Житомирський апеляційний суд
Категорія 68 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Шевчук А.М., Борисюка Р.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) цивільну справу №295/11585/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 14 січня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Єригіної І.М. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом у якому просила стягнути із ОСОБА_2 на її користь додаткові витрати на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 75 944,22 грн. Позов обґрунтовано тим, що з 08.07.2010 року вона із відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 21.07.2016 року. В шлюбі у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. У дитини з народження діагностовано такі захворювання: глибока розумова відсталість з синдромом Пітта Хопкінса, виражений атонічно-атактичний синдром, виражена соціальна дезадаптація. Супутній діагноз: системний недорозвиток мовлення важкого ступеня, пролапс мітрального клапану І ст. з регургітацією на мітральному клапані І ст., функціонуюче овальне вікно, регургітація на трикуспідальному клапані, міопія високого ступеню правого ока, середнього ступеню лівого ока, періодична косоокість. Згідно з рішенням ЛКК у зв`язку з вираженою втратою життєдіяльності, здоров`я та надзвичайною залежністю від постійного стороннього догляду, фактичною нездатністю до самообслуговування на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21.11.2013 року №917 підлягає встановленню категорія «Дитина-інвалід підгрупи А» терміном до 18 років. Позивач зазначає, що лікування при такому діагнозі потребує значних коштів, натомість батько ОСОБА_2 не бере жодної участі у вихованні дитини. Так, з метою лікування і розвитку здібностей сина позивач змушена була виїхати до Республіки Литва, з 14.03.2022 року дитина відвідує Клайпедську спеціальну школу-багатофункціональний центр «Світлячок». З 01.01.2023 року по 24.11.2023 року за щоденні соціальні послуги, які надаються в установі, сплачено 1963,09 евро. Також син відвідує Клайпедський центр соціальних послуг «Дане», де йому з умовою індивідуального підходу надають послуги (заняття), направлені на розвиток дитини, за які було сплачено в період з січня по жовтень 2023 року 640,84 евро. Також з метою лікування та з метою забезпечення свого сина, вона понесла додаткові витрати на ліки та інше на суму 23345,55 гривень. Разом сума витрат на дитину складає 151888,43 гривень. З огляду на викладене, просила стягнути з відповідача понесених нею додаткових витрат на утримання малолітньої дитини.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 14 січня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у розмірі 75944,22 грн. додаткових витрат на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції представник ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що згідно довідки, виданої Клайпедською соціальною школою багатофункціональний центр «Світлячок» від 24.11.2023 вбачається, що дитина дійсно відвідує вказану установу, проте його відвідування не пов`язане з лікуванням сина чи розвитком здібностей, а сума коштів була сплачена за щоденні послуги соціального догляду. Тобто, позивачка подорожуючи по світу, залишає спільного сина сторін в інтернатно-готельному комплексі, де за ним доглядають, замість того, що зайнятися його лікування чи розвитком.. Також згідно довідки, виданої Клайпедським центром соціальних послуг «Дане» взагалі не зрозуміло, які послуги отримує там дитина сторін. Крім того, до позову долучено велику кількість квитанцій (чеків) про купівлю товарів, ліків, косметичних препаратів та інших засобів гігієни. Однак, ким та кому були призначені вказані ліки не зрозуміло, адже із чеків, наданих позивачкою вбачається, що нею здійснювались купівля панчіх для жінок, кремів для губ, засобів інтимної гігієни, підгузків для дорослих, ліки для лікування варикозу, печії і так далі, тобто відсутні докази, що це все купалося для сина. Вказує, що позивач купуючи різні речі та послуги для дитини , остання не узгодила питання доцільності придбання речей та їх вартості із відповідачем. Також надані позивачем докази, а саме товарні чеки, квитанції про придбання товарів не можуть бути використані судом як доказ, оскільки у вказаних товарних чеках та квитанціях не зазначено хто саме є покупцем товару та відсутні рекомендації лікаря про необхідність у їх призначенні.

14 квітня 2025 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_4 надіслала відзив на апеляційну скаргу у якому просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_2 без задоволення, рішення Богунського районного суду м. Житомира від 14.01.2025 без змін. У відзиві зазначає, що син сторін потребує постійної сторонньої допомоги, фактично не здатний до самообслуговування. Батько дитини взагалі не цікавиться його життям та здоров`ям та не надає матеріальної допомоги на забезпечення додаткових витрат на дитину. ОСОБА_5 відвідує Клайпедську спеціальну школу багатофункціональний центр «Світлячок» де йому щоденно надають соціальні послуги, а також Клайпедський центр соціальних послуг «Дане», де сину надають соціальні послуги та проводять з ним заняття направлені на розвиток. Зазначає, що батько дитини немає вад здоров`я, немає на утриманні інших дітей, непрацездатних батьків чи родичів. При цьому матеріальний стан відповідача покращився, він є власником декількох будинків у с. Тетерівка Житомирського району Житомирської області та є власником земельної ділянки.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 21.07.2016 розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстровано відділом ДРАЦС Житомирського міського управління юстиції від 08.07.2010 року, актовий запис №763. Неповнолітню дитину: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишено на подальше проживання при матері.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно із вимогами частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Пленум Верховного Суду України у постанові від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у пункті 18 звернув увагу судів на те, що до передбаченої статті 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Тлумачення відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.

Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

При цьому, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Також, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав.

Аналогічний висновок міститься в постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 183/1679/17 (провадження № 61-21662св18), від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц (провадження № 61-47858св18), від 01 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18 (провадження № 61-20458св19).

Із виписки медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого та медичного висновку №197 на дитину (підлітка) інваліда з дитинства у віці до 18 років від 08.10.2019 року слідує, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поставлений діагноз: глибока розумова відсталість у дитини з синдромом Пітта Хопкінса, виражений атонічно-атактичний синдром, виражена соціальна дезадаптація. Супутній діагноз: системний недорозвиток мовлення важкого ступеня, пролапс мітрального клапану І ст. з регургітацією на мітральному клапані І ст., функціонуюче овальне вікно, регургітація на трикуспідальному клапані, міопія високого ступеню правого ока, середнього ступеню лівого ока, періодична косоокість. Рішення ЛКК: у зв`язку з вираженою втратою життєдіяльності, здоров`я та надзвичайною залежністю від постійного стороннього догляду, фактичною нездатністю до самообслуговування на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21.11.2013 року №917 підлягає встановленню категорії «Дитина-інвалід підгрупи А» терміном до 18 років. Лікувальні і трудові рекомендації: реабілітація в центрі соціальної реабілітації для дітей-інвалідів; заняття з логопедом, психологом, дефектологом, корекційним педагогом; вітамінотерапія; раціональне харчування, дотримання режиму дня та відпочинку.

Згідно копії довідки Клайпедського центру соціальних послуг «Дане» від 24.11.2023 відповідно до рішення Департаменту соціальної підтримки Адміністрації муніципалітету міста Клайпеда від 14.06.2022 року «Оцінка дитини з інвалідністю, яка перебуває під опікою», ОСОБА_6 , з 17.06.2022 року Центр соціальних послуг «Дане» надає тимчасові послуги в установі та за період з січня 2023 року по жовтень 2023 року сплачено за послуги 640,84 євро.

ОСОБА_5 з 14.03.2022 року відвідує Клайпедську спеціальну школу-багатофункціональний центр «Світлячок», з 01.01.2023 по 24.11.2023 за щоденні соціальні послуги, які надаються в установі, сплачено 1963,09 євро, згідно довідки №П (01-10) 23-29 від 24.11.2023 року.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що заявлені ОСОБА_1 до стягнення додаткові витрати на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме за перебування ОСОБА_3 у Клайпедському центрі соціальних послуг «Дане», де йому надаються тимчасові послуги, як дитині з інвалідністю, а також, відвідування ним спеціальної школи-багатофункціональний центр міста Клайпеда «Світлячок», викликані особливими обставинами, які зумовлені хворобою дитини.

Доводи, викладені відповідачем у апеляційній скарзі щодо оскарження судового рішення в цій частині, по своїй суті є ідентичними доводам, висловленим останнім у суді першої інстанції, та яким судом першої інстанції вже була надана належна оцінка.

Разом з тим, стягуючи з ОСОБА_2 вартості ліків та вартості інших потреб, суд першої інстанції не врахував наступне.

Із квитанцій, наявних в матеріалах справи, вбачається, що ОСОБА_3 придбавала різного роду ліки, засоби гігієни, іграшки та одяг, із деяких квитанцій не можливо встановити, який вид товару, ліків було придбано. Загальна сума таких витрат складає 23345,55 грн.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами; витрати на розвиток здібностей дитини до музики - оплата навчання у музичній школі, придбання необхідного музичного інструмента, тощо). Тобто, заявляючи разові витрати необхідно надати докази усієї суми витрат, та просити стягнути половину.

Надані ОСОБА_1 квитанції про придбання різного роду ліків не підтверджено призначенням лікаря, тому в цій частині не доведено належними доказами, що саме придбані ліки необхідні на лікування дитини сторін - ОСОБА_3 .

Крім того, придбання одягу, іграшок та засобів гігієни, згідно квитанцій, наданих позивачем, не належить до додаткових витрат, зумовлених особливими обставинами. Ці витрати поглинаються аліментними виплатами того з батьків, хто не проживає з дитиною.

Подібний висновок вкладений в постанові Верховного Суду від 31 січня 2020 року у справі № 484/2230/17.

З огляду на наведене, рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_2 додаткових витрат підлягає зміні, із зменшенням таких витрат з 75944,22 грн до 64271,44 грн (23345,55 грн. : 2 =11672,78 грн; 75944,22 грн -11672, 78 грн).

Відповідно до статті 141 ЦПК України та з урахуванням звільнення позивачки від сплати судового збору, згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а також наслідків розгляду справи апеляційним судом часткове задоволення позову (84,6%), з відповідача на користь держави необхідно стягнути 1024,67 грн судового збору за розгляд справи судом першої інстанції та компенсувати ОСОБА_2 за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України 284,85 грн судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції, із розрахунку: сплачено ОСОБА_2 за подання апеляційної скарги 1849,71 грн, апеляційну скаргу задоволено на 15,4 % = 1849,71 грн х15,4%:100%= 284,85 грн.

Оскільки колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для проведення взаємного зарахування понесених витрат, то з ОСОБА_2 на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 739,82 грн (1024,67 грн.- 284,85 грн.)

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 14 січня 2025 року змінити, зменшивши розмір додаткових витрат стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 75944,22 грн до 64271,44 грн.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 14 січня 2025 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь держави 1211,20 грн судового збору скасувати.

Стягнути ОСОБА_2 на користь держави 739,82 грн судового збору за розгляд справи судом першої та апеляційної інстанцій.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді