Справа № 486/2004/24
Провадження № 2/486/359/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

22 травня 2025 року м. Південноукраїнськ

Південноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючої судді Далматовій Г.А.,

при секретарі Маляновій А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Виконавчий комітет Південноукраїнської міської ради Вознесенського району Миколаївської області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

учасники справи: позивач ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Виконавчий комітет Південноукраїнської міської ради Вознесенського району Миколаївської області, представник третьої особи Нестеренко І.В.,

В С Т А Н О В И В:

03 грудня 2024 року ОСОБА_1 звернулась з позовною заявою до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є співвласником трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 67,7 кв.м, зокрема їй на праві спільної часткової власності належить 6/12 частки даної квартири, її синам - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належать на праві спільної часткової власності по 1/4 частці даної квартири. У вказаній квартирі зареєстрована вона, її сини та колишній чоловік ОСОБА_2 , який не проживає в квартирі з 04 серпня 2024 року, його місце проживання їй невідоме, останній з ними зв`язок не підтримує. Шлюб між ними розірвано на підставі рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 22 серпня 2024 року, справа №486/1209/24.

Оскільки на даний час місцезнаходження співвласника майна - ОСОБА_4 їй не відомо, останній з 2017 року за місцем реєстрації не проживає, та ні з нею, ні зі своїм братом не спілкується, вона не має можливості зняти відповідача з реєстрації через Центр надання адміністративних послуг міста Южноукраїнськ виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області.

Відповідач не проживає в даній квартирі, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має і взагалі квартирою він не цікавиться. Вказане створює їй, як співвласнику, перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження її майном.

Ухвалою суду від 11 грудня 2024 року було залучено до участі у розгляді справи третю особу Виконавчий комітет Південноукраїнської міської ради Вознесенського району Миколаївської області.

В судовому засіданні позивач позовну заяву підтримала та пояснила, що з відповідачем на теперішній час шлюб розірвано та останній 04 серпня 2024 року поїхав проживати до себе на Батьківщину в Російську Федерацію. Де саме він знаходиться на теперішній час, їй не відомо.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Від представника третьої особи Виконавчого комітету Південноукраїнської міської ради Вознесенського району Миколаївської області на адресу суду надійшла заява з проханням розглядати справу без участі представника. Проти задоволення позовної заяви не заперечує.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, проти задоволення позову не заперечує.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

За таких обставин відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення, про що постановлена відповідна ухвала.

Дослідивши докази в сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно копій свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації житла ВО «ЮУ АЕС» 31 березня 1994 року, свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 05 липня 2006 року Южноукраїнською державною нотаріальною конторою, договору міни, посвідченого 19 серпня 2006 року приватним нотаріусом Южноукраїнського міського нотаріального округу Миколаївської області Рихальською О.В., а також Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_1 належить 6/12 часткок квартири АДРЕСА_2 /а.с. 11, 12, 13-14, 15, 16-18/. По 1/4 частці зазначеної квартири належить ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Відповідно до довідки (виписки з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію) від 02 травня 2025 року /а.с. 107/ та відповіді ЦНАП на запит суду від 06 грудня 2024 року /а.с. 29/ в квартирі АДРЕСА_1 , крім ОСОБА_1 (квартиронаймач), ОСОБА_4 (син) та ОСОБА_3 (син), зареєстрований ОСОБА_2 (чоловік). Статус квартири - приватизована.

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 22 серпня 2024 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано /а.с. 10/.

Згідно акту про непроживання від 26 листопада 2024 року ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1 , зі слів сусідів, не проживає з 04 серпня 2024 року /а.с. 19/.

До позовної заяви додано копію квитка на літак - направлення «Кишинів-Новосибірськ» від 04 серпня 2024 року на ім`я ОСОБА_5 /а.с. 21/.

Розпорядженням міського голови від 18 січня 2016 року №19-р «Про перейменування вулиць та проспектів у місті Южноукраїнську» пр. Комуністичний перейменовано в пр. Соборності.

Постановою Верховної Ради України №4007-ІХ від 09 жовтня 2024 року перейменовано місто Южноукраїнськ Вознесенського району Миколаївської області на місто Південноукраїнськ.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що вона проживає у сусідній квартирі АДРЕСА_3 із сторонами в одному тамбурі. Відповідач ОСОБА_5 близько трьох років проживав у квартирі АДРЕСА_1 . Раніше бачила відповідача часто. А приблизно з осені 2024 року вже не бачила.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою сторін та проживає у квартирі АДРЕСА_4 на одній сходинковій клітині. З осені 2024 року чоловік ОСОБА_1 не проживає разом з нею в квартирі АДРЕСА_1 . Спочатку вона перестала бачити відповідача, а пізніше дізналась, що він не проживає в зазначеній квартирі.

Статтею 47 Конституції України встановлено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 серпня 2019 року у справі №569/4373/16-ц (провадження №14-298цс19) зауважила, що при вирішенні справи про виселення особи чи визнання її такою, що втратила право користування, що по суті буде мати наслідком виселення, виходячи із принципу верховенства права, суд повинен у кожній конкретній справі провести оцінку на предмет того, чи є втручання у право особи на повагу до його житла не лише законним, але й необхідним, відповідає нагальній необхідності та є співрозмірним із переслідуваною законною метою.

Відповідно до частини четвертої статті 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

В силу ст. 319 ЦК України власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника втрачає право користування жилим приміщенням, в разі відсутності члена сім`ї без поважної причини понад один рік.

Згідно із ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз`яснив судам, що у справах цієї категорії необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності, зокрема, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї, суд може продовжити пропущений строк.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 182/6536/13-ц у спорі про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, початок відліку часу відсутності її у цьому житлі визначається від дня, коли вона залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності

Судом було встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не проживає у квартирі АДРЕСА_1 з 04 серпня 2024 року та саме з цієї дати починається відлік часу відсутності відповідача у зазначеному житлі.

Разом з тим, відповідач звернулась до суду із позовною заявою 03 грудня 2024 року, тобто до закінчення однорічного строку відсутності ОСОБА_2 , як колишнього члена сім`ї власника житла, без поважної причини, за місцем реєстрації у вищезазначеній квартирі.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (стаття 80 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що позивач передчасно звернулась до суду з позовною заявою про визнання ОСОБА_2 , таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 , а тому підстави для задоволення позову відсутні.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позову, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст.ст.12,81,141, 263, 264, 265, 282 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_1 відмовити у задоволенні позовної заяви до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Виконавчий комітет Південноукраїнської міської ради Вознесенського району Миколаївської області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Повне ім`я позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Повне ім`я відповідача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повне ім`я третьої особи: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Повне ім`я третьої особи: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 .

Повне найменування третьої особи: Виконавчий комітет Південноукраїнської міської ради Миколаївської області, вул. Європейська, б.48, м. Південноукраїнськ, Вознесенського району, Миколаївської області, 55002, .

Суддя Південноукраїнського

міського суду Г. А. Далматова