РІШЕННЯ

іменем України

18.08.2025

Справа № 204/2900/25

Провадження № 2/331/2071/2025

Олександрівський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді Фісун Н.В., за участю секретаря судового засідання Коростельової К.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеконференції у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом

Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди в порядку регресу, в якому вказує, що 20 липня 2023 року о 17 год. 20 хв., в районі електроопори №9 по вул.Петра Бикова у м. Дніпрі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів:

1) «RENAULT» (державний номерний знак НОМЕР_1 ) (надалі - автомобіль Потерпілого), яким керував ОСОБА_1 (надалі Відповідач);

2) «ВАЗ» (державний номерний знак НОМЕР_2 ) (надалі - автомобіль Потерпілого), яким керував ОСОБА_2 (надалі Потерпілий).

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 31 серпня 2023 року у справі №199/6806/23 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність Відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Цивільно-правова відповідальність Потерпілого була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс №213165885).

Потерпілий своєчасно звернувся до Позивача із Повідомленням про ДТП від 20.07.2023 року та Заявою про виплату страхового відшкодування від 07.09.2023 року.

Розрахунок та виплата відшкодування проводився на основі:

1) Звіт №200723 з оцінки вартості матеріальних збитків завданих внаслідок нанесених пошкоджень автомобілю ВАЗ 21104 державний реєстраційний номер НОМЕР_3 в дорожньо-транспортній пригоді;

2) Наказу №3.1/8560 від 06.05.2024 року;

3) Довідки № 1 від 23.04.2024 року.

Загальний розмір витрат МТСБУ складає: 40 484 грн. 61 коп.

Позивач відшкодував завдані Відповідачем збитки внаслідок ДТП у розмірі 38 834грн. 61 коп., що підтверджується платіжною інструкцією №886704 від 07.06.2024 року та в розмірі 1650 грн. 00 коп., що підтверджується платіжною інструкцією № 976293 від 04.10.2023 року (Рахунок-фактура №95786 від 02.10.2023 року; Акт № 95786 Виконаних робіт відповідно до листа МТСБУ по справі МТСБУ № 95786). Оскільки на момент завдання шкоди Потерпілому, цивільно-правова відповідальність Відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то згідно приписів ст. 37 Закону у позивача після здійснення регламентної виплати потерпілому, виникло право зворотної вимоги до Відповідача у розмірі: 40 484 грн. 61 коп. Прохає суд Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторне (транспортне) страхове бюро України суму сплаченого майнового відшкодування в розмірі: 40 484 грн. 61 коп. та сплачений судовий збір в розмірі 3028 грн. 00 коп.

Ухвалою Олександрівського районного суду м.Запоріжжя від 20.05.2025 року відкрито провадження у цивільній справі у порядку спрощеного позовного провадження, справу призначено до розгляду у судовому засіданні з викликом сторін, відповідачу запропоновано подати відзив на позов.

Представник позивача до судового засідання не з`явився , надав заяву до суду про розгляд справи у його відсутність.

Відповідач до судового засідання не з`явився , надав заяву до суду про розгляд справи у його відсутність. У судовому засіданні 19.06.2025 року суду пояснив, що на момент дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 20.07.2023 року він мав посвідчення учасника бойових дій , прохав суд відмовити у задоволенні позову на підставі т.13 ЗУ « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось, оскільки розгляд справи здійснювався судом за відсутності учасників справи.

Суд, заслухавши сторони у справі 19.06.2025 року, вивчивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

20 липня 2023 року о 17 год. 20 хв., в районі електроопори №9 по вул.Петра Бикова у м. Дніпрі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів:

1) «RENAULT» (державний номерний знак НОМЕР_1 ), яким керував ОСОБА_1 ;

2) «ВАЗ» (державний номерний знак НОМЕР_2 ), яким керував ОСОБА_2 .

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 31 серпня 2023 року у справі №199/6806/23 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Встановлено судом, що на момент скоєння ДТП спірний автомобіль марки «RENAULT» (державний номерний знак НОМЕР_1 ), яким керував відповідач, не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідач у добровільному досудовому порядку шкоду, заподіяну потерпілому не відшкодував.

Потерпілий у встановленому законом порядку звернувся до МТСБУ із заявою про відшкодування шкоди.

На підставі наказу № 3.1/8560 від 06.05.2024 МТСБУ в порядку п.п. «а» п.41.1ст.41Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснило страхову виплату в розмірі 38 834,61 грн, що підтверджується платіжними дорученням №886704 від 07.06.2024 року та в розмірі 1650 грн. 00 коп., що підтверджується платіжною інструкцією № 976293від 04.10.2023 року.

Розмір майнової шкоди визначений Звітом №200723 з оцінки вартості матеріальних збитків завданих внаслідок нанесених пошкоджень автомобілю ВАЗ 21104 державний реєстраційний номер НОМЕР_3 в дорожньо-транспортній пригоді.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Частиною першою статті15, частиною першою статті16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до п. 22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик, відповідно до лімітів відповідальності страховика, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За п. 38.2.1 ст. 38 Закону страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1ст. 13 цього Закону.

Зазначене узгоджується із ст. 1191 ЦК України, за якою особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала.

Таким чином, після виконання особою, що не завдавала шкоди, свого обов`язку з відшкодування потерпілому шкоди, завданої іншою особою, потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог, і тому первісне деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням (ст. 599 ЦК України).

При вирішенні спору суд враховує, що в порядку ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Принципами судового доказування є обов`язковість доказування (оскільки всі обставини справи підлягають доказуванню; належність, допустимість, достовірність, достатність, доказів (Глава 5 Розділу І ЦПК України).

Так, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом та несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані, зокрема сприяти об`єктивному встановленню всіх обставин справи та не приховувати докази.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, відповідач ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для учасників бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії № НОМЕР_4 від 12.04.2017року.

Статтею 13 п. 13.1. Закону України № 1961 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»(в редакції на час виниклих правовідносин спірної ДТП) учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України.

Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

У Законі України «Про страхування» № 85/96-ВРвстановлено види обов`язкового страхування, одним із яких є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (пункт 9 частини першої статті 7).

Закон № 1961є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

У цьому законі визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована (пункти 1.4, 1.7 статті 1).

Страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів спрямоване на захист матеріальних інтересів потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та на компенсацію шкоди, заподіяної їх життю та здоров`ю, а також завданих їм матеріальних та моральних збитків, у тому числі за рахунок Моторного бюро, у випадках, передбачених Законом № 1961.

Одним із завдань Моторного бюро є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених Законом № 1961; у разі заподіяння шкоди особами, на яких поширюється дія пункту 13.1статті 13 цього закону, Моторне бюро відшкодовує її за рахунок коштів фонду захисту потерпілих (підпункт 39.2.1 пункту 39.2 статті 39, підпункт „г пункту 41.1статті 41 Закону № 1961).

Так, у встановлених Законом № 1961випадках Моторне бюро виступає гарантом відшкодування шкоди потерпілим від дорожньо-транспортних пригод за рахунок коштів відповідних фондів.

У Законі № 1961передбачено особливості його застосування у випадках заподіяння шкоди внаслідок дорожньо-транспортних пригод, винуватцями яких є окремі категорії громадян, та обов`язкові умови, за наявності яких певні категорії фізичних осіб вважаються такими, чия цивільно-правова відповідальність застрахована, а Моторне бюро, відповідно, зобов`язане відшкодувати шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та майну потерпілих.

Для учасників бойових дій, що визначені законом, умовою їх страхування є особисте керування належними їм транспортними засобами, а для інвалідів I групи - також і керування належними їм транспортними засобами іншою особою в їх присутності.

Згідно з рішенням Конституційного Суду № 7-рп/2014від 23.12.2014 року (офіційне тлумачення положень пункту 13.1 статті 13) в аспекті конституційного звернення положення пункту 13.1статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1.07.2004 № 1961-IVзі змінами необхідно розуміти так, що транспортними засобами, які належать учасникам бойових дій, інвалідам війни та інвалідам І групи, є такі наземні транспортні засоби, якими зазначені особи володіють як на праві власності, так і на будь-якій іншій правовій підставі.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Отже, позовні вимоги МТСБУ до ОСОБА_1 про стягнення коштів є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.10,12,13,76,141,247,258,259,263-265,268,273 ЦПК України ст.ст.599, 1191 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 18.08.2025 року.

Суддя Неоніла ФІСУН