Справа № 308/289/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 травня 2025 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді - Зарева Н.І., за участю:

секретаря судового засідання - Віраг Е.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою:

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , до

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,

про стягнення заборгованості за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за договором безвідсоткової позики від 27.04.2024 у розмірі 2 500,00 доларів США, 3 % річних за прострочення грошового зобов`язання в розмірі 32,79 доларів США, судовий збір та витрати на правову допомогу.

Позовна заява мотивована тим, що 27.04.24 ОСОБА_2 отримав у борг від ОСОБА_1 суму грошових коштів в розмірі 100 000, 00 грн, що на день укладення договору було еквівалентно 2 500, 00 доларів США, що підтверджується копією договору безвідсоткової позики та копією власноручно написаної ОСОБА_2 розписки, які додаються до даного позову. Згідно з умовами вищевказаної розписки ОСОБА_2 взяв на себе зобов`язання повернути такі кошти до 31.07.24 включно. Однак, станом на 07.01.25, зобов`язання по поверненню грошових коштів відповідачем не виконано, грошові кошти неповернуті. Відповідач ігнорує поштову кореспонденцію від позивача з вимогами про повернення боргу.

У судове засідання позивач не з`явився, однак його представник подав заяву, в якій просить розглянути справу без участі сторони позивача та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, відзив у визначений судом строк не подав, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

27 квітня 2024 року відповідач ОСОБА_2 отримав від позивача ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 100 000,00 грн, що, на день укладення договору еквівалентно 2 500 доларів США, на підтвердження чого він написав письмову розписку.

У розписці також зазначено, що ОСОБА_2 зобов`язується повернути вищевказані грошові кошти до 31 липня 2024 року.

Цього ж дня, сторони уклали договір безвідсоткової позики, згідно з п. 1.1 якого, позикодавець передав позичальнику у власність грошові кошти у розмірі 100000,00 грн, що на день укладення договору було еквівалентно 2500,00 доларам США по курсу покупки в Приватбанку. Позика позичальнику надалася до підписання цього Договору. Про отримання коштів позичальник надає позикодавцю відповідну розписку. Позика надається на безвідсотковій основі.

Згідно з умовами п. 3.1 Договору, позика за даним договором повинна бути повернута до 31 липня 2024 року.

У розділі 4 Договору визначений порядок повернення позики:

- до 31 травня 224 року повертається гривневий еквівалент 800 доларів США по курсу покупки Приватбанку;

- до 30 червня 2024 року повертається гривневий еквівалент 800 доларів США по курсу покупки Приватбанку;

- до 31 липня 2024 року повертається гривневий еквівалент 900 доларів США по курсу покупки Приватбанку.

При частковому отриманні коштів позикодавець надає позичальнику розписку про отримання коштів.

15 грудня 2024 року адвокат Пало Глеба, що діє в інтересах позивача, направив на адресу відповідача письмову вимогу про повернення боргу, в якій він просить негайно виконати боргове зобов`язання в повному обсязі протягом 10 календарних днів з моменту отримання даної вимоги, що підтверджується інформацією про статус відстеження поштового пересилання, інформацією про відправлення, квитанцією, описом вкладення.

Оцінивши докази, зібрані та досліджені у ході судового розгляду справи у їх сукупності, суд дійшов таких висновків.

Згідно з ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 Цивільний кодекс України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

За статтею 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього ЦК України.

Згідно з ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положеннями ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

За ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі дослідженої у судовому засіданні оригіналу розписки від 27.04.2024, судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до умов яких позивач надав грошові кошти відповідачу, а відповідач зобов`язувався повернути.

При цьому, у даній розписці, сторони узгодили повернення грошових коштів до 31 липня 2024 року.

Як встановлено в ході судового розгляду, та не спростовано відповідачем, ОСОБА_2 свої зобов`язання за договором позики належним чином не виконав, в обумовлений сторонами строк отриману позику у розмірі 100 000,00 грн (що еквівалентно на день укладення договору 2500,00 доларів США) не повернув, у зв`язку з чим суд дійшов до висновку про обґрунтованість вимоги позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за договором позики у зазначеному розмірі.

Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом

Разом з цим, станом на 01.05.2025 (дата винесення судового рішення), курс НБУ гривні до долара складає 41,4706 а тому станом на дату винесення рішення 2500,00 доларів США будуть еквівалентні 103 676,50 гривень.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, беручи до уваги те, що відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, вимоги позивача про стягнення з нього 3 % річних у розмірі 32,79 долари США (що станом на дату винесення рішення суду еквівалетно 1359, 81 грн) також є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Крім того, приймаючи до уваги висновок суду про задоволення позовних вимог, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню також судовий збір, сплачений останнім при подачі позовної заяви в розмірі 1211,20 гривень.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 12, 89, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, ст.ст. 549-551, 625, 634, 635, 651, 1049-1050, 1052, 1054 ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 27.04.2024 в розмірі 2500,00 доларів США (дві тисячі п`ятсот доларів США), яка станом на 01.05.2025, згідно з курсом НБУ, еквівалентна 103 676,50 грн (сто три тисячі шістсот сімдесят шість грн 50 копійок).

3. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за договором позики від 27.04.2024 в розмірі 32, 79 долари США (тридцять два долари США 79 центів), станом на 01.05.2025, згідно з курсом НБУ, еквівалентно 1359, 81 грн (тисяча триста п`ятдесят дев`ять грн 81 копійок).

4. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1211,20 грн (тисяча двісті одинадцять грн 20 коп.) на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови.

Суддя Н.І. Зарева