Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/3790/25
Провадження № 2-н/711/399/25
У Х В А Л А

Іменем України

07 травня 2025 року м. Черкаси

Суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Кондрацька Н.М., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Холд Лімітед» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 боргу за спожитий природний газ, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник ТОВ «Холд Лімітед» звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ у розмірі 14132,56 грн., 3 % річних у розмірі 564,53 грн., інфляційних втрат у розмірі 2253,30 грн. та суми сплаченого судового збору у розмірі 302 грн. 80 коп.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що споживач ОСОБА_1 приєдналася до умов Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, шляхом підписання Заяви-приєднання 05.12.2017, та їй, як суб`єкту ринку природного газу, присвоєно ЕІС - код 56XМ38А154774149.

Пунктом 2.1 розділу ІІ Типового договору визначено, що постачальник зобов`язується постачати природний газ споживачу у необхідних для споживача об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язується своєчасно сплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені Типовим договором.

Згідно з умовами Типового договору, в порядку визначеному Правилами постачання ТОВ «Черкасигаз Збут» здійснило постачання природного газу боржнику за адресою: АДРЕСА_1 , для використання у побуті.

Як зазначено, у порушення умов Типового договору та Правил постачання боржник оплату за послуги з газопостачання здійснював не в повному обсязі, внаслідок чого виникла заборгованість за поставлений постачальником природний газ у розмірі 14132,56 грн., у період з 01.01.2019 по 30.04.2022, яка на дату подання заяви про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ в добровільному порядку боржником не сплачена.

Разом з тим, 05.07.2024 між ТОВ «Черкасигаз Збут» та ТОВ «Холд Лімітед» укладено договір про відступлення права вимоги № 05/07-24, відповідно до умов якого, первісний кредитор відступив, а новий кредитор прийняв право вимоги заборгованостей, строк оплат яких настав (право вимоги), які виникли за договорами постачання природного газу, які були укладені між ТОВ «Черкасигаз Збут» та побутовими споживачами за переліком та у сумах, які зазначені у додатку 1 до цього Договору.

Відповідно до Акту та Реєстру боржників - Додатку № 1 до Договору про відступлення права вимоги, ТОВ «Холд Лімітед» набув права грошової вимоги до боржника у розмірі 14132,56 грн.

Крім того, внаслідок неналежного виконання зобов`язань боржником, крім основного боргу заявником нараховано 3 % річних, які складають 564,53 грн. та інфляційні втрати, які складають 2253,30 грн. Зауважує, що нараховані на суму боргу проценти входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із статтею 129 Конституції України одними з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Вивчивши подану заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Наказне провадження - це самостійний і спрощений вид судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою про видачу судового наказу особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Порядок вирішення справ у наказаному провадженні законодавцем визначено у Розділі ІІ «Наказне провадження» ЦПК України (статті 160-173).

Статтею 160 ЦПК України визначено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

У частині першій статті 161 ЦПК України передбачено вимоги, за якими може бути видано судовий наказ. Зокрема, згідно з пунктом 3 цієї частини судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 163 ЦПК України, заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником. До заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Крім того, згідно з п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», у частині, що не суперечить нормам чинного цивільного процесуального законодавства, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання цих послуг.

Також, у заяві повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються і перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги (п. 4, 5 ч. 2 ст. 163 ЦПК України).

Таким чином, якщо законом визначений порядок для вчинення певних дій, такий порядок у силу вимог вітчизняного та Європейського законодавства повинен дисциплінувати осіб, що звертаються до суду та не допустити судовий процес у безладний рух, так як право на суд не є абсолютним.

Як вбачається з матеріалів справи, заявником додано до заяви про видачу судового наказу копію Договору про відступлення права вимоги № 05/07-24 від 05.07.2024, який укладено між ТОВ «Черкасигаз Збут» та ТОВ «Холд Лімітед».

Пунктом 1.1 вказаного Договору визначено, що на умовах цього Договору первісний кредитор відступає, а новий кредитор приймає право вимоги заборгованостей, строк оплат яких настав (право вимоги), які виникли за договорами постачання природного газу, які були укладені між ТОВ «Черкасигаз Збут» та побутовими споживачами за переліком та у сумах, які зазначені у додатку 1 до цього Договору.

Разом з тим, заявником не надано додаток 1 до Договору про відступлення права вимоги № 05/07-24 від 05.07.2024, що позбавляє суд можливості встановити чи прийняв ТОВ «Холд Лімітед» право вимоги заборгованості, строк оплат якої настав (право вимоги), яка виникла за договором постачання природного газу, який був укладений саме між ТОВ «Черкасигаз Збут» та побутовим споживачем ОСОБА_1 , а також суму такої вимоги.

