Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 945/411/25
Провадження № 2/945/862/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

08 травня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський районний суд Миколаївської області в складі головуючого судді Лопіної О.О., за участю секретаря судового засідання Швець Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні вмісті Миколаєві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

28 лютого 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» (далі - позивач) через свого представника Юхименко Юрія Юрійовича в системі «Електронний суд» сформувало до Миколаївського районного суду Миколаївської області позовну заяву до ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, Товариство з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» посилалося на те, що 03.04.2021 між ТОВ та відповідачем укладено Кредитний договір №4, згідно умов якого позичальник отримав кредитні кошти у сумі 25 476, 32 грн та зобов`язувався сплачувати проценти за користування кредитними коштами, строк кредитування - 24 місяці. Свої зобов`язання Банк виконав в повному обсязі, своєчасно та в обумовленому розмірі надав ОСОБА_1 кредитні кошти. Проте відповідач свої обов`язки за кредитним договором не виконує, погашення кредиту у встановленому договором порядку не здійснює, що призвело до утворення заборгованості в розмірі 27 166 грн 11 коп., а саме: заборгованість за тілом кредиту 12 439,20 грн., борг по комісії 14 726,91 грн.

Посилаючись на викладене, ТОВ «Сучасний Факторинг» просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 27 166 грн 11 коп., а також судовий збір в сумі 2 422 грн 40 коп., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 500 грн.

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 04 березня 2025 року по справі було відкрито провадження та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» до судового засідання не з`явився, з тексту позовної заяви вбачається, що позовні вимоги позивач підтримує у повному обсязі, просив їх задовольнити, розглядати справу за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 , належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явилася без повідомлення причин, відзив не подала.

Відповідно до положень ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд постановив ухвалу про розгляд справи в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні докази, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

03.04.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» (далі - Банк) і ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 4.

Так, за умовами договору, пункту п.1.1 Кредитодавець зобов`язується надати кредит Покупцю на умовах визначених розділом 2. Основного договору, а Покупець зобов`язується повернути кредит та внести плату за користування кредитом в розмірі, порядку та на умовах, визначених Договором. Згідно розділу 3. Основного договору Сторони дійшли згоди, що грошові кошти надаються Позичальникові на умовах строковості, а саме терміном на 24 календарних місяців та платності 4,5% щомісячної комісії за управління кредитом та 0,01% (нуль цілих одна сота відсотки) за користування кредитом. Реальна річна процентна ставка встановлюється на рівні 55,92% річних від загальної суми кредиту. Перший внесок за Товар склав 500 (п`ятсот) гривень та був сплачений Покупцем Продавцю в момент придбання Товару (п.3.3). П.3.5 передбачає, що перелік товарів та послуг які придбаваються за рахунок кредитних коштів визначено Покупцем в заяві на отримання споживчого кредиту. Факт отримання товару та послуг підтверджується особистим підписом Покупця у видатковій накладній та/або відповідному правочині на отримання послуг. Відповідно до п.3.9 та п.3.10 Кредитного договору розмір щомісячного платежу по погашенню тіла кредиту та плати за користування кредитом становить 1 061 (одна тисяча шістдесят один) гривень 56 копійок з моменту укладення Кредитного договору до 05.07.2021 року включно, з 06.07.2021 року розмір щомісячного платежу становить 2 208 (дві тисячі двісті вісім) гривень 00 копійок, а щомісячний платіж повинен сплачуватись до 3 числа кожного місяця. Кредит надається на придбання Товарів/послуг, що визначаються Клієнтом в Заяві на отримання кредиту (п.3.12) (а. с. 8 на звороті - 10).

Вказаний Договір підписаний Відповідачем особисто.

Із долучених Рахунку-фактури № НИЛ-1064-6363449 від 03.03.2021, видаткової накладної № НИЛ-1064-45846163 від 03.04.2021 та копії чеку №000003 від 03.04.2021 встановлено, що ОСОБА_1 придбано за кредитні кошти у сумі 21 999 грн телевізор LG 49NANO806NA, тобто фактично нею отримано кредит у сумі 21 999 грн. При цьому, вартість послуги ТОВ за надання кредитних коштів становить 3 977, 32 грн. Сума кредиту складає 25 476, 32 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики)або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 3 ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно з ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Згідно умов Договору та Додатку 1 (графік платежів та основні умови кредитування), реальна річна процентна ставка встановлюється на рівні 55,92% річних від загальної суми кредиту та вона включається до загальної суми щомісячного платежу (а.с. 10 на звороті).

