ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3820/25 Справа № 212/6524/23 Суддя у 1-й інстанції - Ведяшкіна Ю.В. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2025 року м. Кривий Ріг

справа № 212/6524/23

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Остапенко В.О.

суддів Зубакової В.П., Корчистої О.І.

сторони:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, в порядку ч.13 ст. 7, ч.2 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», яке є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», на рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 грудня 2024 року, яка постановлена суддею Ведяшкіною Ю.В. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, та повне судве рішення складено 26 грудня 2024 року,

УСТАНОВИВ:

В серпні 2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 25 серпня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено електронний договір № 4675745 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого, кредитором надано позичальнику кредит у сумі 17 000 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну карту відповідача № НОМЕР_1 , строком на 20 днів, а позичальник зобов`язався повернути суму кредиту в строк до 14 вересня 2021 року та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі зниженої процентної ставки 0,019 % в день.

12 вересня 2021 року відповідач здійснив оплату на рахунок Кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 61,37 грн.

В зв`язку з чим, у відповідності до Кредитного договору відбулося продовження строку кредиту на 20 днів, тобто до 02 жовтня 2021 року з стандартною процентною ставкою 1,90 % в день.

25 травня 2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу № 25-05/2022, у відповідності до умов якого, Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» відступило позивачу належне йому право вимоги до відповідача.

У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за електронним Договором № 4675745 про надання споживчого кредиту, яка виникла станом на 25 серпня 2023 року у розмірі 52 170 грн, з яких сума кредиту 17 000 грн, сума процентів за користування кредитом - 35 170 грн, інфляційні втрати у розмірі 16 224,87 грн, 3% річних 2 577,06 грн, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 147,20 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 грудня 2024 року позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» заборгованість за кредитним договором № 4675745 від 25 серпня 2021 року в сумі 23 038,63 грн, з яких 17 000 грн - заборгованість за кредитом, 6 038,63 грн - заборгованість за відсотками, 3% річних в розмірі - 100,36 грн, інфляційні втрати - 346,87 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» судовий збір в сумі 1 578,36 грн та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 4 000 грн.

Стягнуто з ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правову допомогу у розмірі 3 000 грн.

В апеляційній скарзі позивач ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», яке є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна»,просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що суд першої інстанції у оскаржуваному рішенні не встановив фактичних обставин справи, від яких залежить правильне вирішення спору, не перевірив доводів та наданих сторонами доказів, ухвалюючи рішення у справі фактично ухилився від вирішення спору по суті, та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову про стягнення частини заборгованості.

В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, а також не уклав угоду щодо пролонгації строку дії Кредитного договору, в зв`язку з чим, а також керуючись пунктами 4.3. Кредитного договору Кредитний договір було автопролонговано, а строк користування кредитом було продовжено на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль.

Зазначає, що сума заборгованості розрахована в межах кредитного договору, а тому висновок суду проте, що позивачем було нараховано відсотки за користуванням кредиту є помилковим.

В даному випадку нараховані відсотки не носять штрафного характеру - не є пенею чи неустойкою, а є процентами за користування кредитом, що нараховані в межах строку кредиту - процентами за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст.7, ч. 1 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Рішення суду в частині вирішення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» заборгованості за кредитом в розмірі 23 485,86 грн сторонами не оскаржується та відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.

Судом встановлено, що 25 серпня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено електронний договір № 4675745 про надання споживчого кредиту. Сума кредиту 17 000 грн надавалась відповідачу шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 . Строк договору визначений у 20 днів (а.с. 13, 48-52).

Згідно п.п. 1.5, 1.5.1 договору про надання споживчого кредиту, стандартна процентна ставка становить 1,90 % в день.

Відповідно п.п. 1.5, 1.5.2 договору знижена процентна ставка 0,019 % в день, якщо споживач у межах строку, визначеного в п.1.4 Договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості або протягом такого строку за ініціативою споживача відбудеться продовження строку кредиту на новий строк, споживач як учасник програми лояльності отримає від товариства індивідуальну знижку та стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до дати фактичного повернення кредиту, але в будь-якому випадку не більше ніж за період строку кредиту, зазначеного в п.1.4 Договору, а у випадку пролонгації до дати пролонгації (не включно), буде перераховано за зниженою процентною ставкою.

Мета отримання кредиту - споживчі (особисті) потреби. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою 35 610,29 % річних; за зниженою ставкою 7,17 % річних; орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою 23 460 грн; за зниженою ставкою 17 064,60 грн (пункт 1.6, 1.7, 1.8 договору про надання споживчого кредиту).

Кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариству з метою отримання кредиту (пункт 2.1 договору).

Згідно п.4.3.1 сторони домовились, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до п.п.4.2.2-4.2.4 договору. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту.

Крім того, 25 серпня 2021 року ОСОБА_1 електронним підписом був підписаний графік платежів до договору про надання споживчого кредиту № 4675745 від 25 серпня 2021 року, а також паспорт споживчого кредиту, у якому він підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних ним умов кредитування, а саме: кредитний ліміт становить 17 000 грн; строк кредитування 20 днів; мета отримання кредиту - на споживчі цілі; спосіб та строки надання кредиту - шляхом перерахування кредитодавцем грошових коштів за реквізитами платіжної картки, зазначеної споживачем, не пізніше трьох календарних днів від дати підписання договору; стандартна процентна ставка (відсотків річних) - 693,50 % (1,90% в день); занижена процентна ставка (відсотків річних) 6,94 % (0,019 % в день); загальні витрати за кредитом за стандартною процентною ставкою 6 460 грн; загальні витрати за кредитом за зниженою процентною ставкою 64,60 грн; орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом (в тому числі тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) 23 460 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за зниженою ставкою за весь строк користування кредитом (в тому числі тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) 17 064,60 грн; реальна річна процентна ставка за стандартною ставкою, відсотків річних - 35610,29 %; реальна річна процентна ставка за зниженою ставкою (відсотків річних) - 7,17 %. (а.с.45-47).

25 травня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу № 25-05/2022, у відповідності до умов якого, Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» відступило позивачу належне йому право вимоги до Відповідача коштів, право на одержання яких належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (а.с.28-32).

Відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 25-05/2022 від 25 травня 2022 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 по кредитному договору № 4675745 від 25 серпня 2021 року в сумі 52 170 грн, з яких: 17 000 грн - заборгованість за кредитом, 35 170 грн - заборгованість за відсотками (а.с. 61).

Отже, Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» відступило позивачу право вимоги від ОСОБА_1 належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань, право на одержання яких належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» на підставі кредитного договору № 4675745 від 25 серпня 2021 року, а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача, про що було повідомлено відповідача шляхом направлення відповідного повідомлення на електрону адресу, зазначену останньою при укладенні кредитного договору (а.с. 32-36).

Задовольняючи частково позовні вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з доведеності позовних вимог позивача в частині заборгованості за кредитом в загальному розмірі 23 485,86 грн.

Колегія суддів погоджуєтсья з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналізуючи наведені норми чинного законодавства та встановлені по справі обставини, відповідно до яких 25 серпня 2021 року між ТОВ «Авентус України» та ОСОБА_1 був укладений електронний Договір № 4675745 про надання споживчого кредиту, у зв`язку з чим відповідачу були надані грошові кошти в розмірі 17 000 грн на строк 20 днів за стандартна процентною ставкою 1,90 % на день, та враховуючи, що відповідачем було внесено суму на погашення заборгованості в загальному розмірі 421,37 грн, що сторонами не оспорюється.

За таких підстав, суд першої інстанції вірно визначив розмір заборгованості, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача по кредитному договору в розмірі 23 038,63 грн.

Позивач, пред`явивши вимоги до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, просив, у тому числі, крім тіла кредиту (суми, яку фактично отримано в кредит), стягнути заборгованість за процентами.

Відповідно до п.3.1 договору № 4675745 від 25 серпня 2021 року, нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредитування (включаючи періоди пролонгації та автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та або у році.

За положеннями пункту 4.2.2 договору № 4675745 від 25 серпня 2021 року, пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій споживачем. Якщо споживач, здійснюючи вказаний платіж не бажає продовжувати строк користування кредитом, споживач зобов`язаний повідомити про це товариство в один із способів, наведених у цьому договорі.

Пунктом 4.2.3 вказаного вище договору погоджено, що товариство має право, але не обов`язок протягом строку для відповіді, акцептувати пропозицію (оферту) споживача про продовження строку користування кредитом шляхом направлення споживачу текстового повідомлення про продовження нового строку кредиту (із зазначенням нової дати повернення) на номер мобільного телефону та/або адресу електронної пошти, повідомлені споживачем товариству в особистому кабінеті/зазначені в договорі.

Належних та допустимих доказів пролонгації кредитного договору № 4675745 від 25 серпня 2021 року матеріали справи не містять, оскільки така пролонгація за умовами договору мала здійснюватися шляхом акцептування позикодавцем пропозиції (оферти) споживача про продовження строку користування кредитом шляхом направлення споживачу текстового повідомлення про продовження нового строку кредиту (із зазначенням нової дати повернення).

Погодження між сторонами умов (пункту 4.2.2) про продовження строку користування кредитом через ініціативу позичальника (здійснення платежу на користь товариства), яку має право погодити позикодавець; враховуючи обґрунтування позивачем пролонгації строку кредиту на підставі вказаного пункту договору № 4675745 від 25 серпня 2021 року; приймаючи до уваги нечіткість умов пункту 4.3 про автопролонгацію строку кредитування без згоди позичальника з урахування погоджених умов у вказаному пункті 4.2.2; враховуючи положення статті 18 Закону України Про захист прав споживачів, дійшов висновку про недоведеність позивачем за первинним позовом факту продовження строку кредитування понад 30 днів, який було визначено у пункті 1.4 кредитного договору № 4675745 від 25 серпня 2021 року.

У зв`язку з цим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що підстави для нарахування відсотків за користування кредитом за межами строку кредитування (згідно розрахунку заборгованості) - відсутні.

Отже, судом першої інстанції обґрунтований розмір заборгованості за кредитним договором № 4675745 від 25 серпня 2021 року, з яких 17 000 грн - заборгованість за кредитом, 6 038,63 грн - заборгованість за відсотками, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна».

Відповідно, судом першої інстанції, з урахуванням розміру заборгованості за кердитним договором, визначено розмір 3% річних та інфляційних втрат.

Доводи, викладені в апеляційні скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимогст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободзобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Щодо судових витрат, то відповідно до підпунктів "б" та "в" пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, та про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених апелянтом у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст.367,374,375,382 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», яке є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 09 травня 2025 року.

Головуючий:

Судді: