Номер провадження: 22-ц/813/1037/25
Справа № 495/2887/23
Головуючий у першій інстанції Анісімова Н.Д.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Комлевої О.С., Сегеди С.М.,

за участю секретаря - Венжик Л.С.,

за участю сторін, інших учасників справи, представників учасників справи:

представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 Гузь Г.В.,

від відповідача приватного підприємства «Бестдрайв» не з`явились,

переглянувши справу №495/2887/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , приватного підприємства «Бестдрайв» про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання недійсним договору комісії, визнання права власності за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17 січня 2024 року у складі судді Анісімової Н.Д., -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , звернувшись 23 березня 2023 року до суду з вищеназваним позовом, вказала, що на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 їй на праві власності з 31 липня 2018 року належить автомобіль марки «Кia Optima», номер кузова НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 . У грудні 2019 року через свого батька ОСОБА_4 передала автомобіль разом із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу громадянину ОСОБА_5 для показу автомобіля можливому покупцеві, документів на розпорядження автомобілем не надавала. У період з грудня 2019 року по червень 2022 року ОСОБА_5 про місцезнаходження автомобіля нічого не повідомляв, зустрічей уникав. 14 червня 2022 року звернулась з письмовою заявою до поліції, за результатами звернення до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 липня 2022 року за №0000044 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 289 КК України. В ході розслідування встановлено, що невідомими особами виготовлено договір комісії №1933 від 18 лютого 2020 року, до якого внесено недостовірні відомості про те, що даний договір укладений ОСОБА_1 з ПП «Бестдрайв» () в особі директора ОСОБА_6 щодо відчуження належного ОСОБА_1 транспортного засобу. На підставі вказаного Договору комісії №1933 від 18 лютого 2020 року, який вважає підробленими, від її імені укладено з ОСОБА_7 . Договір купівлі-продажу №1933 від 18 лютого 2020 року транспортного засобу. В подальшому на підставі Договору купівлі-продажу №3353/20/010694 від 20 лютого 2020 року, укладеного між ТОВ «Бриз», яке діяло від імені ОСОБА_7 на підставі Договору комісії №3353/20/010694 від 20 лютого 2020 року, та ОСОБА_3 транспортний засіб зареєстровано на праві власності ОСОБА_3 . Ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 25 липня 2022 року по справі №523/8054/22 на транспортний засіб накладено арешт, автомобіль оглянуто та тимчасово вилучено у ОСОБА_3 з поміщенням на зберігання на спеціальний майданчик МВС України. У кримінальному провадженні №0000044 проведено судову почеркознавчу експертизу, за висновком якої у Договорі комісії №1933 від 18 лютого 2020 року підпис від імені ОСОБА_1 виконаний не самою ОСОБА_1 , а іншою особою. Вважає, що дані обставини підтверджують те, що жодних розпоряджень на відчуження автомобіля не надавала працівникам ПП «Бестдрайв», із громадянами ОСОБА_7 та ОСОБА_3 не знайома.

Позивач ОСОБА_1 просила:

визнати недійсним договір комісії від 18 лютого 2020 року №1933, укладений між ПП «Бестдрайв» () в особі директора ОСОБА_6 та ОСОБА_1 щодо відчуження автомобіля марки «Кia Optima», номер кузова НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 ;

витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) автомобіль марки «Кia Optima», номер кузова НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 ;

визнати за ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) право власності на автомобіль марки «Кia Optima», номер кузова НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 (т.1 а.с.1-11).

Ухвалою судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24 березня 2023 року відкрито провадження у справі (т.1 а,с.90).

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24 березня 2023 року в порядку забезпечення позову заборонено відчуження автомобіля марки «Кia Optima», номер кузова НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 ; заборонено вчиняти будь-які дії щодо даного автомобіля (т.1 а.с.91-93).

Відповідач ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_8 позов не визнав, зазначивши у відзиві, що правовідносини безпосередньо стосуються інтересів ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , батька позивача ОСОБА_9 , які не залучені до участі у справі. У позовній заяві вказано, що у грудні 2019 року ОСОБА_1 через свого батька ОСОБА_9 передала автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_5 для показу автомобіля можливому продавцю. Тобто, ОСОБА_1 добровільно передала автомобіль для продажу, бажала продати автомобіль. У заяві від 14 червня 2022 року про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_1 просила вжити заходів до ОСОБА_5 , який взяв належний їй автомобіль 04 грудня 2019 року для продажу і з того часу відмовляється повертати автомобіль чи грошові кошти, а 20 лютого 2020 року їй стало відомо, що автомобіль «переоформлений». Даним ОСОБА_1 підтвердила факт добровільної передачі автомобіля ОСОБА_5 для продажу. В позовній заяві навмисно спотворено фактичні обставини та викладено зазначені події як незаконне заволодіння автомобілем. ОСОБА_3 з власної ініціативи намагався з`ясувати обставини щодо автомобіля. Так, йому стало відомо, що ОСОБА_1 отримала кошти в борг і в якості забезпечення виконання зобов`язань по поверненню боргу залишила автомобіль, який у разі не повернення боргу підлягав відчуженню, з чим ОСОБА_1 була згодна. Борг вчасно повернутий не був, тому автомобіль проданий. Через значний проміжок часу ОСОБА_1 вирішила забрати автомобіль у добросовісного набувача, який не знав фактичних обставин. ОСОБА_1 лише через два з половиною роки звернулась до поліції із заявою. ОСОБА_1 в порядку доказування надає докази з кримінального провадження, проте провадження ще триває і матеріали кримінального провадження не відкривались, тому копії з матеріалів кримінального провадження міг завірити лише слідчий, а не представник позивача. ОСОБА_10 і досі не має можливості ознайомитися з матеріалами кримінального провадження, йому не повідомляють про те, де знаходиться його автомобіль. При цьому позивач та її представник вільно надають матеріали з кримінального провадження до суду. За таких обставин, надані позивачем документи із кримінального провадження як докази є такими, що отримані з порушенням порядку, тобто є неналежними. ОСОБА_1 передала через свого батька автомобіль ОСОБА_5 для продажу. У такому випадку, якщо ОСОБА_5 не передав грошові кошти від продажу автомобіля, то це спір між ними щодо повернення грошових коштів, а не спір про витребування у ОСОБА_3 автомобіля як майна з чужого незаконного володіння. Позивач не навела підстав для витребування майна. ОСОБА_3 є добросовісним набувачем транспортного засобу, позивач не має права вимагати його повернення. Автомобіль двічі продавали, кожен раз відповідні державні органи перевіряли законність правочинів, так як знімали автомобіль з реєстрації, реєстрували договір купівлі-продажу та автомобіль, видавали відповідні реєстраційні номери. Жодних сумнівів відносно фальсифікації, підробки документів тощо не було. ОСОБА_3 безперешкодно володів транспортним засобом більше двох років. ОСОБА_3 не повинен нести тягар доказування правомірності володіння своїм майном, оскільки державні органи повинні були перевіряти законність відчуження автомобіля двічі (т.1 а.с.103-106).

Відповідач ПП «Бестдрайв» відзив не подав.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 31 серпня 2023 року позовну заяву залишено без руху для сплати судового збору (т.1 а.с.125-126).

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14 вересня 2023 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті (т.1 а.с.135).

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17 січня 2024 року в задоволенні позову відмовлено (т.1 а.с.156-165). Висновок суду мотивовано тим, що ОСОБА_3 є добросовісним набувачем транспортного засобу, придбаного ним у особи, за якою було зареєстровано право власності на автомобіль. Придбаваючи автомобіль у ТОВ «Бриз», яке діяло на підставі договору комісії, ОСОБА_3 мав усі підстави вважати, що такий договір є законним, та розраховувати на певний стан речей. Тобто, ОСОБА_3 правомірно очікував, що ТОВ «Бриз», відчужуючи транспортний засіб, має право ним розпоряджатися, а він ОСОБА_3 після отримання цього майна матиме змогу мирно ним володіти. За встановлених судом обставин відсутні підстави вважати, що ОСОБА_3 транспортним засобом заволодів незаконно. Позовні вимоги про витребування транспортного засобу задоволенню не підлягають, вимога про визнання права власності є похідною. Позовні вимоги про визнання недійсним договору комісії заявлено не до всіх належних відповідачів, що є самостійною підставою для відмови у позові.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 03 квітня 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на рішення суду.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову (т.1 а.с.167-172).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає у наступному. Суд зробив неправомірний висновок про те, що ОСОБА_1 18 лютого 2020 року уклала з ПП «Бестдрайв» договір комісії №1933, суд проігнорував дані досудового розслідування про підроблення підписів від імені ОСОБА_1 у даному договорі комісії. Не взято до уваги, що ПП «Бестдрайв» є «фіктивним» підприємством, яке використовується у незаконних схемах продажу викрадених автомобілів. Загальний намір позивача на продаж автомобіля розцінений судом як досягнення всіх домовленості за договором купівлі-продажу або договором комісії. Позивач незаконно без її волевиявлення шляхом підробки документів позбавлена права власності на належний їй автомобіль. Будь-яких домовленостей з ПП «Бестдрайв» позивач не мала, договір не може розцінюватися як укладений. Договір купівлі-продажу між ПП «Бестдрайв» та ОСОБА_7 не був предметом судового розгляду, тому висновки суду щодо цього договору безпідставні. Не підлягали залученню до участі у справі інші особи в якості відповідачів, так як у даній справі оспорюється законність лише договору комісії №1933 від 18 лютого 2020 року. Суд невірно застосував норми процесуального та матеріального права щодо визначення підстав подання позову до ОСОБА_3 , з незрозумілих причин послався у рішенні про встановлений статтями 203, 215 ЦК України правовий механізм. Позивач просив застосувати саме віндикацію як спосіб захисту порушених прав, а не статті 203, 215 ЦК України. Власник з дотриманням вимог статей 387, 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_3 заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги обґрунтовує наступним. ОСОБА_11 не визначилась з тим, хто є учасниками справи та чиїх інтересів стосується рішення суду, не залучила до участі у справі всіх належних осіб. ОСОБА_11 надає у скарзі свою оцінку доказів, що зібрані з порушення процесуальних норм. Ця оцінка не може бути прийнята, так як кримінальне провадження ще триває і матеріали кримінального провадження нікому не відкривались, тому походження наданих ОСОБА_11 документів невідоме. Позивач не заявляла клопотань про витребування судом доказів. ОСОБА_11 вільно посилається на те, що ПП «Бестдрайв» є «фіктивним» підприємством, однак суд даний факт не встановлював. Суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що автомобіль продано зі згоди ОСОБА_11 , що підстави для витребування автомобіля відсутні (т.2 а.с.219-220).

Додатково представник ОСОБА_12 в інтересах ОСОБА_3 надав 23 березня 2025 року письмові пояснення на доводи апеляційної скарги, за змістом яких серед іншого вказав, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає, щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів. ОСОБА_3 не повинен нести тягар доказування правомірності володіння своїм майном, оскільки державні органи повинні були перевіряти законність відчуження автомобіля двічі. Також, ОСОБА_3 зазначив, що досудове розслідування проводиться з 01 липня 2022 року, тобто майже 3 роки, усі фігуранти відомі; якщо дійсно скоєно правопорушення, то за цей час правоохоронні органи зобов`язані хоча б повідомити будь-кому про підозру. Слідчі дії не проводяться, незважаючи на те, що правопорушення відноситься до тяжких. ОСОБА_3 не є учасником кримінальної справи, тому позбавлений можливості надавати клопотання, знайомитися з матеріалами, приймати участь у слідчих діях. ОСОБА_1 посилається на висновок експерта як на догму, але висновок не перевірявся, так як ніхто не має можливості надати відповідні заперечення щодо способу проведення дослідження, додержання вимог законодавства при проведенні дослідження, проведення дослідження не менш як двома способами та інше. Зазначене зайвий раз свідчить про те, що висновок експерта не є належним доказом у цій цивільній справі. Для з`ясування питання про умови та причини передачі автомобіля ОСОБА_5 та підстав відчуження автомобіля, передачі коштів за відчужений автомобіль тощо позивач мала заявити, а суд допитати ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , проте цього не відбулося. ОСОБА_1 не надала належних та допустимих доказів того, що автомобіль вибув з її володіння без її згоди (т.2 а.с.241-244).

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, рішення суду без змін з огляду на наступне.

Транспортний засіб автомобіль марки «Кia» модель «Optima», седан-В, номер кузова НОМЕР_2 , Євро-5, 2013 року випуску (посвідчення митниці (ЗУ 1389) ОD0020098 11/04/2018, ВМД UA500650/2018/013047 11.04.2018, заборонено відчуження протягом 365 днів з дня першої реєстрації), реєстраційний номер НОМЕР_6 , 31 липня 2018 року зареєстрований на праві власності ОСОБА_1 . Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, серія НОМЕР_1 , видане ТСЦ 5150 (т.1 а.с.28-29).

14 червня 2022 року ОСОБА_1 звернулась з заявою про вчинення кримінального правопорушення, у якій щодо обставин події вказала, що просить вжити заходи до ОСОБА_5 , який взяв 04 грудня 2019 року належний їй автомобіль «Кіа», реєстраційний номер НОМЕР_6 , для продажу і з того часу відмовляється повернути автомобіль чи грошові кошти; а 20 лютого 2020 року їй стало відомо, що він переоформив автомобіль без її відома на реєстраційний номер НОМЕР_7 (т.1 а.с.23-25).

01 липня 2022 року на підставі заяви ОСОБА_1 про вчинення кримінального правопорушення в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстровано кримінальне провадження за №0000044 за кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 289 КК України (2001) щодо невстановленої особи (т.1 а.с.26).

У кримінальному провадженні №0000044 підозру не вручено, відповідно справу до суду не передано.

За змістом позову та апеляційної скарги ОСОБА_1 через свого батька передала транспортний засіб ОСОБА_5 для продажу.

Батько позивача, який з волі та відома власника транспортного засобу ОСОБА_1 передав автомобіль для реалізації шляхом продажу, рівно як і ОСОБА_5 , якому за доводами позивача через батька позивача було передано автомобіль для реалізації шляхом продажу, до участі у справі не залучені, чи як свідки не допитані.

Згідно Договору купівлі-продажу транспортного засобу №1933 від 18 лютого 2020 року ПП «Бестдрайв» як суб`єкт господарювання, що здійснює оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами на підставі договору комісії, укладеного з власником транспортного засобу, та перебуває на обліку в ГСЦ МВС за реєстраційним №7536 від 10 січня 2019 року, який є комісіонером та діє у відповідності до пункту 8 постанови Кабінету Міністрів України №1388 від 07 вересня 1998 року, та на підставі укладеного з власником транспортного засобу Договору комісії №1933 від 18 лютого 2020 року (продавець) в особі відповідального ОСОБА_6 з однієї сторони та ОСОБА_13 (покупець) з другої сторони, ОСОБА_13 набула у власність автомобіль марки «Кia» модель «Optima», номер кузова НОМЕР_2 , 2013 року випуску (свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_1 ). За домовленістю ціна транспортного засобу склала 187000,00 грн. (т.1 а.с.35-36, 37).

За даними з Єдиного державного реєстру транспортних засобів автомобіль марки «Кia» модель «Optima», номер кузова НОМЕР_2 , 2013 року випуску, був зареєстрований за ОСОБА_1 ; 18 лютого 2020 року в ТСЦ 5141 перереєстрований за ОСОБА_7 на підставі Договору комісії від 18 лютого 2020 року №1933, укладеного ПП «Бестдрайв» () з ОСОБА_1 , та Договору купівлі-продажу від 18 лютого 2020 року №1933, укладеного ПП «Бестдрайв» з ОСОБА_13 .

Згідно Договору купівлі-продажу транспортного засобу №3553/20/010694 від 20 лютого 2020 року ТОВ «Бриз» як суб`єкт господарювання, що здійснює оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами на підставі договору комісії, укладеного з власником транспортного засобу, та перебуває на обліку в ГСЦ МВС за реєстраційним №3553 від 14 червня 2011 року, який є комісіонером та діє у відповідності до пункту 8 постанови Кабінету Міністрів України №1388 від 07 вересня 1998 року, та на підставі укладеного з власником транспортного засобу Договору комісії №3553/20/010694 від 20 лютого 2020 року (продавець) в особі відповідального ОСОБА_14 з однієї сторони та ОСОБА_3 (покупець) з другої сторони, ОСОБА_3 набув у власність автомобіль марки «Кia» модель «Optima», номер кузова НОМЕР_2 , 2013 року випуску (свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_1 ). За домовленістю ціна транспортного засобу склала 110500,00 грн. (т.1 а.с.39-40, 41).

Транспортний засіб автомобіль марки «Кia» модель «Optima», категорія седан-В, номер кузова НОМЕР_2 , 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_7 (попередній номер НОМЕР_8 ), 20 лютого 2020 року зареєстрований на праві власності ОСОБА_3 . Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, серія НОМЕР_9 , видане 20 лютого 2020 року ТСЦ 5141 (т.1 а.с.41).

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (ч.1 ст.387 ЦК України).

У розумінні даної норми матеріального права позивач повинен доказати факт існування права власності; незаконне володіння є володінням без відповідної правової підстави; як незаконне розцінюється і таке володіння, коли особа, набуваючи річ, не знала і не могла знати, що набуває її не від власника (добросовісний набувач).

31 липня 2018 ро ку транспортний засіб автомобіль марки «Кia» модель «Optima», седан-В, номер кузова НОМЕР_2 , Євро-5, 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_6 , зареєстрований на праві власності ОСОБА_1 , що підтверджено Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, серія НОМЕР_1 , виданим ТСЦ 5150, та даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів Головного сервісного центру МВС.

04 грудня 2019 року транспортний засіб переданий ОСОБА_1 для реалізації.

18 лютого 2020 року транспортний засіб автомобіль марки «Кia» модель «Optima», седан-В, номер кузова НОМЕР_2 , Євро-5, 2013 року випуску, зареєстрований на праві власності ОСОБА_7 в ТСЦ 5141 на підставі Договору комісії від 18 лютого 2020 року №1933, укладеного ПП «Бестдрайв» з ОСОБА_1 , та Договору купівлі-продажу від 18 лютого 2020 року №1933, укладеного ПП «Бестдрайв» з ОСОБА_13

20 лютого 2020 року транспортний засіб автомобіль марки «Кia» модель «Optima», седан-В, номер кузова НОМЕР_2 , Євро-5, 2013 року випуску, зареєстрований на праві власності ОСОБА_3 на підставі Договору комісії №3553/20/010694 від 20 лютого 2020 року, укладеного ТОВ «Бриз» з ОСОБА_7 , та Договору купівлі-продажу транспортного засобу №3553/20/010694 від 20 лютого 2020 року, укладеного ТОВ «Бриз» з ОСОБА_3

ОСОБА_1 стверджує, що Договір комісії від 18 лютого 2020 року №1933 не укладала, транспортний засіб не продавала, отже, за її доводами, ОСОБА_7 не була власником транспортного засобу при відчуженні такого ОСОБА_3

ОСОБА_7 , яка набула у власність транспортний засіб, а потому продала такий ОСОБА_3 , до участі у справі не залучена, чи як свідок не допитана.

Особа, яка від імені ПП «Бестдрайв» уклала з ОСОБА_1 . Договір комісії від 18 лютого 2020 року №1933, до участі у справі не залучена, чи як свідок не допитана.

Проведена у кримінальному провадженні №0000044 судова почеркознавча експертиза (Висновок експерта №23-36) судом у кримінальній справі не оцінена, оскільки кримінальна справа за вказаним кримінальним провадженням до суду не направлена. ОСОБА_3 не є учасником кримінального провадження №40000044, відповідно допуску до його матеріалів, в тому числі й експертного висновку не має.

Доводи ОСОБА_3 , викладені у відзиві та письмових поясненнях на апеляційну скаргу щодо експертного висновку як доказу та фактичної «безрезультатності» кримінального провадження №0000044 на протязі майже трьох років заслуговують на увагу.

Визначений ОСОБА_1 у позовній заяві суб`єктний склад впливає на диспозитивність цивільного судочинства.

Надані ОСОБА_1 докази у своїй сукупності не дають змоги дійти безспірного висновку про наявність або відсутність обставин справи, що ходять до предмета доказування за позовною вимогою про визнання недійсним Договору комісії від 18 лютого 2020 року №1933 між ПП «Бестдрайв» та ОСОБА_1 .

Згідно пункту 3 частини 1 статті 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

ОСОБА_1 у позові вказала, що у грудні 2019 року через свого батька передала автомобіль разом із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу громадянину ОСОБА_5 для показу автомобіля можливому покупцеві; що у період з грудня 2019 року по червень 2022 року ОСОБА_5 про місцезнаходження автомобіля нічого не повідомляв, зустрічей уникав; що 14 червня 2022 року звернулась з письмовою заявою до поліції, за результатами звернення до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 липня 2022 року за №0000044 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 289 КК України; що в ході розслідування стало відомо про продаж автомобіля.

В заяві від 14 червня 2022 року про кримінальне правопорушення, на підставі якої до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 липня 2022 року за №0000044 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_1 вказала, що просить вжити заходи до ОСОБА_5 , який взяв 04 грудня 2019 року належний їй автомобіль «Кіа», реєстраційний номер НОМЕР_6 , для продажу і з того часу відмовляється повернути автомобіль чи грошові кошти; а 20 лютого 2020 року їй стало відомо, що він переоформив автомобіль без її відома на реєстраційний номер НОМЕР_7 .

ОСОБА_5 як особа, якій ОСОБА_1 , за її твердженнями, через свого батька передала транспортний засіб разом з документами на автомобіль (свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу) для продажу, до участі у справі не залучений, чи хоча б як свідок не допитаний.

ОСОБА_1 не заявляє, що транспортний засіб було загублено нею як власником чи ОСОБА_5 як особою, якій він був переданий у володіння.

ОСОБА_1 не заявляє, що транспортний засіб було викрадено у неї як власника чи у ОСОБА_5 як особи, які він був переданий у володіння.

ОСОБА_1 за її твердженнями через свого батька передала транспортний засіб ОСОБА_5 , отже, транспортний засіб вибув з її володіння з власної волі до особи, якій вона передала автомобіль.

В справі відсутні докази того, що ОСОБА_5 як особа, якій ОСОБА_1 , за її твердженнями, через свого батька передала транспортний засіб з документами на нього для продажу, подавав заяву до поліції про викрадення автомобіля, чи заявляв про його загублення, чи зазначав про вибуття транспортного засобу з його володіння не з його волі тощо.

В справі відсутня будь-яка позиція ОСОБА_5 щодо обставин передання йому транспортного засобу ОСОБА_1 та його відчуження.

Отже, обставини, якими ОСОБА_1 обґрунтувала позовні вимоги про витребування транспортного засобу від ОСОБА_3 як з чужого незаконного володіння, не підпадають під положення частини 1 статті 388 ЦК України, за наявності яких закон надає право власнику на витребування майна від добросовісного набувача; визначений у позовній заяві суб`єктний склад та надані на підтвердження цих вимог докази у своїй сукупності не дають змоги дійти безспірного висновку про наявність або відсутність обставин справи, що ходять до предмета доказування за позовною вимогою про витребування транспортного засобу від ОСОБА_3 .

Що ж до позовної вимоги про визнання за ОСОБА_1 права власності на транспортний засіб, то така не узгоджується з вимогою про витребування майна та, відповідно, є не правильно обраним способом захисту права, яка ОСОБА_1 вважає порушеним.

В силу визначеного статтею 13 ЦПК України принципу диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми у своїй сукупності для висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

ОСОБА_1 не надала доказів, достатніх для висновку про наявність обставин, що обґрунтовують заявлені вимоги та, відповідно, входять до предмета доказування.

Правові підстави для задоволення позову відсутні.

ОСОБА_3 набув транспортний засіб у ОСОБА_7 по договору купівлі-продажу, на праві власності якої автомобіль був зареєстрований.

ОСОБА_3 після купівлі-продажу зареєстрував за собою транспортний засіб на праві власності та безперешкодно володів та користувався таким більше двох років.

Добросовісність ОСОБА_3 не є спірною, його право на мирне володіння майном захищено від будь-якого втручання статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17 січня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , приватного підприємства «Бестдрайв» про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання недійсним договору комісії, визнання права власності залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повну постанову складено 12 травня 2025 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді О.С.Комлева

С.М.Сегеда