Згідно з копією виписки з особового рахунку за Кредитним договором № 4 від 03.04.2021, яка фактично є розрахунком заборгованості до позовної заяви, заборгованість відповідача перед позивачем станом на 11 лютого 2025 року складає 27 166, 11 грн, з яких 12 439,20 грн - заборгованість за тілом кредиту, борг по комісії 14 726,91 грн (а. с. 15 та на звороті).

Долученими доказами до позовної заяви позивач довів, що відповідач отримав кредитні кошти та придбав товар (а.с. 11 на звороті-12, 14 на звороті).

На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Суд встановив, що відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання за кредитним договором щодо повернення кредиту внаслідок чого в нього утворилася заборгованість.

Разом з тим, Суд не може погодитись із випискою з особового рахунку, що є фактично розрахунком заборгованості, та стосовно стягнення комісії зазначає наступне.

Установлено, що у п. 3.8 Договору встановлено комісію. Тобто Товариством з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» було фактично встановлено сплату комісії, проте не зазначено, за які саме послуги ця комісія сплачується позичальником. Жодних доказів вчинення позивачем будь-яких дій, за які позикодавцем нараховувалася комісія, матеріали справи не містять, як і не містить таких даних виписка (розрахунок заборгованості).

Частиною першою статті 11 Закону України "Про споживче кредитування" передбачено безоплатність надання позикодавцем певних послуг, до яких можна віднести видачу кредиту та супроводження кредитної справи та оцінкою платоспроможності, яка проводиться попередньо перед погодженням надання кредиту.

Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування" умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13 липня 2022 року у справі N 496/3134/19 (провадження N 14-44цс21).

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі N 202/5330/19 зазначено, що у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України "Про споживче кредитування". Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування".

За таких обставин суд зазначає, що оскільки відповідачу встановлено плату за послуги, які за законом повинні надаватись безоплатно, пункти про нарахування комісії за надання кредиту є нікчемними, а тому нарахування заборгованості за цією комісією є безпідставним та вимоги позивача в цій частині не підлягають задоволенню.

Можливість самостійно здійснити перерахунок кредитної заборгованості з огляду на нікчемність умов спірного договору в частині сплати комісії за бслуговування (зменшити визначений банком обсяг заборгованості на суми погашеної позичальником та простроченої комісії), відповідає висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 01 лютого 2023 року справа № 199/7014/20 (провадження № 61-17825св21).

За таких обставин, приймаючи до уваги викладене вище законодавство та правові позиції Верховного Суду, враховуючи нікчемність умов договору про нарахування комісії, суд приходить до висновку, що наявні підстави для зменшення заборгованості за тілом кредиту в сумі 9 171,44 грн (сплата відповідачем частини заборгованості в період з 05.07.2021 по 03.02.2022), які Позивачем зараховано як суму погашення комісії.

Отже, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову частково, зробивши власний розрахунок заборгованості: 25 476, 32 грн (сума кредиту згідно договору) 21 063 грн (сплачено позикодавцем) = 4 413, 32 грн.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать у тому числі витрати на професійну правничу допомогу.

За приписами ч.1. ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У матеріалах справи міститься Платіжна інструкція в національній валюті № 214023 від 14.02.2025, відповідно до якого, Товариством з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» сплачено судовий збір у розмірі 2 422 грн 40 коп.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог на 16,2 %, заявлені витрати на правничу допомогу та судовий збір підлягають до задоволення пропорційно до задоволених вимог, а саме у розмірі (16,2 %).

Решта витрат покладається на позивача.

Отже, згідно з положеннями ч.1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 392,4 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 1053 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, ч. 1 ст. 81, ст. 141, ст. ст. 258, 259, 264, 265 ЦПК України,

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» суму заборгованості за Кредитним договором № 4 від 03.04.2021 в розмірі 4 413 грн 32 коп. (за тілом кредиту).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» витрати з оплати судового збору в сумі 392 грн 40 коп. та витрати на правничу допомогу в розмірі 1 053 грн.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 289 ЦПК України заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Згідно з положеннями ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Миколаївського апеляційного суду.

Повне найменування сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг», ЄРДПОУ 35310044, юридична адреса: 01024, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 39 А.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Олена ЛОПІНА