Справа № 210/6325/24
Провадження № 2/177/106/25
Р І Ш Е Н Н Я

(заочне)

Іменем України

06 травня 2025 року Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Суботіної С. А.

за участі: секретаря Ференц Я. З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, у порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей виконавчого комітету Металургійної у місті ради, служба у справах дітей виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради, про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

До Криворізького районного суду Дніпропетровської області, за підсудністю надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав відносно їх неповнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову позивач зазначила, що вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , який розірвано 08.08.2018. Від шлюбу вони мають сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з нею. Після розірвання шлюбу позивач змінила прізвище на дошлюбне, - « ОСОБА_4 ».

Батько дитини не відвідує дитину, не бере участі в її вихованні, аліменти не сплачує, має значний борг по аліментах, веде аморальний спосіб життя, вживає алкоголь, життям дитини не цікавиться. У зв`язку з чим, позивач просила суд позбавити відповідача батьківських прав відносно сина, що відповідає інтересам дитини.

Позивач та її представник правом на участь у судовому засіданні не скористалися. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її та позивача відсутності. Наполягала на задоволенні позовних вимог із підстав, наведених у позові, проти ухвалення заочного рішення не заперечували.

Відповідач ОСОБА_2 про день, час та місце судового розгляду повідомлявся в установленому законом порядку, шляхом направлення повістки за зареєстрованим місцем проживання (а.с.3-36,68,78,98-99). Однак до суду повторно не з`явився, причини неявки не повідомив, заяв, клопотань із процесуальних питань, зокрема, про відкладення судового розгляду з поважних причин, не надав, відзиву не подано.

Третя особа: служба у справах дітей виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради, участі представника в судовому засіданні не забезпечила, надано заяву про розгляд справи за відсутності представника служби (а.с.64)

Третя особа: служба у справах дітей виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради, правом участі у судовому засіданні не скористалися, участі представника не забезпечено. Причини неявки в судове засідання не повідомлено, заяв про відкладення судового розгляду з поважних причин, не надано.

Оскільки відповідач будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з`явився, відзиву не надав, а позивач не висловив заперечень щодо заочного розгляду справи, суд керуючись ст. 280-282 ЦПК України, на місці ухвалив здійснювати заочний розгляд справи, за відсутності відповідача та представників третіх осіб, що не суперечить ст. 223 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи та надавши оцінку доказам у їх сукупності, виходячи з принципу забезпечення найкращих інтересів дитини, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони в період з 05.09.2015 по 08.08.2018, перебували в зареєстрованому шлюбі. Позивач, яка під час реєстрації шлюбу, змінила прізвище на « ОСОБА_5 », після його розірвання, змінила прізвище на дошлюбне « ОСОБА_4 » (а.с.12,21-22), (а.с. 8,9).

У шлюбі з ОСОБА_2 позивач ІНФОРМАЦІЯ_1 народила сина, ОСОБА_3 (а.с.13).

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.02.2020 (а.с.17-20), задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 та надано дозвіл на зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , без згоди батька, ОСОБА_2 та надано дозвіл на реєстрацію дитини без згоди батька за адресою: АДРЕСА_2 , разом із матір`ю, ОСОБА_1 .

За відомостями Реєстру Криворізької міської територіальної громади, за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Військових медиків, буд. 23, із 31.03.2021 зареєстровані: ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с.28). Зазначене домоволодіння відповідно до договору купівлі-продажу від 20.07.2019 на праві власності належить ОСОБА_1 (а.с.23-26).

Відповідно до характеристики від 03.10.2024 за підписом директора ПЗЗСО «Інтерклас Скул» Титаренко Анастасії, ОСОБА_3 є учнем 3 класу зазначеного учбового закладу. Зарекомендував себе як старанний, дисциплінований учень. Мати приділяє належну увагу вихованню сина. Батько не бере участі у навчальному процесі, контакту зі школою не підтримує, успішністю сина не цікавиться, із вчителем не спілкується, батьківські збори не відвідує. Дитину до школи проводжає мати, яка також з`являється на виклики до школи (а.с.14).

Актом обстеження умов проживання від 17.01.2025, складеного комісією служби у справах дітей виконкому Довгинцівської у місті ради, за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Військових медиків, буд. 23, встановлено, що дитина, ОСОБА_3 проживає в окремій кімнаті, у наявності навчальний куточок, шафа для одягу, спальне місце, ноутбук, телефон, розвиваючі ігри, книжки, іграшки, санітарно-гігієнічне приладдя, одяг та взуття відповідно до віку та сезону. Будинок облаштований необхідними меблями та побутовою технікою. Запас продуктів у достатній кількості. Умови проживання задовільні (а.с.65).

Як слідує з довідки лікаря ККП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 5» КМР», Амбулаторії № 7, ОСОБА_6 , за час консультацій та візитів до сімейного лікаря, ОСОБА_3 завжди супроводжувала мати (а.с.27).

Згідно з судовим наказом від 21.03.2018 (а.с.15-16), із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 (нині Шкафер), стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі від усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з 02.02.2018, до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до наданого суду розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, ОСОБА_2 станом на січень 2025 року має заборгованість зі сплати аліментів у загальному розмірі 118056,77 грн (а.с.77).

Як слідує зі змісту висновку виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради, як органу опіки та піклування, із урахуванням інтересів дитини, ОСОБА_2 доцільно позбавити батьківських прав відносно його неповнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1

Згідно зі ст. 51 Конституції України, ч. 2, ч. 3 ст. 5 СК України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Захист інтересів дитини знаходиться в одній площині поряд з такими фундаментальними правовими цінностями, як життя, здоров`я, свобода, безпека, справедливість. Захист інтересів дитини, її виховання обома батьками є запорукою становлення сильної держави, правового суспільства, оскільки зростаючи дитина перетворюється на правового партнера дорослих членів суспільства.

Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (ст. 7 Конвенції про права дитини).

Відповідно до п. п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

За приписами ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені ст. 150 СК України.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, що передбачено ч. 1 ст. 155 СК України.

Як визначено ч. ч. 9, 10 ст. 7 СК України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч. 1 ст. 164 СК України. Зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Тлумачення змісту п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України дає змогу зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення й розвитку; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до дитини та її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти тощо.

Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Правовий висновок про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків, викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 29.07.2021 у справі № 686/16892/20, від 03.08.2022 у справі № 306/7/20, від 06.09.2023 у справі № 545/560/21.

Повторна та тривала нездатність виконувати батьківські обов`язки, нехтування ними, призводить до того, що дитина залишається без батьківського піклування, контролю чи допомоги, необхідних для її фізичного чи психічного благополуччя, а умови та причини нездатності виконувати батьківські обов`язки чи їх нехтування неможливо усунути. На підтвердження цього заявником мають бути надані належні, достовірні та достатні докази.

Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідно зробити все можливе, щоб зберегти особисті стосунки та, якщо це доречно, відновити сімейні стосунки.

У рішенні від 16.07.2015 у справі «Мамчур проти України» Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні № 39948/06 від 18.12.2008 у справі «Савіни проти України» зазначив, що «… розірвання сімейних зв`язків між батьками та дитиною означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин, у зв`язку з чим рішення національних органів має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини. Вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання…».

У справі «Хант проти України» від 07.12.2006 Європейський суд з прав людини наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).

Як встановлено судом у цій конкретній справі, біологічний батько добровільно пішов з життя своєї дитини, не спілкується з дитиною, не виявляє інтересу до дитини та її внутрішнього світу, не сприяє створенню умов для отримання нею освіти. Така поведінка батька тримає з 2019 року, тобто, вже більше п`яти років, а отже, є винною та свідомою. Байдуже ставлення відповідача до сина є безпосереднім свідченням самоусунення від виконання ним батьківських обов`язків та відсутності інтересу до життя та майбутнього сина.

Суд уважає, що тривала розлука мала наслідком розрив психоемоційних зв`язків між батьком та сином.

Доказів, які б свідчили про чинення перешкод матір`ю дитини в спілкуванні та побаченні батька з сином, суду не надано.

Відповідач ОСОБА_2 на виклики до органу опіки та піклування, а також до суду для подання пояснень не з`явився, обставин, викладених у позовній заяві не спростував.

Вказані обставини дають підстави для висновку про наявність підстав, передбачених ст. 164 СК України, для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, із огляду на його свідоме ухилення від виконання батьківських обов`язків щодо виховання сина, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Застосування до відповідача крайніх заходів у виді позбавлення його батьківських прав, у даному випадку є доречними і достатніми з урахуванням обсягу наявних доказів, що узгоджується з правовими висновками Європейського суду з прав людини, викладеними в п.48 рішення від 18.12.2008 № 39948/06 у справі «Савіни проти України».

Поміж іншим, суд вважає за необхідне звернути увагу відповідача на передбачене ст. 169 СК України право на поновлення батьківських прав у судовому порядку після зміни його поведінки, як особи, позбавленої батьківських прав та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн (а.с.33).

Керуючись ст. ст. 10-13, 76-81, 89, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей виконавчого комітету Металургійної у місті ради, служба у справах дітей виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради, про позбавлення батьківських прав, задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Автономної Республіки Крим, м. Феодасія, смт Приморський, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ), у рахунок відшкодування судових витрат зі сплати судового збору 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 копійок

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його складання та підписання.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення та підписання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, тобто протягом тридцяти днів з дня його складання та підписання, шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення та підписання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення та подання апеляційної скарги на заочне рішення, може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених процесуальним законом строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення суду складено та підписано 09.05.2025

Суддя: