Справа № 462/1691/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2025 року м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючої судді: Палюх Н.М.

за участю секретаря судового засідання: Мельник А.-В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Львові у порядку окремого провадження цивільну справу за заявоюОСОБА_1 , заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин,

в с т а н о в и в :

Заявниця звернулася в суд із заявою, в якій просить встановити факт неправильності запису в актовому записі про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , №9654 від 05.12.1982, вчиненого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в частині запису місяця народження матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме червня замість вірного липня. В заяві покликається на те, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 у неї народився син ОСОБА_3 . У січні 2025 вона звернулася відділу державної реєстрації актів цивільного стану для отримання витягу з актового запису №9654 про народження ОСОБА_3 . Однак під час перевірки за даними державного реєстру актів цивільного стану було з`ясовано, що в актовому записі №9654 допущено помилку у графі «відомості про матір» вказано місяць народження червень, тоді як вона народилася у липні, що підтверджується її свідоцтвом про народження. З приводу внесення змін до актового запису про народження сина вона звернулась до відділу державної реєстрації актів цивільного стану, проте у внесенні змін до актового запису їй було відмовлено, оскільки це суперечить п.2.5 розділу ІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 14.01.2011 за №55/18793, адже заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається: - особою, щодо якої складено актовий запис; - одним з батьків, опікуна, піклувальника дитини; - опікуном недієздатної особи; - спадкоємцем померлого; - представником органу опіки та піклування під час здійснення повноважень з опіки та піклування стосовно особи, яка має право на подання такої заяви. Оскільки її син ОСОБА_3 є військовослужбовцем ЗСУ, який пропав безвісти під час виконання бойових завдань 13.08.2024 вирішити дане питання в позасудовому порядку неможливо. Просить заяву задовольнити.

Заявник та її представник в судове засідання не з`явилися, проте заявником подано заяву про розгляд заяву про встановлення факту без її участі.

Заінтересована особа ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Надіслала на адресу суду заяву, у якій зазначила, що вона є дружиною зниклого безвісти сина заявниці ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , який до 2019 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Щодо задоволення заяви ОСОБА_1 не заперечила, просила розглядати справу без її участі.

Представник заінтересованої особи Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, що не є перешкодою для розгляду заяви по суті на підставі наявних доказів.

Дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення частково.

Судом встановлено, що у відповідності до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 14 липня 1965 року, ОСОБА_1 народилась у с. Роздільне Городоцького району Львівської області ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 та картки платника податків ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 у ОСОБА_1 народився син ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 05.12.1982.

Згідно з будинковою книгою на кв. АДРЕСА_2 , у даній квартирі були зареєстровані та проживали ОСОБА_1 і ОСОБА_3 .

З довідки №730 від 23.04.2025, виданої ЛКП «Магістральне», вбачається, що колишній співвласник квартири ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав та був зареєстрований постійно за адресою: АДРЕСА_1 з 12.10.1999 та знятий з реєстрації 15.11.2019 на АДРЕСА_3 . Разом з ним була зареєстрована з 23.02.1989 по 18.11.2019 його мама ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Приймаючи вищевикладені обставини в цілому, судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1 , громадянка України, ІНФОРМАЦІЯ_2 , є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно із сповіщенням сім`ї №461 від 15.08.2024 ОСОБА_2 сповіщено про те, що її чоловік, солдат ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стрілець-помічник гранотометника 3 механізованого відділення 2 механізованого взводу 3 механізованої роти НОМЕР_4 механізованого батальйону в/ч НОМЕР_5 , зник безвісти 13.08.2024 в н.п. Торецьк Донецької області.

Однак, як вбачається із відповіді №П-16/33.20-23 від 22.02.2025 Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у місті Львові на заяву ОСОБА_1 від 21.02.2025 щодо внесення змін в актовий запис про народження ОСОБА_3 , а саме змінити дату народження матері з «червня» на «липень» повідомлено, що згідно здійсненої перевірки за даними державного реєстру актів цивільного стану громадян зареєстровано актовий запис про народження №9654 від 05.12.1982, складений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у місті Львові на гр. ОСОБА_3 . Дані паперового носія актового запису про народження відповідають даним, які містяться в Державному реєстрі. В графі «відомості про матір» зазначено дату народження «червень». Одночасно повідомлено, що відповідно п.2.5 розділу ІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 №96/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 14.01.2011 за №55/18793, адже заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається: - особою, щодо якої складено актовий запис; - одним з батьків, опікуна, піклувальника дитини; - опікуном недієздатної особи; - спадкоємцем померлого; - представником органу опіки та піклування під час здійснення повноважень з опіки та піклування стосовно особи, яка має право на подання такої заяви. Виходячи з наведеного та відповідно до законодавства рекомендовано для вирішення питання звернутися до суду.

Натомість, як встановлено судом у відповідності до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 14 липня 1965 року, засвідчено народження заявниці ОСОБА_1 за датою народження « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що свідчить про допущення неточності у внесених даних до актового запису про народження сина заявниці ОСОБА_3 в частині її дати народження.

Як вбачається, у всіх документах виданих на ім`я заявниці ОСОБА_1 , дата її народження вказана як « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (свідоцтво про народження, паспорт громадянина України, картка платника податків, будинкова книга, довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописки).

ОСОБА_1 звернулася до відділу державної реєстрації актів цивільного стану з метою виправити неточності у актовому запису про народження її сина в частині зазначення дати народження, як « ІНФОРМАЦІЯ_3 », замість « ІНФОРМАЦІЯ_5 ».

Однак, за наслідком звернення заявниця отримала письмову відповідь про відмову заявниці у внесенні змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Однією із закріплених у наведеній нормі гарантій справедливого судочинства є доступ до суду, що передбачає можливість безперешкодного звернення до суду за захистом своїх прав. Забезпечення такого права в національному законодавстві випливає із положень Конституції України.

Згідно з ч.1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31 березня 1995 року, викладених у п. 1 постанови №5, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до абз.2 п.3, п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» від 07.07.1995 року, суд розглядає заяви про встановлення неправильності запису в акті громадянського стану як у випадках не виправлення органами реєстрації актів громадянського стану помилок, допущених при складанні актового запису, так і при відмові зазначених органів внести в ці записи передбачені законодавством зміни (прізвища, імені, по батькові тощо) і доповнення (наприклад, про національність і громадянство батьків). Суд постановляє рішення про неправильність запису в акті громадського стану, саме в тій частині цього запису, в якій встановлено неправильність, а не запису всього акту громадянського стану.

Суд зазначає, що відносини, пов`язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, визначає засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану, врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Відповідно до ст.9 вказаного Закону, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.

Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану.

Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акту цивільного стану.

Правила проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджуються Міністерством юстиції України.

Згідно зі ст. 22 Закону, Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав.

За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому.

У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку мотивуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження рішення про відмову в адміністративному та/або в судовому порядку.

Відповідно до п.1.1. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх (оновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України №96/5 від 12 січня 2011 року (далі Правила), внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану міжрегіонального управління Міністерства юстиції України(далі-відділи державної реєстрації актів цивільного стану)у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

Згідно з п.2.13 Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Згідно з п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» №12 в порядку встановлення неправильності записів у актах громадянського стану до цих актів вносяться зміни щодо прізвища, імені, по батькові, коли були допущені помилки під час реєстрації акту або коли органами реєстрації актів громадянського стану відмовлено у зміні запису, який провадився відповідно до положень про порядок зміни записів актів громадянського стану (наприклад, при зміні прізвища, імені, по-батькові, місця і дати народження).

Рішення суду, яким встановлено неправильність запису в акті громадянського стану є підставою для виправлення такого запису органами реєстрації актів громадянського стану, у резолютивній частині рішення повинно бути зазначено, який запис є неправильним, яким органом реєстрації актів громадянського стану і щодо яких осіб він складений, номер і дата запису та які виправлення, зміни чи доповнення слід до них внести.

Відповідно до ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 20 березня 1952 року кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має і на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Роз`яснення цієї норми містяться в рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» (CASE OF RYSOVSKYY v. UKRAINE) зазначено, що ризик будь - якої помилки державного органу, повинен покладатись на саму державу та її органи.

Розглядаючи цю справу, Європейський суд зазначив, що принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість.

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об`ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Приймаючи вищевикладене в цілому, проаналізувавши фактичні обставини справи, за результатами дослідження наявних у справі документальних доказів, суд вважає обґрунтованими доводи заявниці та підтвердженим факт неправильності у актовому записі №9654 від 05.12.1982 року, складеному відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в частині дати народження останньої, яке зазначено « ІНФОРМАЦІЯ_5 », замість вірного « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

Судом встановлено, що встановлення неправильності у вищезазначеному актовому записі в частині зазначення дати народження заявниці, породжує для останньої юридичні наслідки, і заявниця у зв`язку з цим не має іншої можливості виправити допущену неточність та підтвердити свою дату народження і родинні зв`язки згідно з даними що містяться у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження її сина.

При викладених обставинах, суд вважає, що заява заявниці в даній частині вимоги є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Поряд з цим, щодо іншої частини вимоги заявниці про зобов`язання відповідний відділ державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису, суд вважає необґрунтованими враховуючи, що внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідним суб`єктом державної реєстрації за наслідком відповідного звернення у тому числі на підставі рішення суду, яким встановлені відповідні зміни, які зазначені в рішенні. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану, особа має право на оскарження відповідного рішення суб`єкта в адміністративному порядку.

На підставі та керуючись ст.ст. 4, 12, 76-81, 89, 263-265, 268, 273, 293, 315, 319 ЦПК України, суд-

у х в а л и в:

Заяву задовольнити частково.

Встановити факт неправильності запису в актовому записі про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , №9654 від 05.12.1982, вчиненого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в частині запису місяця народження матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме червня замість вірного липня.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 в частині вимог про зобов`язання вчинення певних дій відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 09 травня 2025 року.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_6 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 .

Заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), , адреса: м.Львів, вул. Івана Франка, 157.

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_7 , проживає за адресою: АДРЕСА_5 .

Суддя: