідач є молодим, здоровим, працездатним і має змогу утримувати свою дочку, однак добровільно матеріальної допомоги на її утримання не надає.

Представник позивача зазначає, що відповідач на підставі ст. 199 СК України зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, а тому просить судовим рішенням стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на час навчання в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення ОСОБА_1 23-річного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , у разі припинення навчання ОСОБА_1 стягнення аліментів припинити. Також представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 грн.

Ухвалою судді Носівського районного суду Чернігівської області від 13 березня 2025 року відкрито провадження в цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, призначено розгляд справи по суті на 14 квітня 2025 року.

Ухвалою суду від 14 квітня 2025 року відкладено розгляд справи до 08 травня 2025 року для здійснення повторного виклику відповідача в судове засідання.

У судове засідання позивач та представник позивача адвокат Кришина А.М. не з`явилися, представник позивача подала до суду заяву, у якій просила провести розгляд справи за відсутності позивача та її представника, указала, що сторона позивача підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить їх задовольнити (а. с. 66).

У судове засідання відповідач повторно не з`явився, про дату, час та місце судових засідань був повідомлений належним чином, надіслав до суду заяву, у якій просив розглянути справу без його присутності, оскільки в даний час він знаходиться в м. Одеса в інституті ім. Філатова, де йому будуть робити операцію на оці, указав, що повністю довіряє вирішення справи суду (а. с. 61).

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя.

Отже, сторони у справі на власний розсуд розпорядилися своїми правами щодо предмета спору, а тому несуть ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ними відповідних процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд уважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд уважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з нижченаведених підстав.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 Сімейного Кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Судом установлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 24 березня 2009 року, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 36 від 24 березня 2009 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 (а. с. 17).

ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є батьками позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а. с. 16).

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. ст. 199-201 СК України). Відповідно до вищевказаних правових норм, виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчанням є правом повнолітньої дочки (сина) або одного з батьків, з якими вона (він) проживають, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору.

У відповідності до роз`яснень, викладених у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , досягла 18 років (а. с. 16).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своєю матір`ю ОСОБА_4 , що підтверджується копією довідки виконавчого комітету Шаргородської міської ради Вінницької області № 57 від 13 січня 2025 року (а. с. 19).

Відповідно до довідки виконавчого комітету Шаргородської міської ради Вінницької області № 58 від 13 січня 2025 року ОСОБА_1 знаходиться на утриманні матері ОСОБА_4 (а. с. 20).

Відповідач ОСОБА_2 відповідно до копії паспорта серії НОМЕР_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 62-63).

Згідно з довідкою про здобувача освіти за даними Єдиної електронної бази з питань освіти № 440714 від 21 жовтня 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є студенткою Київського національного економічного університету імені Вадима Гетьмана, ступінь освіти: бакалавр, форма здобуття освіти: денна, код та назва спеціальності/професії: 075 Маркетинг, дата початку здобуття освіти: 01.09.2024. Дата завершення здобуття освіти: 30.06.2028 (а. с. 18).

Тобто ОСОБА_1 є належним позивачем у цій справі.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, позивач посилається на те, що вона досягла повноліття та продовжує навчання у вищому навчальному закладі за денною формою навчання, у зв`язку з навчанням не має змоги працевлаштуватися та самостійно забезпечувати свої потреби, пов`язані з навчанням, проїздом до навчального закладу, підручниками, за потреби лікуванням, а тому потребує матеріальної допомоги зі сторони батька. Відповідач добровільно такої допомоги своїй повнолітній дочці не надає.

Ураховуючи вищевикладені обставини, вивчивши докази, подані для їх підтвердження, суд робить висновок про те, що повнолітня ОСОБА_1 у зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги зі сторони батька відповідача ОСОБА_2 .

Як роз`яснено в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина.

У своїй постанові від 29 січня 2018 року по справі № 622/373/16-ц Верховний Суд роз`яснив, що, на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. ст. 199-201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов`язку сплати аліментів, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Відповідно до вищевказаних правових норм, виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчання є правом повнолітньої дочки (сина) або одного з батьків, з якими вона (він) проживають, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору.

За змістом ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від доходу платника аліментів, з урахуванням обставин, передбачених ст. 182 цього Кодексу, а саме: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Окрім цього, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення аліментів на час навчання, позивач посилається на те, що вона у зв`язку з навчанням несе витрати на підручники, проїзд до місця навчання, харчування, за потреби лікування. Ураховуючи це, позивач просить стягнути з відповідача аліменти, визначивши їх розмір у частці від заробітку (доходу) відповідача. Разом з тим, позивачем будь-яких доказів на підтвердження її матеріального стану суду не надано.

Відповідно до ст. 198 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Судом установлено, що позивач, яка є повнолітньою і продовжує навчання, у зв`язку з навчанням за денною формою навчання не має можливості працевлаштуватися та отримувати самостійний дохід, тому знаходиться на утриманні матері ОСОБА_4 . Ці обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи.

Відповідач не надав жодних доказів на підтвердження свого стану здоров`я, матеріального становища, не вказав обставин, що унеможливлюють сплату аліментів у розмірі, про який просить позивач, тобто жодним чином не спростовував доводів, наведених позивачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Стягнення аліментів за цим судовим рішенням можливе до настання однієї з умов: досягнення 23 років або закінчення навчання.

Зважаючи на те, що згідно з довідкою про здобувача освіти за даними ЄДЕБО повнолітня ОСОБА_1 закінчує навчання 30 червня 2028 року, тобто ще до досягнення нею 23 років, аліменти за цим судовим рішенням можуть бути стягнуті тільки до 30 червня 2028 року, а не до 11 січня 2030 року, як просить позивач.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд ураховує матеріальний стан повнолітньої дитини, потреби повнолітньої дитини, пов`язані з навчанням. Ураховуючи встановлені судом обставини справи, суд уважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги про стягнення аліментів та стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на час навчання, у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 15 січня 2025 року, та до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2028 року.

Суд уважає, що саме такий розмір аліментів, спрямований на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, відповідає вимогам розумності та витратам, пов`язаним із навчанням.

Частина 6 ст. 141 ЦПК України передбачає, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

З урахуванням ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Також представник позивача просить відшкодувати позивачу понесені нею витрати на правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» 5 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу.

Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо).

Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Слід зазначити, що адвокати, укладаючи із клієнтом договір про надання правової допомоги, мають вказувати перелік послуг, які будуть надаватися під час виконання такого договору. З приводу цього питання Верховний Суд у постанові по справі № 826/856/19 від 22.12.2018 зазначив, що з розрахунку наданих адвокатом послуг вбачається, що певні його дії (зробити копії необхідних документів чи друк квитанцій) не потребують професійних навичок, а акт виконаних робіт містить вид послуг, що не були передбачені договором.

Таким чином, для можливості наступного відшкодування судових витрат слід ретельно підготувати договір про надання правової допомоги та передбачити, якими доказами будуть підтверджуватися надані адвокатом послуги.

На підтвердження понесених позивачем витрат на отримання правничої допомоги представником позивача надано суду договір № б/н про надання правничої (правової) допомоги від 13.01.2025 (а. с. 8-12), акт прийому-передачі наданих послуг до договору надання правничої (правової) допомоги № б/н від 13 січня 2025 року (а. с. 7), копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ВН № 001127 на ім`я Кришиної А.М. (а. с. 6), платіжну інструкцію АТ «Універсал Банк» № 3СКМ-В4А8-0ВКН-ЕХСА від 15 січня 2025 року про оплату ОСОБА_1 . НПД ОСОБА_3 правничої допомоги згідно з договором № б/н від 13 січня 2025 року у справі про стягнення аліментів в сумі 3000 грн (а. с. 13).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

При встановленні гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

А, отже, судом має братися до уваги досвід адвоката у подібних справах, обсяг, якість та характер наданих послуг та чи відповідають вони ціні позову.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Зважаючи на викладені норми, судом має братися до уваги досвід адвоката у подібних справах, обсяг, якість та характер наданих послуг та чи відповідають вони ціні даного позову.

Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17, метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (подібний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 04.10.2021 від № 640/8316/20, від 21.10.2021 у справі № 420/4820/19 тощо). Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.

Ураховуючи положення ст. 141 ЦПК України, зважаючи на те, що справа є справою незначної складності, розгляд справи проведено в спрощеному провадженні, обсяг, якість та характер наданих послуг, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, принципу співмірності та розумності судових витрат, з урахуванням ціни позову, а також часткового задоволення позовних вимог, суд вважає за можливе зменшити розмір витрат, понесених позивачем на правову допомогу, та стягнути з відповідача на користь позивача витрати за надання правової допомоги в сумі 2000 грн, що є обґрунтованим і пропорційним до предмета спору та виконаної адвокатом роботи.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись п. п. 15, 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст. ст. 182, 191, 198, 199, 200 СК України, ст. ст. 2, 4, 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 206, 258, 263-265, 273, 354, 430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на час навчання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , аліменти на період навчання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову, тобто з 15 січня 2025 року, та до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2028 року.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , на користь держави судовий збір у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000 (дві тисячі) гривень 00 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ,.

Повний текст рішення складено 08 травня 2025 року.

Суддя Анатолій КРУПИНА