При цьому, суд оцінює критично посилання заявника у своїй заяві на те, що Акт приймання-передачі Права вимоги від 05.12.2024 до Договору про відступлення права вимоги № 05/07-24 від 05.07.2024 та Витяг з реєстру боржників від 05.12.2024 до Акту приймання-передачі Права вимоги від 05.12.2024 до Договору про відступлення права вимоги № 05/07-24 від 05.07.2024, є додатком № 1 до Договору про відступлення права вимоги № 05/07-24 від 05.07.2024, оскільки вони однозначно не підтверджують того факту, що указані документи у сукупності є додатком № 1 до Договору про відступлення права вимоги № 05/07-24 від 05.07.2024.

Такі докази повинні виключати будь-які сумніви, враховуючи ту обставину, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

До того ж, суд зауважує, що таке тлумачення не може бути кваліфіковано, як прояв надмірного формалізму, оскільки, як уже зазначалось вище, наказне провадження це самостійний і спрощений вид судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою про видачу судового наказу особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення. Водночас, під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

За приписами статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо, зокрема, заява подана з порушеннями вимог ст. 163 цього Кодексу.

Крім того, звертаючись до суду із заявою про видачу судового наказу ТОВ «Холд Лімітед» зазначив період, за який нарахована заборгованість у розмірі 14132,56 грн., а саме з 01.01.2019 по 30.04.2022, що перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, тобто три роки до часу звернення до суду із відповідною заявою по суті справи.

Суддя звертає увагу на той факт, що у доданому до заяви про видачу судового наказу розрахунку боргу по особовому рахунку № НОМЕР_1 , зазначено період нарахування із січня 2019 року до березень 2025 року, однак, починаючи із квітня 2022 року, сума боргу є незмінною і складає 14132,56 грн.

Водночас, із вказаного розрахунку вбачається, що на початок розрахункового періоду борг ОСОБА_1 уже складав 3439,22 грн., оскільки за січень 2019 року не нараховано оплату за надані послуги постачання природного газу. Тобто нарахування боргу починається не з нульового показника, що позбавляє суд можливості встановити, за який саме період утворився борг та у сукупності з загальним розміром заборгованості свідчить про наявність спору про право. У свою чергу, пропуск строку позовної давності свідчить про наявність спору між заявником та боржником, а тому підлягає вирішенню у порядку позовного провадження.

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Посилання заявника на те, що у зв`язку із запровадженими карантинними обмеженнями та введенням воєнного стану відбувалося зупинення перебігу строку позовної давності, суд вважає такими, що не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.

Встановлення обставин зупинення перебігу строку позовної давності виходить за межі інституту наказаного провадження. Так, стаття 165 ЦПК України не містить вимог щодо з`ясування судом обставин зупинення позовної давності.

Пропуск позовної давності свідчить про наявність спору між заявником та боржником, а тому підлягає вирішенню у порядку позовного провадження.

При вирішенні питання про стягнення вказаної заборгованості з боржника у порядку наказного провадження, останній буде позбавлений можливості звернутися до суду з відповідною заявою про застосування позовної давності, чим можуть бути обмежені його права.

З урахуванням вказаних обставин, заявлені вимоги не є безспірними, оскільки з`ясування питання щодо дотримання позовної давності можливо лише у порядку позовного провадження.

Частиною другою статті 167 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Водночас, п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

З огляду на викладене вище, при розгляді даного питання у наказному провадженні, з урахуванням доданих до заяви про видачу судового наказу документів, суд фактично позбавлений можливості встановити наявність чи відсутність спору про розмір заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Холд Лімітед», а також всі обставини і підстави для правильного та об`єктивного розгляду.

Таким чином, вивчивши заяву ТОВ «Холд Лімітед» про видачу судового та додані до неї матеріали, суддя приходить до висновку, що у видачі судового наказу необхідно відмовити, оскільки із заявлених вимог вбачається спір про право.

До того ж, заявником не додано до заяви про видачу судового наказу всіх доказів, якими він обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Отже, доводи, що наведені у заяві, не знайшли свого підтвердження, відповідно, належними та допустимими доказами, а тому суддя приходить до висновку про те, що наявні підстави, зокрема визначені п.п. 1, 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, для відмови у видачі судового наказу.

Також, слід зазначити, що відповідно до ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків. Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному провадженні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 163, 165, 166, 167, 260-261, 353-355 ЦПК України суддя, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Холд Лімітед» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 боргу за спожитий природний газ.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків. Крім того, заявник має право звернутися до суду з аналогічними вимогами у спрощеному позовному провадженні.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повне судове рішення складено 07.05.2025.

Суддя: Н. М. Кондрацька