Єдиний унікальний номер: 378/317/25
Провадження № 2/378/191/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2025 року Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Марущак Н. М.

за участю секретаря Замші В. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаним позовом звернулося АТ «Таскомбанк» до ОСОБА_1 , з посиланням на те, що між ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» було укладено 01 грудня 2021 року кредитний договір № 714574765, відповідно до якого сума кредиту, яка надається позичальнику 76890,80 грн. терміном на 36 місяців.

27.01.2023 між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та АТ «Таскомбанк» укладено Договір факторингу № НІ/22/8-Ф, у відповідності до умов якого «ФК «Центр фінансових рішень» передає (відступає) АТ «Таскомбанк» за плату належні йому права вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників, у тому числі і до ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором.

Відповідачка зобов`язання за вказаним кредитним договором не виконує, у зв`язку з чим станом на 20.02.2025 має заборгованість у сумі 77931,11 грн., з яких 46922,40 грн. по тілу кредиту, 5,09 грн. по річним процентам, 31003,62 грн. по щомісячних процентах.

Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за вищевказаним кредитним договором в сумі 77931,40 грн. та понесені судові витрати.

Ухвалою суду від 25 березня 2025 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а. с. 65).

Позивач АТ «Таскомбанк» в судове засідання свого представника не направив, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. в позовній заяві представник позивача просить розгляд справи провести у відсутність представника товариства (а. с. 4 зв., 77).

Відповідачка в судове засідання вдруге не прибула, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином шляхом направлення судової повісти, копії ухвали про відкриття та позовної заяви з додатками за зареєстрованим місцем проживання (а. с. 64, 67, 76), проте, вказані поштові відправлення повернулись вперше -з довідкою відділення ПАТ «Укрпошта» з відміткою щодо отримання поштового відправлення «адресат відсутній за вказаною адресою» (а. с. 71), вдруге вказане поштове відправлення згідно трекінгу з сайту ПАТ «Укрпошта» не вручене та повертається також з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а. с. 79 80). Тому суд вважає, що відповідачка відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України про розгляд справи повідомлена належним чином. Крім того, відповідачка про розгляд справи повідомлена шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті судової влади України (а. с. 73), відзив на позовну заяву не надала.

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини 8 ст. 178 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків ( ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України).

Судом встановлено, що 01.12.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № (а. с. 7 - 8), згідно якого кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі 76890,80 грн. безготівковим шляхом на будь-які цілі строком на 36 місяців, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (початковий процент в розмірі 7% від суми кредиту (3633,00 грн.), щомісячні проценти в розмірі 2,70% від суми кредиту, річні проценти - 0,01 % від суми боргу за договором) за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

Згідно з п. 1.3. Кредитного договору Позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах передбачених в даному договорі.

Згідно п. 1.4 Договору, підписавши цей договір позичальник доручає кредитодавцю виплатити за рахунок отриманого кредиту такі суми грошових коштів за наступними реквізитами: 36618,89 грн. на користь АТ "Таскомбанк" переказ до запитання ОСОБА_1 , 15281,11 грн. на користь ОСОБА_1 на поточний рахунок в ПАТ "Банк Кредит Дніпро", 1200,00 грн. - страховий платіж на користь ПАТ «Страхова компанія «ТАС», 17749,80 грн. - страховий платіж на користь ПАТ «Страхова компанія «ТАС», 650,00 грн. - оплата за пакет послуг "Охоронець Кредит Маркет 48" за рахунок кредиту КД № від 01/12/2021 на користь ТОВ «Май Сейфеті», 459,00 грн. оплата за електронний ключ доступу до додатку RADAR.screen на користь ТОВ "ЦФР", 1299 грн. оплата за електронний ключ доступу до додатку SUPPORT.UA.

Згідно з п. 3.3 Кредитного договору всі інші умови кредитного договору зазначені в Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР», які розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР» та з якими позичальник ознайомився до укладення цього договору та до яких позичальник приєднується підписавши цей договір.

Відповідно до п. 3.4. Кредитного договору цей Договір та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» - складають єдиний кредитний договір (а. c. 7 - 8).

01.12.2021 відповідачка - ОСОБА_1 , ознайомившись з умовами кредитування, підписала заяву-анкету на отримання послуг в ТОВ «ФК «ЦФР» та паспорт кредиту № 5747165, що підтверджується їх копіями (а. с. 9, 10).

Згідно п. 4 Паспорта кредиту кредит надається безготівковим шляхом, протягом 3 (трьох) банківських днів від дня укладення договору.

У разі прострочення виконання своїх кредитних зобов`язань, позичальник сплачує штраф у розмірі 1% від суми наданого кредиту за кожний факт невиконання прострочки відповідно до графіку платежів (п. 7 Паспорта кредиту).

Також, позичальник, своїм підписом підтвердила, що ознайомлена з інформацією. вказаною в ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 6, 9 Закону України «Про споживче кредитування», ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та іншою інформацією (п. 2.2 Договору).

Відповідно до приписів ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Передбачено ст. 628 ЦК України, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір).

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За ч 2. ст. 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором.

Відповідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Також, ч. 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

На підставі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Отже, встановлено, що вказаний кредитний договір між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 підписаний сторонами, є чинним, у встановленому законом порядку недійсним не визнавався, сторони визначили всі істотні умови договору, а тому, саме з 01.12.2021 між сторонами виникли договірні відносини щодо користування кредитними коштами.

Також, встановлено, що 27.01.2023 між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» було укладено договір факторингу № НІ/11/В-Ф (а. с. 26-31), відповідно до якого первісний кредитор ТОВ «ФК «ЦФР» передає новому кредитору АТ «ТАСКОМБАНК», а новий кредитор АТ «ТАСКОМБАНК» набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та в строки встановлені цим договором.

Факт передачі права вимоги АТ «ТАСКОМБАНК» до боржника - ОСОБА_2 за кредитним договором № від 01.12.2021, а також відповідний розмір зобов`язання, що існував на момент передачі підтверджується витягом з Реєстру прав вимоги від 27.01.2023 до договору факторингу НІ/11/В-Ф від 27.01.2023 (а. с. 20), випискою по особовому рахунку та розрахунком заборгованост (а.с. 42, 42 зв. - 59).

ОСОБА_1 у вказаному реєстрі зазначена під порядковим номером 1795 як боржник за даним кредитним договором, заборгованість за яким складає 50689,73 грн., з яких 49058,21 грн. по тілу кредиту, 0,32 грн. по річним процентам, 1631,20 грн. по щомісячних процентах.

На підтвердження виконання умов Договору факторингу позивачем надано Акт прийому-передачі документів до Договору факторингу № НІ/11/В-Ф від 27 січня 2023 року (а.с. 36.), який відповідно до п. 4.2.1. цього Договору укладається сторонами на підтвердження передачі фактору документів, що підтверджують права вимоги, протягом 180 календарних днів з моменту підписання Акту прийому-передачі Реєстру Прав Вимог, але в будь-якому разі не раніше дня сплати фактором клієнту суми фінансування.

Із визначеної Договором факторингу послідовності дій клієнта та фактора вбачається, що Акт прийому-передачі Реєстру Прав Вимог також є доказом переходу до АТ «ТАСКОМБАНК» права вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № від 01.12.2021 року, оскільки укладається у зв`язку з переходом прав вимоги від клієнта до фактора на умовах цього Договору, який підтверджує передачу фактору документів відповідно до умов цього договору та складається після повної сплати фактором клієнту суми фінансування при передачі документів.

Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_1 користувалась кредитними коштами та частково сплачувала заборгованість за кредитом, останній рази 02.02.2023, 07.02.2023 та 01.03.2023 на загальну суму 2079 грн. 40 коп., що підтверджується наданим позивачем розрахунком та виписками по особовому рахунку (а.с. 42, 42 зв. - 59).

Так, відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № від 01.12.2021 (а. с. 42) станом на 20.02.2025 заборгованість відповідачки - ОСОБА_1 становить 77931,11 грн., яка складається із: заборгованості по тілу кредиту (в т. ч. простроченої) - 46922,40 грн., заборгованості по річним процентам (в т. ч. простроченої) - 5,09 грн. та заборгованості по щомісячним процентам (в т.ч. простроченої) - 31003,62 грн.,

Водночас нарахування заборгованості по тілу кредиту та річних процентах, а також нарахування заборгованості по щомісячних процентах здійснено за період із 27.01.2023 по 20.02.2025, тобто після укладення договору факторингу № від 27.01.2023 між ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ «ТАСКОБАНК».

Наявність заборгованості підтверджується випискою по рахунку відповідачки (а. с. 42 зв. - 59).

ОСОБА_1 розмір наявної у неї заборгованості жодним чином не спростовувала, та не надала суду свої контррозрахунки. Окрім того, як зазначено вище, здійснювала часткове погашення заборгованості, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором.

З урахуванням вище викладеного, суд приходить до висновку про те, що наявні у справі докази в своїй сукупності підтверджують факт надання відповідачці ОСОБА_1 кредитних коштів, користування ними та не повернення відповідачкою наданих позивачем коштів.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредитору. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник у зобов`язанні не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1 ст. 519 ЦК України).

Таким чином, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. В справах про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора та чи існують ці права на момент переходу.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 752/8842/14-ц.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Таким чином, АТ «ТАСКОМБАНК» починаючи з 27.01.2023 набуло право грошової вимоги на підставі договору факторингу №НІ/11/В-Ф від 27.01.2023 до відповідача за кредитним договором № від 01.12.2021, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1

06.09.2024 АТ «ТАСКОМБАНК» направив відповідачці повідомлення-вимогу №187055/70 щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № від 01.12.2021 (а. с. 19).

Отже, встановлено, що відповідачка з умовами договору була ознайомлена, підписала договір № від 01.12.2021, однак умови договору порушила.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України невиконання зобов`язання є порушенням зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Згідно із частиною першою ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватися визначених у договорі строків (термінів), а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Таким чином, позивачем доведено факт укладення кредитного договору, факт отримання відповідачем грошових коштів та порушення нею зобов`язання щодо їх повернення, а заборгованість за кредитним договором, визначена в розмірі 77931,40 грн., є доведеною та обґрунтованою.

Відповідно до ч.1 ч. 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідачка відзив з відповідними доказами із запереченнями проти позову та в спростування доводів позивача до суду не подала.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам наданим позивачем в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

Згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача слід стягнути судові витрати в розмірі сплаченого судового збору - 2422,40 грн.

Керуючись ст. 11, 205, 207, 512 - 517, 526, 598, 599, 610, 612, 625-629, 634, 638, 639, 1048, 1049, 1050, 1055, 1056-1 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 76 - 81, 141, 223, 258, 259, 264 - 265, 268, 274-279, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» заборгованість за кредитним договором № від 01.12.2021 року, в сумі 77931 (сімдесят сім тисяч дев`ятсот тридцять одна) гривня 40 копійок та на відшкодування витрат по сплаті судового збору 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: Акціонерне товариство «Таскомбанк» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, ).

Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ).

Повне рішення складено 08.05.2025.

Суддя Н. М. Марущак