Справа № 703/6659/24
УХВАЛА

12 травня 2025 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі судді Биченка І.Я., вирішуючи клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи за позовом ОСОБА_2 до нього про стягнення аліментів на утримання дитини в порядку загального позовного провадження,

у с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернулась до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 з підстав відмови батька від добровільного утримання дитини.

Ухвалою від 25 грудня 2024 року суд відкрив провадження у справі та постановив розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

У відзиві ОСОБА_1 просив призначити справу до розгляду в загальному позовному провадженні. Відповідач також просив викликати та допитати як свідка ОСОБА_4 , яка може підтвердити, що дочка ОСОБА_3 перебуває і на його утриманні та половину часу проводить з ним.

Суд, вирішуючи заявлені клопотання, доходить наступних висновків.

Частиною 2 статті 19 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження, позовного провадження (загального або спрощеного) та окремого провадження.

Згідно з ч. 4 ст. 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ; справ, що виникають з трудових відносин; справ про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд; справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Частиною 6 статтею 19 ЦПК України встановлено, що малозначними справами зокрема, є справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).

Враховуючи наведені норми суд під час відкриття провадження у справі вирішив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч.4 ст.277 ЦПК України якщо відповідач у встановлений судом строк подасть заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд, залежно від обґрунтованості заперечень відповідача, постановляє ухвалу про залишення заяви відповідача без задоволення або розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

Заявляючи клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, ОСОБА_1 жодним чином не обґрунтував заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження. Відповідачем не зазначено підстав, які б перешкоджали розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, не доведено необхідність призначення справи в порядку загального позовного провадження, клопотання викладене одним реченням без зазначення жодної мотивації.

Відтак, суд не вбачає необхідності переходу до розгляду справи в порядку загального позовного провадження.

Щодо клопотання про виклик свідка, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 43 ЦПК України учасники справи, у тому числі, мають право подавати докази, заяви клопотання, надавати пояснення суду та інше.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Крім цього відповідно до ст. 77 ЦПК України належними доказами є докази, що містять інформацію щодо предмета доказування. При цьому суд не бере до уваги докази що не стосуються предмету доказування.

Відповідно до ст. 90 ЦПК України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини.

Судом встановлено, що у клопотанні про виклик та допит свідка відповідачем не обґрунтовано необхідність доказування своїх заперечень по даній справі саме шляхом допиту свідка.

Крім того, відповідно до ч.1, 2 ст.91 ЦПК України виклик свідка здійснюється за заявою учасника справи. У заяві про виклик свідка зазначаються його ім`я, місце проживання (перебування) або місце роботи, обставини, які він може підтвердити.

Тобто, процесуальними нормами встановлені чіткі вимоги до заяви про виклик свідків, які є обов`язковими для врахування сторонами.

Заява відповідача про виклик свідків не містить відомостей про місце проживання або роботи свідка, якого він просить викликати та допитати у судові засідання, що свідчить про невідповідність клопотання нормам ЦПК України та неможливість його виклику до суду.

На підставі наведеного, керуючись ст. 19, 259, 260, 277 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и в :

Залишити без задоволення клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Залишити без задоволення клопотання ОСОБА_1 про виклик свідка.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: І.Я. Биченко