465/1797/25
2/465/2201/25
У Х В А Л А

08.05.2025 м.Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Кушнір Б.Б., розглянувши матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування поширеної недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування поширеної недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.03.2025, головуючим суддею у справі визначено Кушнір Б.Б.

Ухвалою судді від 05.03.2025 позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачу протягом десяти днів з дня отримання ухвали, усунути вказані недоліки позовної заяви, попередивши, що у випадку невиконання даної ухвали заява буде вважатись неподаною та повернута позивачу.

20.03.2025 на адресу суду від позивача надійшло два примірники позовної заяви з додатками.

Ухвалою судді від 24.03.2025 у задоволені клопотання позивача про звільнення позивача від сплати судового збору відмовлено. Позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачу протягом десяти днів з дня отримання ухвали, усунути вказані недоліки позовної заяви, попередивши, що у випадку невиконання даної ухвали заява буде вважатись неподаною та повернута позивачу.

На виконання вимог ухвали від 24.03.2025 позивачем не надано належно чином оформленої позовної заяви, а також її копій для відповідача, яка буде містити дату та підпис позивача із значенням вищевказаних відомостей. Також позивачем не надано до позову для відповідача копію відео на диску та документу про сплату судового збору у розмірі 5 450,40 гривень.

Натоміть, 08.04.2025 позивач подав письмову заяву про відвід судді Кушнір Б.Б.

Ухвалою суду від 14.04.2025 відвід, заявлений позивачем ОСОБА_1 про відвід судді Кушнір Б.Б., визнано необґрунтованим. Заяву позивача ОСОБА_1 про відвід головуючого по справі судді Кушнір Б.Б., передано для вирішення судді, визначеному у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.04.2025 заяву позивача ОСОБА_1 про відвід головуючого по справі судді Кушнір Б.Б., передано судді Кузю В.Я.

Ухвалою суду від 28.04.2025 заяву позивача ОСОБА_1 про відвід судді Кушнір Богдани Богданівни від розгляду цивільної справи №465/1797/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування поширеної недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди залишено без розгляду.

Проте, позивач подав через канцелярію суду заяву від 29.04.2025, згідно якої просить відстрочити йому сплату судового збору за подання позовної заяви від 20.03.2025 до ухвалення судового рішення у справі.

Розглянувши заяву про відстрочення сплати судового збору, позовну заяву з додатками, приходжу до висновку, що зазначена заява задоволенню не підлягає з таких підстав.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Статтею п`ятою Закону України «Про судовий збір» передбачено пільги щодо сплати судового збору та визначено коло осіб, які звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Наведені в Законі України «Про судовий збір» випадки звільнення від сплати судового збору є вичерпними, і як вбачається з матеріалів позовної заяви, ця норма на позивача ОСОБА_1 не поширюється.

Відповідно до частин першої, третьої статті 136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Питання відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати врегульоване статтею 8 Закону України «Про судовий збір», норма якої є спеціальною.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 січня 2021 року в справі № 0940/2276/18 зробила правовий висновок про те, що з аналізу статті 8 Закону України «Про судовий збір» чітко вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію «суд, враховуючи майновий стан сторони, може…», тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, які не зазначені в статті 5, або у справах із предметом спору, не охопленим статтею 5, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієїз умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.

Отже, комплексний аналіз викладених законодавчих положень дає підстави для висновків, що звільнення від сплати судового збору (відстрочення, розстрочення його сплати або зменшення його розміру, звільнення) з підстав, передбачених статтею 8 Закону України «Про судовий збір», є прерогативою суду, який вирішує питання відкриття провадження (прийняття заяви, скарги тощо).

Зазначені норми є диспозитивними і встановлюють не обов`язок, а право суду на власний розсуд звільнити особу від сплати судового збору (відстрочити, розстрочити його сплату або зменшити його розмір).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07 серпня 2018 року в справі № 389/2858/16-а.

При вирішенні питання про відстрочення, розстрочення або звільнення від сплати судового збору майновий стан сторони (належні стороні майнові права та обов`язки) має визначатися судом у світлі конкретних обставин певної справи, включаючи спроможність заявника сплатити судовий збір та стадію, на якій перебуває розгляд справи на певний момент. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати судового збору.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з положеннями статті 12 ЦПК України, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті ним судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Відповідно до п. 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014№ 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» відповідно до статті 8 Закону № 3674-VI та статті 82 ЦПК єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (рішення ЄСПЛ у справах «Княт проти Польщі», «Єдамскі та Єдамска проти Польщі» від 26 липня 2005 року).

Положення Закону України «Про судовий збір» не містять визначеного (чіткого) переліку документів, які можна вважати такими, що підтверджують майновий стан особи. У кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі наданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням.

Згідно із частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом

Оскільки як до позовної заяви так і до заяви про відстрочення сплати судового збору не долучено документів на підтвердження того, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача за попередній календарний рік (за період з 01 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року), тому суд не має можливості в повній мірі оцінити майновий стан ОСОБА_1 .

Водночас позивачем не надано суду доказів на підтвердження реального майнового стану (наявність рухомого і нерухомого майна, довідки фіскальних органів про доходи, довідки про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка фіскального органу про перелік розрахункових та інших рахунків, тощо), який перешкоджає виконати вимоги законодавства щодо оплати поданої позовної заяви судовим збором.

Отже, позивачем до заявленої заяви про відстрочення сплати судового збору не долучено жодних доказів на підтвердження скрутного майнового стану позивача, що перешкоджає сплаті ним судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Разом з тим, позивачем не надано відомостей про об`єктивні перешкоди в оплаті судового збору, про час, необхідний для сплати судового збору.

Відтак, підстав для відстрочення сплати судового збору ОСОБА_1 суд не вбачає.

Суд також звертає увагу, що предметом спору в даній справі є визнання інформації недостовірною і стягнення моральної шкоди, в зв`язку з чим відсутні підстави для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору з підстав передбачених Законом України «Про судовий збір».

Слід зазначити, що відмова у задоволенні заяви про відстрочення сплати судового збору за подання позовної заяви не може вважатися обмеженням доступу до суду у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Більш того, статтею 129 Конституції України передбачено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

З огляду на зазначене, суддя відмовляє позивачу у задоволенні заяви про відстрочення сплати судового збору за подання позовної заяви.

Згідно з положеннями статті 120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

За змістом частини другої статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений, в тому числі і за ініціативою суду.

З огляду на викладене та з урахуванням недопущення порушення права позивача на вільний доступ до суду, необхідно продовжити процесуальний строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом встановлення додаткового строку для виконання вимог ухвали суду від 24.03.2025.

Додатково суд роз`яснює, що порядок сплати судового збору визначено Законом України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору суду необхідно надати документ, що підтверджує його сплату.

Проте позивача не позбавлений можливості повторно звернутися до суду із клопотанням про звільнення від сплати судового збору та надати належні докази про його майновий стан.

Керуючись ст.ст. 12, 120, 127, 133, 136, 175, 177, 260, 261, 353, 355 ЦПК України, -

постановив:

У задоволені заяви позивача про відстрочення сплати судового збору за подання позовної заяви відмовити.

Продовжити ОСОБА_3 строк для усунення недоліків позовної заяви на п`ять днів з моменту отримання копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали позовна заява вважатиметься неподаною та буде повернута позивачеві.

Копію ухвали надіслати позивачу для відома.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Кушнір Б.Б.