Номер провадження: 22-ц/813/4202/25
Справа № 513/220/24
Головуючий у першій інстанції Рязанова К.Ю.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

08.05.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Карташова О.Ю., Лозко Ю.П.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України) цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_3 ,

на ухвалуСаратського районного суду Одеської області від 27 січня 2025 року,

за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, в якому просила змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Саратського районного суду Одеської області від 28 серпня 2016 року ухваленого по справі № 513/624/16-ц. Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення ОСОБА_7 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Стягнення за рішенням Саратського районного суду Одеської області від 23.08.2016 року, ухваленого по справі № 513/624/16-ц, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів припинити з дня набрання законної сили даним рішенням та повернути виконавчий лист до суду після завершення виконання. Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу аліментів за один місяць.

У січні 2025 року ОСОБА_2 звернувся до суду з клопотанням про зупинення провадження у справі у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, в обґрунтування зазначив, що з 19 лютого 2024 року перебуває на посаді бойового медика взводу військової частини НОМЕР_1 . Згідно посвідчення про відрядження № 332 від 25.09.2024 року відряджений до Оперативно-стратегічного угрупування військ ІНФОРМАЦІЯ_5 , яке виконує бойові завдання на східній ділянці фронту та відповідно переведено на воєнний стан.

Сержант ОСОБА_2 з 08.10.2024 року по теперішній час бере участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України на території Купянського району Харківської області у складі інженерно-штурмової групи.

Саратський районний суд Одеської області ухвалою від 27 січня 2025 року зупинив провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів до закінчення обставин, що стали підставою для зупинення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Саратського районного суду Одеської області від 27 січня 2025 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на те, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції прийнята з порушенням судом норм процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що довідка № 15 від 07 січня 2025 року не підтверджує наявності підстав для зупинення провадження у справі, які передбачені пунктом 2 частини першої статті 251 ЦПК України, та зупинивши провадження у справі, суд порушив право позивача на розумні строки розгляду справи.

Суд першої інстанції також не зазначив у чому полягає передбачена законом неможливість розгляду зазначеної справи на період знаходження відповідача на військовій службі. Позивач просить суд змінити спосіб стягнення аліментів на частки, в мінімальному передбаченому законом розмірі, присутність відповідача у судовому засіданні не змінить кваліфікацію спірних правовідносин. Вважає, що зупинення провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України не може бути застосоване у цій справі на шкоду інтересам трьох малолітніх дітей, меті цього інституту та принципам цивільного судочинства.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 17.02.2025 року відповідачу роз`яснювалося право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу у письмовій формі.

Копія ухвали про відкриття провадження та копія апеляційної скарги отримана представником відповідача 18.02.2025 року, в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідками.

Копія ухвали про відкриття провадження отримана представником позивача 19.02.2025 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.

Від відповідача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, обґрунтований тим, що з врахуванням введення воєнного стану в країні і встановлення обставин участі відповідача як військовослужбовця, який особисто бере участь, виконує бойові завдання і проходить військову службу у складі військової частини Збройних Сил України, що залучена та бере безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії держави-окупанта. При цьому, посилається на правові висновки, які викладені у постанові Верховного Суду від 29.08.2022 року в справі № 461/5209/19, у постанові Верховного Суду від 09.11.2022 року в справі № 753/19628/17, ухвалі Верховного Суду від 11.10.2023 року у справі № 127/1407/22.

Звертає увагу, що під час подання позову, позивач зазначив про відсутність заборгованості зі сплати аліментів, що нараховується на підставі рішення Саратського районного суду Одеської області від 23.08.2016 року по справі № 513/624/16.

Рішенням суду від 23.08.2016 року призначено стягнення аліментів з відповідача в твердій грошовій сумі з урахуванням індексації, що в свою чергу забезпечує дотримання прав дітей у відповідності до діючого законодавства.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 05 травня 2025 року справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України.

За приписами ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції у цій справі входить до переліку ухвал, які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (п. 14 ч. 1 ст. 353 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 в період з 08 жовтня 2024 року по теперішній час бере участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Харківська область, Куп`янський район, н.п. Іванівка, тому перебування сторони у справі в складі ЗСУ, відповідно до ст. 251 ЦПК України є обов`язковою підставою для зупинення провадження у справі, а тому суд дійшов висновку про зупинення провадження по вказаній справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Згідно пункту 2 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 2 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Частинами першою, другою статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 9 листопада 2022 року у справі № 753/19628/17 і від 29 березня 2023 року у справі № 756/3462/20 виснував, що для зупинення провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України необхідно надати докази перебування заявника у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан і виконує бойові завдання у зоні бойових дій.

