Справа № 567/1759/24
Київський районний суд м. Харкова у складі судді Вітюка Р.В.
за участю секретаря судового засідання Соломонової К.О.,
розглянув у м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Страхова компанія "МЕГА-ГАРАНТ" про стягнення страхового відшкодування
ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовом до Акціонерного товариства "Страхова компанія "МЕГА-ГАРАНТ" (далі Товариство) про стягнення суми страхового відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП у розмірі 78 738 грн та судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.
Позовна заява мотивована тим, що відповідач, як страховик винної у ДТП особи не сплатив суму страхового відшкодування позивачу, у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою.
Виклад позиції відповідача
Відповідач правом на подачу відзиву не скористався.
Процесуальні дії у справі
Київський районний суд м. Харкова ухвалою від 25.11.2024 відкрив спрощене позовне провадження та призначив судове засідання на 17.12.2024.
Розгляд справи неодноразово відкладався, зокрема, через необхідність належного повідомлення відповідача (є юридичною особо, однак не має зареєстрованого електронного кабінету). Так, розгляд справи було відкладено до 08.05.2025.
02.05.2025 від позивачки надійшло клопотання, в якому просить розглянути справу без її участі. Зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Суд, враховуючи, що у справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, ухвалою від 08.05.2025 постановив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача згідно з частиною четвертою статті 223 ЦПК України, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України.
Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Фактичні обставини, встановлені судом
Острозький районний суд Рівненської області постановою від 15.03.2022 у справі № 567/244/22 визнав ОСОБА_2 таким, що вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП та наклав на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн (а.с. 17 19).
Товариством та ОСОБА_2 уклали поліс № 205870592 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яким застраховано транспортний засіб "Citroen Xsara Picasso", н.з. НОМЕР_1 (а.с. 11).
Згідно з вказаним полісом страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну 130 000 грн, розмір франшизи 0 грн.
Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права
Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).
Відшкодування шкоди, заподіяної власником (володільцем) транспортного засобу, цивільно-правова відповідальність якого застрахована урегульовано Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".
Згідно з абзацом 2 частини першої статті 28 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (тут і далі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.
Відповідно до пункту 22.1. статті 22 вказаного Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Отже, обов`язок відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування покладається на страховика.
Суд встановив, що 19.02.2022 сталося ДТП за участі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 . Винним у ДТП визнано ОСОБА_2 , що підтверджується постановою Острозького районного суду Рівненської області від 15.03.2022 у справі № 567/244/22 та в силу частини четвертої статті 82 ЦПК України не підлягає доказуванню.
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована Товариством, що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 205870592, яким застраховано транспортний засіб "Citroen Xsara Picasso", н.з. НОМЕР_1 (а.с. 11).
Заявлена до стягнення шкода здійснена в межах розміру суми страхового відшкодування (78 738 грн, сума страхового полісу 130 000 грн).
Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Абзацами першим третім пункту 36.2 статті 36 вказаного Закону передбачено, що страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про ДТП, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).
На момент звернення позивача до суду минуло 90 днів для здійснення відповідачем виплати страхового відшкодування, але рішення відповідачем прийнято не було.
Отже, у відповідача виник обов`язок з відшкодування позивачу шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки на підставі статей 1166, 1187 ЦК України, статей 22, 28 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у відповідній редакції.
Доказів відшкодування відповідачем шкоди, завданої позивачу, матеріали справи не містять.
Щодо строку відшкодування
Відповідно до підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" підставою для відмови страховиком (страховою компанією) у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є, зокрема, неподання потерпілою особою заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння ДТП.
Закон передбачає, що потерпілий, який володіє правом на майнове відшкодування заподіяної йому шкоди, повинен вчинити ряд активних дій, які б свідчили про його волевиявлення щодо здійснення цього права. Вказані активні дії потерпілого закон пов`язує, зокрема, із поданням заяви про страхове відшкодування впродовж визначеного законом строку (підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV), зі сприянням у визначенні характеру та розміру збитків (пункт 331.1статті 331 Закону № 1961-IV).
Відтак право потерпілого на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування), що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної ДТП (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 910/7449/17).
В іншій постанові Великої Палати Верховного Суду зроблено висновок, що зазначений у підпункті 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV річний строк є преклюзивним і поновленню не підлягає (постанова від 11.12.2019 року у справі № 465/4287/15).
Поняття "преклюзивні строки" здійснення регулятивного суб`єктивного права (строк подання заяви про страхове відшкодування до страховика) не є тотожним поняттю «позовна давність» (строк захисту порушеного права особи).
Велика Палата Верховного Суд у постанові від 14.12.2021 у справі № 147/66/17, на яку посилається позивачка, зазначила, що Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" з огляду на принцип добросовісності визначає, якщо потерпілий недобросовісно реалізовує право на отримання відшкодування завданої йому під час експлуатації наземного транспортного засобу шкоди, не виконує покладені на нього Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов`язки, він має нести тягар негативних наслідків власної поведінки. Аналізуючи норми законодавства стосовно добросовісної поведінки всіх учасників правовідносин (стаття 13 ЦПК України) та принципу повного відшкодування шкоди (стаття 1166 ЦК України), Велика Палата Верховного Суду з огляду на відсутність норми закону, що передбачає припинення в цьому випадку цивільного права на відшкодування, та з урахуванням із загального права особи на захист права в суді (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) дійшла висновку, що при добросовісній поведінці потерпілої особи та доведеності, що річний строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, особа може отримати таке відшкодування, пред`явивши вимогу до страховика (страхової компанії) в судовому порядку протягом строку позовної давності.
Суд враховує, що позивачка звернулась до відповідача 23.02.2022 з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про виплату страхового відшкодування, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення (а.с. 16). Інші докази на спростування вказаної обставини суду не надано. Тобто позивачка звернулась до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування в межах річного строку, однак відповідач не відреагував на таку. Відповідно, суд враховує добросовісну поведінку потерпілої від ДТП особи щодо звернення до страховика в строк, встановлений Законом і відсутність жодних доказів на спростування вказаних обставин і вважає, що заявниця звернулась до суду (21.10.2024) в межах строку позовної давності (строк спливає 19.02.2025).
Отже, позовні вимоги про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП є обґрунтованими і підлягають задоволенню на підставі статей 1166, 1187 ЦК України, статей 22, 28 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".
Висновки за результатами розгляду заяви
З огляду на викладене, позовна заява ОСОБА_1 до Товариства про стягнення страхового відшкодуванняу сумі 78 738 грн підлягає задоволенню.
Судовий збір
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України та стягує з відповідача на користь позивачки сплачений судовий збір в розмірі 1 211,20 грн.
Керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 49, 141, 223, 263 265, 354, 355 ЦПК України, суд
1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Страхова компанія "МЕГА-ГАРАНТ" про стягнення страхового відшкодування задовольнити.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача (стаття 285 ЦПК України), яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідач має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Відповідач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом, лише у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне судове рішення складено та підписано 08.05.2025.
Суддя Роман ВІТЮК