Провадження № 2-о/161/138/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 травня 2025 року Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді - Олексюка А.В.,

з участю секретаря судових засідань Новак Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за заявою за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Городищенська сільська рада Луцького району Волинської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:

10.12.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною заявою на обґрунтування якої зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер - ОСОБА_4 .На підставі ст. 1220 ЦК України по смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на належне йому майно.

Від імені ОСОБА_4 було посвідчено заповіт за PN? 40 від 31.08.2016 року секретарем Жабченської сільської ради Щур Ольгою Михайлівною.

Зі змісту заповіту від 31 серпня 2016 року вбачається, що спадкоємцем всього майна спадкодавця за заповітом є ОСОБА_1 .

Однак, через розбіжності у написанні прізвища, ім?я, по батькові спадкодавця, ОСОБА_4 - оформлення спадщини після смерті ОСОБА_4 призвело до ряду труднощів.

В заповіті за N? 40 від 31.08.2016 року посвідченим секретарем Жабченської сільської ради Щур Ольгою Михайлівною прізвище, ім?я, по батькові та рік народження і адреса проживання ОСОБА_4 вказано, як « ОСОБА_4 , народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Жабче Горохівського району, проживаю в АДРЕСА_1 », тоді як в свідоцтві про смерть серії НОМЕР_1 та інших документах ОСОБА_4 записаний як « ОСОБА_4 , народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Жабче Горохівського району, проживає в АДРЕСА_1 ». Вказані помилки позбавляють спадкоємця в подальшому оформити право власності на спадкове майно.

Вказує, що звернутися до правонаступника Жабченської сільської ради Горохівського району Волинської області з метою внесення змін до Спадкового реєстру, він, як заявник, не має можливості, оскільки лише особа, яка склала заповіт може його змінити, а заповідач помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . За життя ОСОБА_4 він не звертав увагу на вказаний заповіт, що у ньому є розбіжність, а тому й не звернувся раніше (за життя спадкодавця) для внесення змін до нього.

Невірне зазначення по батькові спадкодавця у Спадкову реєстрі про реєстрацію заповіту порушує права заявника, оскільки прямо впливає на виникнення, зміну та припинення особистих майнових прав.

Таким чином, з метою оформлення прав на спадкове майно просить встановити факт належності ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Жабче Горохівського району, проживав в АДРЕСА_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , заповіту зареєстрованого в Спадковому реєстрі за р. № 40 від 31.08.2016 року, посвідченого секретарем Жабченської сільської ради Щур Ольгою Михайлівною та складеного на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області суду від 12.12.2024 відкрито окреме провадження у справі.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області суду від 13.03.2025 залучено до участі у справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в якості заінтересованих осіб.

Представник заявника адвокат Бохонкович В.Є. подав заяву, відповідно до змісту якої він просив розгляд справи здійснювати у його відсутності, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі та просив їх задовольнити. Судові витрати просив залишити за заявником.

Від представника Городищенської сільської ради до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника заінтересованої особи, позовні вимоги визнають, не заперечують проти їх задоволення.

Від представника заінтересованих осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_3 адвоката Кобилинського А.О. надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер - ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть останнього (серія НОМЕР_3 ), про що 24 травня 2024 року було зроблено відповідний актовий запис за №58 (а.с.7).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на належне йому майно, яке включає:

1. Житловий будинок з надвірними будівлями та побутовими спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Дані обставини підтверджуються витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.07.2020 року.

2. Земельну ділянку загальною площею 0,25 га, кадастровий номер :05:001:0026, призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), відповідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13.11.2020 року.

3. Земельну ділянку загальною площею 0,60 га, кадастровий номер :05:001:0025, призначену для ведення особистого селянського господарства, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВЛ №056690, відповідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13.11.2020 року (а.с.9-11).

Відповідно до копії спадкової справи №197/2024 заведеної після смерті ОСОБА_4 з Луцької районної державної нотаріальної контори Волинської області, 05.07.2024 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які є сестрами померлого ОСОБА_4 подали заяви про прийняття спадщини. 06.08.2024 до Луцької районної державної нотаріальної контори Волинської області із заявою про прийняття спадщини за заповітом звернувся ОСОБА_1 (а.с.68-77).

Від імені ОСОБА_4 було посвідчено заповіт за № 40 від 31.08.2016 року секретарем Жабченської сільської ради Щур Ольгою Михайлівною.

В особистому розпорядженні на випадок своєї смерті ОСОБА_4 зазначив: «...Все моє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, на що я за Законом матиму право і що буде належати мені на момент смерті, заповідаю ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В заповіті за № 40 від 31.08.2016 року посвідченим секретарем Жабченської сільської ради Щур Ольгою Михайлівною прізвище, ім?я, по батькові та рік народження і адреса проживання ОСОБА_4 вказано, як « ОСОБА_4 , народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Жабче Горохівського району, проживаю в АДРЕСА_1 », тоді як в свідоцтві про смерть серії НОМЕР_1 та інших документах ОСОБА_4 записаний як « ОСОБА_4 , народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Жабче Горохівського району, проживає в селі Сергіївка вулиця Лісова буд. 20 Горохівського району» (а.с.8).

