Провадження № 2/686/4807/25
УХВАЛА

(про залишення позовної заяви без руху)

09 травня 2025 р. м. Хмельницький

Суддя Хмельницького міськрайонного суду Продан Б.Г., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Держави Україна в особі ГУ ДКСУ в Хмельницькій області

про стягнення інфляційних втрат за прострочене зобов`язання в порядку ст. 625 ЦК України за листопад 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до Держави Україна в особі ГУ ДКСУ в Хмельницькій області про стягнення інфляційних втрат за прострочене зобов`язання в порядку ст. 625 ЦК України за листопад 2024 року.

Під час прийняття заяви, встановлено, що вона не відповідає вимогам ст.ст. 175-177 ЦПК України, а саме: позивачем не сплачено судовий збір та не зазначено належні підстави для звільнення від сплати судового збору, підтверджені належними та допустимими доказами.

Так, відповідно до вимог ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

В прохальній частині позову ОСОБА_1 посилається на п. 13 ст. 2 Закону України «Про судовий збір» як на підставу звільнення його від сплати судового збору, цитуючи п. 11 ч. 2 ст. 3 цього Закону, а саме зазначає, що судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду. Також зазначає, що згідно статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Також позивач просить звільнити його від сплати судового збору на підставі ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про судовий збір» з урахуванням відсутності у нього будь-яких доходів.

Так, згідно ч.ч. 1, 3 ст. 136 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до спати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Виходячи зі змісту ст.8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити, розстрочити, зменшити розмір судового збору або звільнити від сплати судового збору у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача фізичної особи за попередній календарний рік, позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Проте, вказаною нормою Закону передбачено право суду, а не обов`язок щодо відсторочення сплати судового збору, а відповідна заява сторони розглядається виходячи із визначених нею обставин, що унеможливлюють сплату судового збору на момент звернення до суду, та підтвердження цих обставин належними та достатніми доказами.

У п. 29 Постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року зазначено, що відповідно до статті 8 Закону № 3674-VI та статті 82 ЦПК єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Правова позиція щодо необхідності підтвердження незадовільного майнового стану була викладена в постанові Верховного Суду від 17 травня 2018 у справі №904/9117/17, в якій Верховний Суд вказав на те, що єдиною підставою для вчинення судом дій, зазначених у статті 8 Закону України «Про судовий збір», є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Вивчивши заявлене клопотання суд звертає увагу, що заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що його фінансове становище унеможливлює сплату судового збору.

Так, надані позивачем відомості з ДРФО про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 30.04.2025 за період з січня 2024 по липень 2024 року, не є належними та достатніми доказами, оскільки вони не підтверджують дійсне фінансове становище заявника, що унеможливлює сплату ним судового збору на момент звернення до суду, а тому суд оцінює їх критично.

Виходячи з вищенаведеного, у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення його від сплати судового збору слід відмовити.

Разом з тим, позивач не заявляє вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду, та про захист його прав як споживача, а заявляє вимоги про стягнення інфляційних втрат за прострочене зобов`язання у порядку статті 625 ЦК України. Тоді як вимоги про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за прострочене зобов`язання у порядку статті 625 ЦК України, є вимогами майнового характеру, а отже, судовий збір підлягає стягненню як за вимоги майнового характеру відповідно до Закону України «Про судовий збір».

Відповідно ст. 4 ч. 2 п. 1 пп. 1 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою стягується судовий збір у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З 1 січня 2025 встановлений прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розмірі 3 028,00 грн., згідно з абзацом 4 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік».

Оскільки позивачем визначено ціну позову в розмірі 63,99 грн., то ОСОБА_1 необхідно сплатити судовий збір у розмірі не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме: 1 211,20 грн. або зазначити обґрунтовані підстави для звільнення від сплати судового збору.

Оскільки подана заява не відповідає вимогам закону, суддя вважає, що її слід залишити без руху.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Держави Україна в особі ГУ ДКСУ в Хмельницькій області про стягнення інфляційних втрат за прострочене зобов`язання в порядку ст. 625 ЦК України за листопад 2024 року, залишити без руху і надати позивачу термін для виправлення недоліків, який не може перевищувати семи днів з дня вручення заявникові ухвали про залишення заяви без руху.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя