Номер провадження: 22-ц/813/2014/25
Справа № 519/477/24
Головуючий у першій інстанції Барановська З.І.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.05.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Назарової М.В. (суддя-доповідач), Карташова О.Ю., Коновалової В.А.,

учасники справи: позивач АТ «Перший Український Міжнародний Банк», відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Южного міського суду Одеської області від 08 липня 2024 року, ухвалене Южним міським судом Одеської області у складі: судді Барановської З.І. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом АТ «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У квітня 2024 року АТ «Перший Український Міжнародний Банк» звернулося до суду з вказаним позовом, який мотивувало тим, що 05 грудня 2018 року ОСОБА_1 уклав з позивачем кредитний договір № 801 та отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 20000 грн, який пізніше було збільшено до 49999,97 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом.

Відповідно до даного кредитного договору банк повністю та в строки виконав зобов`язання по даному договору перед відповідачем. Відповідач свої зобов`язання за умовами кредитного договору в повному обсязі не виконує. У зв`язку з зазначеними порушеннями станом на 01.02.2024 заборгованість перед позивачем за кредитним договором становить 83598,41 грн.

05.07.2024 відповідач надіслав відзив на позовну заяву, згідно якого позов визнав частково - в частині заборгованості за тілом кредиту, в частині стягнення заборгованості за відсотками позов не визнає, так як з 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, позивача було звільнено з роботи, у нього на утриманні знаходяться двоє неповнолітніх дітей та дружина, яка не працює, позивач винаймає житло, в зв`язку з чим не має можливості сплачувати щомісячні платежі.

Рішенням Южного міського суду Одеської області від 08 липня 2024 року позов АТ «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за кредитним договором 83598,41 грн, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 49999,97 грн, заборгованості за відсотками в розмірі 33598,44 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» судовий збір у розмірі 2422,4 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за основним боргом в розмірі 49999, 97, в іншій частині позовних вимог відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що погашення договору планувалося забезпечити за рахунок доходу від заробітної плати, однак після ведення воєнного стану втратив роботу та не мав можливості сплачувати щомісячні платежі.

Крім того вказує, що одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, проживають в орендованій квартирі та дружина не працює.

Посилаючись на ст. 617 ЦК України та умови кредитного договору, в якому передбачено, що сторона, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок форс-мажорних обставин, зазначає, що дія форс-мажорних обставин пов`язана з військовою агресією росії проти України, що засвідчується листом Торгово-промислової палати від 28.02.2022 № 2024/02.-7.1.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову в цій справі є вимога про стягнення заборгованості у розмірі 83598,41 грн, тобто ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому справа є малозначною в силу прямої вказівки в ЦПК України.

Оскільки справа є малозначною, то розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи відповідно до приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

Згідно частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку позивач).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 05.12.2018 ОСОБА_1 уклав з позивачем кредитний договір № 801, отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 20000 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом.

Кредитний ліміт на платіжну картку останній раз 16.03.2023 був збільшений до 49999,97 грн, що підтверджується довідкою про збільшення кредитного ліміту.

Відповідач свої зобов`язання за умовами кредитного договору в повному обсязі не виконував, у зв`язку з чим станом на 01.02.2024 заборгованість за кредитним договором становить 83598,41 грн, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 49999,97 грн, заборгованості за відсотками в розмірі 33598,44 грн.

У справі, що переглядається, вбачається, що за умовами заяви відповідач просив відкрити на його ім`я поточний рахунок № НОМЕР_1 у гривнях та надати Кредитну картку, Кредитний ліміт у сумі 20000 грн, розрахунковий день -30 число місяця. Строк дії кредитного ліміту, процентна ставка за користування кредитним лімітом та інші умови надання та обслуговування встановлюються відповідно до умов ДКБО в залежності від типу картки. Реальна річна ставка процентна ставка складає 47,88 %.

Підписанням цієї заяви відповідач підтвердив, що отримав примірник Заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування № 801 від 05.12.2028.

Згідно паспорту споживчого кредиту стандартна процентна ставка відсотків річних 47,88 %, тип процентної ставки фіксована, порядок зміни змінюваної процентної ставки не передбачено.

Договір у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним.

Факт отримання грошових коштів за договором скаржником не заперечувався як під час розгляду справи в суді першої інстанції, так і при зверненні з апеляційною скаргою.

Отже, відповідачем підписано заяву № 801 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та паспорт споживчого кредиту, які містять відомості про розмір кредитного ліміту, розмір встановлених процентів, строк кредитування, порядок погашення заборгованості, та свідчить, що сторонами погоджено істотні умови договору, зокрема розмір кредиту, розмір процентів за користування кредитом, порядок погашення заборгованості тощо.

Щодо доводів апеляційної скарги, що введення воєнного стану в Україні і відповідно до умов договору є форс-мажорною обставиною, що підтверджується листом ТПП України від 28.02.2022 року № 2024/02.0-7.1, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

У пункті 1 частини 1статті 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія.

Непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути, і ця подія завдала збитків.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо (частина 2 статті 141 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні»).

Відповідно до частини 1 статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Єдиним належним документом, який підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), є сертифікат, виданий у порядку та на підставі статті 14-1 Закону «Про торгово-промислові палати в Україні».

Лист ТПП України від 28 лютого 2022 року є загальним офіційним документом та не містить ідентифікуючих ознак конкретного Договору, виконання якого стало неможливим через наявність зазначених обставин. При цьому позивач не був позбавлений можливості звертатися до ТПП України та уповноважених нею регіональних ТПП за отриманням відповідного сертифіката про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), дотримуючись порядку, встановленого Регламентом ТПП України від 18 грудня 2014 року, саме за спірним зобов`язанням.

Ключовою ознакою форс-мажору є причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажорними обставинами та неможливістю виконати конкретне зобов`язання. Форс-мажор, або ж обставини непереборної сили, - це надзвичайні та невідворотні обставини, настання яких призвело до об`єктивної неможливості виконати зобов`язання. Водночас сама по собі, зокрема, збройна агресія проти України, девальвація гривні, воєнний стан, не може автоматично означати звільнення від виконання будь-ким в Україні будь-яких зобов`язань, незалежно від того, існує реальна можливість їх виконати чи ні. Воєнний стан, девальвація гривні, як обставини непереборної сили, звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із нею обставин компанія/фізична особа не може виконати ті чи інші зобов`язання.

Наявність сертифікату ТПП України про форс-мажор суд має оцінювати у сукупності з іншими доказами, тобто дані обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку. Водночас сторона, яка посилається на форс-мажор, з урахуванням умов Договору у даній справі, має довести причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажором та неможливістю виконати конкретне зобов`язання.

Вказані висновки викладені у постанові Верховного Суду від 15 червня 2023 року у справі № 910/8580/22.

Також, у постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 910/15264/21 викладено висновок, що саме ж повідомлення про форс-мажор має бути направлено іншій стороні якнайшвидше. Хоча й форс-мажорні обставини впливають, як правило, на одну сторону договору (виконавця), але вони мають негативні наслідки насамперед для іншої сторони договору, яка не отримує його належне виконання. Отже, своєчасне повідомлення іншої сторони про настання форс-мажорних обставин спрямоване на захист прав та інтересів іншої сторони договору, яка буде розуміти, що не отримає вчасно товар (роботи, послуги) та, можливо, зможе, зменшити негативні наслідки форс-мажору».

Як вбачається з матеріалів справи, сторонами погоджено умови у разі виникнення обставин непереборної сили (форс-мажор) (частина 7 договору).

Відповідно до пункту 7.1 Кредитного договору № 80 Банк і клієнт звільняються від майнової відповідальності за невиконання або невиконання зобов`язань за Договором, якщо воно викликано факторами непереборної сили (форм-мажорними обставинами), тобто надзвичайними і невідворотними обставинами, у тому числі стихійними явищами, воєнними діями, актами органів державної влади.

Згідно п. 7.4 Кредитного договору № № 80 звільнення зобов`язаної сторони від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання будь-якого її зобов`язання за Договором не веде до звільнення цієї сторони від виконання нею всіх інших її зобов`язань які Сторони не визнали такими , що неможливо виконати згідно Договору.

П. 7.5 визначено, що доказом настання форс-мажорних обставин та їх тривалості є письмові підтвердження Торгово-промислової палати України або іншого уповноваженого на те органу про початок форс-мажорних обставин.

Враховуючи наведені положення законодавства, умови кредитного договору, правові позиції Верховного Суду, викладені у справах № 904/3886/21 від 25.01.2022 року, № 910/9258/20 від 01.06.2021 року доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору; підтвердженням існування форс-мажорних обставин є відповідний сертифікат Торгово-промислової палати України чи уповноваженої нею регіональної торгово-промислової палати.

Доказів встановлення таких обставин по виниклим правовідносинам сторін по справі не надано.

Водночас суд апеляційної інстанції звертає увагу, що навіть за відсутності сертифіката ТПП, отриманого в передбаченому законом порядку, сторона не позбавлена можливість доводити наявність форс-мажорних обставин іншими доказами, якщо інше не встановлено законом чи договором, тобто відповідач не був позбавлений можливості іншими доказами довести наявність форс-мажорних обставин.

Отже, доводи скаржника, з урахуванням встановлених обставин та поданих сторонами доказів у цій частині, відхилені судом апеляційної інстанції.

Посилання скаржника, що має на утриманні двох малолітніх дітей, а також те, що проживають в орендованій квартирі, колегія суддів не бере до уваги, адже вони не спростовують порушення зобов`язання, що призвело до утворення заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача і не звільняє відповідача від виконання взятих на себе за кредитним договором зобов`язань.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування по доводам апеляційної скарги не має.

Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Южного міського суду Одеської області від 08 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Дата складення повного тексту постанови 06 травня 2025 року

Судді: М.В. Назарова

В.А. Коновалова

О.Ю. Карташов