Вказані помилки в заповіті позбавляють спадкоємця оформити право власності на спадкове майно.

Постановою державного нотаріуса Луцької районної державної нотаріальної контори у Волинській області Бегези О.П. було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та було роз?яснено право на звернення до суду із вказаним питанням (а.с.17).

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Пленум Верховного Суду України у п. 12 постанови «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року роз`яснив, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Аналіз даних норм дає підстави для висновку, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, що засвідчує факт, що має юридичне значення; 4) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Згідно з пунктом 6 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

За положеннями ст. ст. 1233, 1234 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

У відповідності до ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Частиною 1 ст.1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, які визначені в заповіті. Відповідно до частин 1, 2, 3 ст.1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.

За положеннями ст.1251 ЦК України якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Відповідності до п.1 ч.2 ст.37 Закону України "Про нотаріат" у населених пунктах, де немає нотаріусів, посадові особи виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів, окрім дій, передбачених у частині першій цієї статті, вчиняють також такі нотаріальні дії: посвідчують заповіти.

За положеннями п. 33 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 25 серпня 1994 р. №22/5 (в редакції наказу Міністерства юстиції №33/5 від 07.04.2005, яка була чинною на час посвідчення заповіту), посадова особа виконавчого комітету посвідчує заповіти дієздатних громадян, складені відповідно до вимог статей 541, 543 Цивільного кодексу і особисто подані ними посадовій особі виконавчого комітету. Посвідчення заповітів через представників, а також заповіту від імені кількох осіб не допускається. Заповіт має бути складений у письмовій формі, із зазначенням місця і часу складення заповіту, дати та місця народження заповідача та підписаний особисто заповідачем.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 24.03.2021 року справа №692/1164/18 провадження №61-14767св20, розбіжності щодо прізвища, імені та батькові спадкодавця в свідоцтві про смерть та в заповіті на переконання суду, не можуть бути підставою для відмови у задоволенні заяви. Хоча заповіт містить технічні помилки, але вказаним правочином було оформлено дійсне волевиявлення спадкодавця на розпорядження належним йому майном на випадок його смерті у присутності уповноваженої на вчинення відповідних нотаріальних дій особи, яка засвідчила заповіт, та при посвідченні заповіту були дотримані вимоги щодо його форми - заповіт складено у письмовій формі із зазначенням місця і часу його складання, секретар сільської ради встановила особу заповідача, перевірила його дієздатність, роз`яснила заповідачу зміст статей1241,1307ЦК України та посвідчила особистий підпис на заповіті. При складанні та посвідченні заповіту дотримано таємницю заповіту відповідно до статті 1255 ЦК України. Наявність технічних помилок не спростовує волевиявлення заповідача та не свідчать про порушення вимог щодо форми і порядку посвідчення заповіту.

Окрім того, наявність формальних помилок при складанні заповіту не свідчить про нікчемність заповіту та не спростовує презумпцію правомірності правочину, якщо заповідач не був визнаний судом недієздатним чи обмежено дієздатним, мав право на складання заповіту, заповіт відповідав волі заповідача, власноруч підписаний заповідачем, має письмову форму, посвідчений та зареєстрований у встановленому законом порядку (постанова Верховного Суду від 23 жовтня 2018 року у справі № 522/904/16-ц та від 3 липня 2019 р. у справі № 725/2412/15-ц).

Згідно довідок з Городищенської сільської ради Луцького району померлий ОСОБА_4 дійсно був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_4 та ОСОБА_4 одна і та ж особа (а.с.12, 14).

Житловий будинок, який належить ОСОБА_4 , розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.13).

Згідно паспорта померлого серії НОМЕР_4 ОСОБА_4 записаний як « ОСОБА_4 , народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Жабче Горохівського району, зареєстрований в АДРЕСА_1 » (а.с.15).

Отже, вказане дає можливість дійти висновку, що вказані розбіжності в заповіті зумовлені допущеними орфографічними помилками, що в сукупності з іншими доказами дозволяє встановити факт належності заповіту від імені ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Жабче Горохівського району, проживав в АДРЕСА_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в Спадковому реєстрі за р. № 40 від 31.08.2016 року, посвідченого секретарем Жабченської сільської ради Щур Ольгою Михайлівною та складеного на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Положеннями ст.ст. 80, 81 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява є підставною та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 27, 77-81, 247, 263-265, 315-319 ЦПК України, суд, -

У Х В АЛ И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Городищенська сільська рада Луцького району Волинської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Жабче Горохівського району, проживав в АДРЕСА_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , заповіту зареєстрованого в Спадковому реєстрі за р. № 40 від 31.08.2016 року, посвідченого секретарем Жабченської сільської ради Щур Ольгою Михайлівною та складеного на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області А.В. Олексюк