ОСОБА_2 , звертаючись до суду з клопотанням про зупинення провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, в обґрунтування зазначив, що є військовослужбовцем, а саме перебуває на посаді командира машини 4 інженерно-штурмової групи 1 інженерного-штурмового напрямку військової частини НОМЕР_1 , відряджений до Оперативно-стратегічного угрупування військ ІНФОРМАЦІЯ_5 , яке виконує бойові завдання на східній ділянці фронту та відповідно переведено на воєнний стан.

На підтвердження зазначених обставин ОСОБА_2 долучив до матеріалів справи посвідчення про відрядження, відповідно до якого йоговідряджено до Оперативно-стратегічного угрупування військ« ІНФОРМАЦІЯ_5 » з 25 вересня 2024 року та військовий квиток серії НОМЕР_2 .

З 08.10.2024 року по теперішній час ОСОБА_2 проходить військову службу у військовій частині № НОМЕР_3 з військовим званням сержант та обіймає посаду командир машини інженерно-штурмової групи інженерно-штурмового напрямку, бере участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Харківській області, Куп`янського району, н.п. Іванівка, підстава: БР Тгр Куп`янськ від 25.03.2024 року № 118дск/бр, журнал бойових дій військової частини НОМЕР_3 (від 17.05.2023 року № 1т), що підтверджується довідкою № 15 від 07.01.2025 року.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності. Військова служба у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до законів України, є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком осіб (за винятком випадків, визначених законом), пов`язаній із захистом України.

Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (стаття 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»).

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/202 постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Надалі неодноразово строк дії воєнного часу продовжувався і не скасовано до теперішнього часу.

Апеляційний суд звертає увагу, що конструкція пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України дає підстави для висновку, що визначена ним підстава зупинення провадження пов`язана не із самою обставиною введення воєнного стану, а із фактом перебування сторони у справі у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан.

При цьому, вказана вище норма має тимчасовий характер, тобто обмежується строком перебування сторони у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан. За такої умови підстава для зупинення провадження у справі вичерпується тоді, коли участь сторони у складі Збройних Сил України припиняється. Учасник справи може припинити участь у складі Збройних Сил України ще до припинення воєнного стану, якщо така можливість передбачена законодавством.

Наведене правове регулювання дозволяє дійти висновку, що норма пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України може бути застосована судами під час вирішення питання про зупинення провадження у справі у разі перебування фізичної особи, яка є стороною чи третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, до припинення перебування такої фізичної особи у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Схожих висновків у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд у постанові від 25 липня 2024 року у справі № 852/2а-2/24 (адміністративне провадження № А/990/5/24), постанові від 30 квітня 2025 року у справі № 759/2665/23.

Конструкція норми пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України носить імперативний характер та покладає на суд саме обов`язок зупинити провадження у справі за цією підставою, при цьому, незалежно від наявності у сторони представника, стадії процесу (підготовче провадження, розгляд справи по суті, апеляційне, касаційне оскарження), ціни позову, виду вимог, що розглядаються у провадженні, чи будь-яких інших чинників.

Закон зазначає, що не допускається зупинення провадження у певних категоріях справ, що стосуються інтересів дитини, або якщо відсутня сторона веде справу через представника (частини друга, третя статті 252 ЦПК України), однак ці положення не стосуються тих випадків, коли суд зобов`язаний зупинити провадження згідно з вимогами статті 251 ЦПК України.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 19 грудня 2024 року у справі № 484/40/21 (провадження № 61-4547св23), постанові Верховного Суду від 09 квітня 2025 року у справі № 405/9040/19.

Щодо доводів скаржника про те, що затягування розгляду справи погіршує становище трьох малолітніх дітей, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що заочним рішенням Саратського районного суду Одеської області від 23.08.2016 року, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі по 800 гривень щомісяця на кожну дитину, з індексацією відповідно до закону, до повноліття молодшої дитини, до 10.10.2031 року, чи до зміни матеріального, сімейного стану сторін, починаючи з 23.06.2016 року.

Таким чином, діти забезпечені певним рівнем матеріального благополуччя за рахунок стягнення аліментів із батька.

Зазначене узгоджується з висновком, висловленим у постанові Верховного Суду від 05 грудня 2024 року у справі № 285/7724/23 (провадження № 61-11221св24).

Таким чином, обставини, на які послався суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі про зупинення провадження свідчать про наявність достатніх підстав для зупинення провадження у справі, які передбачені пунктом 2 частини першої статті 251 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 251, 67, 375, 379, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_3 , залишити без задоволення.

Ухвалу Саратського районного суду Одеської області від 27 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та касаційному не підлягає.

Повний текст постанови складено 08 травня 2025 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді О.Ю. Карташов

О.Ю. Лозко