Справа №:1-59/02
Провадження №: 6/755/221/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" травня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Гончарука В.П.

з секретарем Печуркіною Я.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву Держави в особі Дніпровської окружної прокуратури міста Києва, заінтересована особа: ОСОБА_1 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа, -

ВСТАНОВИВ:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява Держави в особі Дніпровської окружної прокуратури міста Києва, заінтересована особа: ОСОБА_1 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа.

Вимоги даної заяви мотивовані тим, що у провадженні Дніпровського районного суду міста Києва перебувала кримінальна справа № 63-1802 (судова справа № 1-59/02) за обвинуваченням ОСОБА_1 за ч.1 ст.368 КК України.

За результатами судового розгляду 16.04.2002 постановлено обвинувальний вирок щодо ОСОБА_1 , а також частково вирішено питання про речові докази у справі, а саме, грошові кошти в сумі 300 доларів США, які передано листом №63-1802 від 07.06.2001 на відповідальне зберігання прокуратурою Харківського району м. Києва до Державної скарбниці України, стягнуто у дохід держави.

В той же час, долю інших матеріальних цінностей, а саме грошових коштів у сумі 100 гривень, долучених до матеріалів вказаної справи у якості речового доказу та переданих на тимчасове зберігання до Державної скарбниці України, вирішено не було.

Крім того, вказаний вирок Дніпровським районним судом м. Києва на виконання до Державної скарбниці не направлявся. Лише 14.07.2014 судом на запит Державної скарбниці направлено копію вироку по даній кримінальній справі.

Незважаючи на неодноразові звернення Державної скарбниці до суду, долю інших речових доказів, а саме 100 гривень, вирішено не було, у зв`язку з чим виконати судове рішення в частині речових доказів не виявилось можливим.

Враховуючи викладене Київської місцевою прокуратурою №4 внесено подання до Дніпровського районного суду м. Києва щодо вирішення питання про долю речових доказів - 100 гривень. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25.03.2020 дане клопотання задоволено.

Ухвалу для виконання направлено до Державної

скарбниці України.

У січні 2021 року на адресу суду та місцевої прокуратури надійшов лист від

директора Державної скарбниці України про те, що у зв`язку зі змінами у

законодавстві, зокрема до Закону України «Про Національний банк України», з липня 2008 року з функцій виключено забезпечення обліку і зберігання переданих йому цінних паперів та інших коштовностей, що конфісковані (заарешктовані) на користь держави, які визнанні безхазяйними.

У зв`язку з чим виконання вищезазначених судових рішень про звернення грошових коштів у дохід держави належить здійснювати відповідно до Закону України «Про виконавче

провадження».

В судове засідання сторони не з"явились, що не перешкоджає розгляду питання по суті.

Відповідно до ч. 3 ст. 433 ЦПК Уркаїни заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.

Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положення цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 16.04.2002 постановлено обвинувальний вирок щодо ОСОБА_1 , а також частково вирішено питання про речові докази у справі, а саме, грошові кошти в сумі 300 доларів США, які передано листом №63-1802 від 07.06.2001 на відповідальне зберігання прокуратурою Харківського району м. Києва до Державної скарбниці України, стягнуто у дохід держави.

На підставі даного викроку 28 лютого 2024 року Дніпровським районним судом було видано виконавчий лист № 1-59/02 про конфіскацію в дохід держави 300 доларів США з ОСОБА_1 , на користь Дніпровської окружної прокуратури.

Державним виконавцем Дарницького віддідлу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ушенко Ю.П., винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 04 липня 2024 року, а саме виконавчого листа № 1-59/02 про конфіскацію в дохід держави 300 доларів США з ОСОБА_1 , на користь Дніпровської окружної прокуратури.

У звязку з чим, строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання був пропущений стягувачем з причин внесення змін, зокрема до Закону України «Про Національний банк України», з липня 2008 року з функцій виключено забезпечення обліку і зберігання переданих йому цінних паперів та інших коштовностей, що конфісковані (заарешктовані) на користь держави, які визнанні безхазяйними.

Відповіідно до ч.2 ст. 433 ЦПК України заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого іншими органами (посадовими особами), подається до суду за місцем виконання відповідного рішення.

Підсумовуючи наведене та зважаючи на те, що заявником було пропущено строк для пред`явлення виконавчого листа № 1-59/02, виданого 28 лютого 2024 року Дніпровським районним судом м. Києва до виконання не з його вини, суд приходить до висновку про поважність підстав пропущення строку пред"явлення виконавчого документа до виконання та вважає за доцільне його поновити в друге, так як станом на дату подання вказаної заяви кошти в дохід держави не стягнуто з ОСОБА_1 .

Виходячи з положень ч. 1 ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Згідно ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Іванов проти України» (остаточне від 15.01.2010) визнав порушення пункту 1 статті 6 Конвенції та статті 1 Першого протоколу, внаслідок тривалого невиконання рішення суду. При цьому в рішенні Суду зазначено: «…51. право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін… Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок …».

Підсумовуючи наведене суд вбачає причини пропущення строку для пред`явлення заявленого виконавчого листа до виконання поважними, та вважає за доцільне відновити заявнику такий строк.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 260, 354, 433 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Держави в особі Дніпровської окружної прокуратури міста Києва, заінтересована особа: ОСОБА_1 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа - задовольнити.

Поновити Державі в особі Дніпровської окружної прокуратури міста Києва строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа №1-59/02 від 16.04.2002, виданого Дніпровським районним судом м. Києва 28.02.2024 щодо стягнення у дохід держави речових доказів - грошових коштів у сумі 300 доларів США.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: