Справа № 564/767/25
Рядок статзвіту № 47
Костопільський районний суд Рівненської області в складі:
головуючий суддя Грипіч Л. А.
з участю секретаря Вознюк Ю. В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої умисним пошкодженням транспортного засобу
У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Костопільського районного суду Рівненської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої умисним пошкодженням транспортного засобу.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 21 вересня 2024 року о 21 год. 30 хв., гр. ОСОБА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та рухаючись по вул Тиха, що в м. Костопіль Рівненського району Рівненської області, побачивши припаркований на прибудинковій території біля будинку АДРЕСА_1 , автомобіль марки Mazda СХ-5 реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , власником якого є позивач, підійшов до нього і без будь-яких на те причин, з хуліганських мотивів умисно наніс декілька ударів ногою в праві передні двері автомобіля, спричинивши їх механічні пошкодження та деформацію.
Дана обставина підтверджена постановою Костопільського районного суд Рівненської області від 17.01.2025 у справі №564/4740/24 якою встановлено, що 21 вересня 2024 року близько 21 год. 30 хв., ОСОБА_2 , перебуваючи у громадському місці, по вул. Тиха, 6. в м. Костопіль Рівненського району, з хуліганських мотивів, шляхом нанесення ударів ногою пошкодив транспортний засіб марки «MAZDA СХ5, номерний знак НОМЕР_1 , належний ОСОБА_1 , який був припаркований поблизу вказаного житлового будинку, завдавши матеріальних збитків, чим порушив громадський порядок і спокій громадян, вчинивши у такий спосіб адміністративне правопорушення, передбачене статтею 173 КУпАП, - дрібне хуліганство.
Відповідач в добровільному порядку завдану шкоду не відшкодував.
Страхова компанія також відмовила їй у страховому відшкодування на тій підставі, що факт пошкодження належного позивачу автомобіля, який мав місце 21.09.2024 року за участі відповідача ОСОБА_2 , не являється страховим випадком в розумінні виданого полісу № АТ/51288890 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів від 24.12.2023 року.
Крім того позивач також вважає, що їй внаслідок неправомірних дій відповідача завдана моральна шкода, яку вона оцінює в 100 000,00 грн.
Просила в судовому порядку захистити порушені її права та стягнути з відповідача 34 534,10 грн. у відшкодування вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, 100 000,00 грн на відшкодування завданої моральної шкоди та судові витрати по справі.
Ухвалою судді Костопільського районного суду Рівненської області від 10.03.2025 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено сторони.
Відповідачу, ЛевчукуВ.Ю., запропоновано, в порядку ст.178 ЦПК України, в 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позов.
Відповідач не скористався правом подати відзив на позовну заяву.
Позивачем до початку розгляду справи по суті подано клопотання про розгляд справи за її відсутності. Позов підтримують повністю, проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Судом вжито всіх необхідних заходів щодо належного повідомлення відповідачки про дату час та місце розгляду справи.
Відповідач, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився повторно без поважних причин.
Таким чином, відповідно до ст.280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Враховуючи вищенаведене і прийняття судом ухвали про заочний розгляд справи, справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником автомобіля марки Mazda СХ-5, реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , що підтверджується ксерокопією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 і від 10.11.2023 автомобіля марки Mazda СХ-5, р.н.з. НОМЕР_1 на ім`я позивачки .
З матеріалів справи вбачається, що 21 вересня 2024 року о 21 год. 30 хв., було пошкоджено автомобіль позивача ОСОБА_1 - марки Mazda СХ-5 реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , який був припаркований на прибудинковій території біля будинку АДРЕСА_1 .
Постановою Костопільського районного суд Рівненської області від 17.01.2025 у справі №564/4740/24 встановлено, що 21 вересня 2024 року близько 21 год. 30 хв., ОСОБА_2 , перебуваючи у громадському місці, по вул. Тиха, 6. в м. Костопіль Рівненського району, з хуліганських мотивів, шляхом нанесення ударів ногою пошкодив транспортний засіб марки «MAZDA СХ5, номерний знак НОМЕР_1 , належний ОСОБА_1 , який був припаркований поблизу вказаного житлового будинку, завдавши матеріальних збитків, чим порушив громадський порядок і спокій громадян, вчинивши у такий спосіб адміністративне правопорушення, передбачене статтею 173 КУпАП, - дрібне хуліганство.
Тобто, вказаною постановою суду встановлено причинно-наслідковий зв`язок між неправомірними діями відповідача та завданою позивачу шкодою.
Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Згідно з частинами першою, другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
За змістом частини другої статті 1166 ЦК України цивільне законодавство у деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичної підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
Частиною 3 статті 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової шкоди.
Як передбачено статтею 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Також відшкодуванню підлягають понесені позивачем витрати за проведення судової транспортно- товарознавчої експертизи автомобіля марки Mazda СХ-5, р.н.з. НОМЕР_1 , в сумі 6400,00 грн., сплачені згідно платіжної інструкції 23.09.2024 року.
Особа також має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна (частина перша та друга статті 23 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Тому, відповідно до статті 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується особою, яка була визнана винною в спричиненні шкоди, тобто відповідачем.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 листопада 2022 року у справі № 212/7628/21 (провадження № 61-7265св22) зазначено, що «виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права компенсація моральної шкоди повинна відбуватися в будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства (див. пункт 92 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц)».
Отже, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, про що було роз`яснено в п.3 постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Слід звернути увагу, що моральна шкода має бути обов`язково підтверджена належними та допустимими доказами заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру.
При оцінці обґрунтованості вимог у справах про відшкодування моральної шкоди необхідно керуватися принципом розумності, тобто виходити з об`єктивно передбачуваних за обставин конкретної справи втілень моральної шкоди. Відповідно, як основний доказ заподіяння моральної шкоди, слід розглядати достатньо переконливі з погляду розумності пояснення потерпілої сторони щодо характеру завданих їй немайнових втрат.
Обґрунтовуючи свої вимоги про відшкодування моральної шкоди, позивач зазначає, що в даному випадку моральна шкода полягає у емоційному стресі, душевних стражданнях, негативних емоціях, переживаннях з приводу пошкодження її автомобіля.
Також позивач вказує, що через спричинення механічних пошкоджень, автомобіль був приведений у непридатність, що призвело до неможливості використання його, як транспортного засобу на значний час, що також спричинило значні навантаження та призвело до внесення значних коректив у плани.
Протиправна поведінка відповідача та його не бажання в добровільному у досудовому порядку відшкодувати спричинену мені майнову шкоду, спричинила та спричиняє хвилювання та тримає мене у постійній нервовій та психологічній напрузі. Внаслідок неправомірних дій відповідача, позивач була змушена звертатися до правоохоронних та судових органів за захистом моїх порушених прав, а також за отриманням правової допомоги, на що мною затрачено не мало часу сил та зумовило до вимушених і незапланованих змін в звичайному житті позивача, що призводить до душевних переживань і моральних страждань, вона почувалася пригніченою і безпорадною , через що в неї різко погіршилося самопочуття.
Оцінюючи розмір моральної шкоди слід врахувати, що пошкодження майна завжди породжує негативні емоції у людини і можуть свідчить про заподіяння їй моральної шкоди, навіть якщо вони не потягли вагомих наслідків у вигляді погіршення здоров`я.
Суд вважає частково доведеним розмір завданої позивачу моральної шкоди в розмірі 20 000,00 грн., яка підлягає стягненню з відповідача.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент: Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29-30).
Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною (параграф 32 рішення у справі «Hirvisaari v. Finland» («Хірвісаарі проти Фінляндії»)).
Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль за здійсненням правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland» («Гірвісаарі проти Фінляндії») від 27 вересня 2001 року). Залишення без уваги ключових доводів сторони є прямим порушенням загальної вимоги про справедливість розгляду.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст. 3 ЦПК України, суд, застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав та основоположних свобод 1959 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною радою України, та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.
Крім того, враховуючи, що суд дійшов висновків щодо часткового задоволення позову, то з урахуванням положень ч.1 ст.141 ЦПК України, сплата судового збору покладається на відповідача в розмірі пропорційному до задоволених вимог, тобто в сумі 609,25 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 12, 141, 200, 247, 258, 265, 279, 280 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої умисним пошкодженням транспортного засобу - задовольнити частково.
В задоволені решти позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_2 , на користь позивача ОСОБА_1 і понесені у справі судові витрати (судовий збір) в сумі 609,25 (шістсот дев`ять гривень двадцять п`ять копійок) грн .
Заочне рішення може бути переглянуте Костопільським районний судом за письмовою заявою відповідача, шляхом подачі заяви про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущенного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
ОСОБА_1 (жителька АДРЕСА_3 ), НОМЕР_4 .
ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_2 ) .
Повне рішення складено
06 травня 2025 року.
СуддяЛ. А. Грипіч