Справа № 158/580/25
Провадження № 2/0158/343/25
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 травня 2025 року м. Ківерці
Ківерцівський районний суд Волинської області
в складі: головуючого судді Поліщук С.В.,
при секретарі Шрамко Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Куденьчук Олексій Андрійович до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство «НАСК «Оранта» про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті дорожньо транспортної пригоди, -
в с т а н о в и в:
26 лютого 2025 року представник позивача по справі ОСОБА_1 адвокат Куденьчук О.А. звернувся до Ківерцівського районного суду Волинської області з цивільним позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство «НАСК «Оранта» про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті дорожньо транспортної пригоди.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 27.04.2024 року о 18 год. 36 хв. в с. Тростянець, по вул. Київській, 8А, Луцького району Волинської області, гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем марки «Opel Corsa», д.н.з. « НОМЕР_1 », виїхала на регульоване перехрестя з вул. Волі та при здійсненні маневру розвороту ліворуч, не зайняла відповідного крайнього положення на проїзній частині, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем марки «Mercedes-Benz», д.н.з. « НОМЕР_2 » під керуванням гр. ОСОБА_1 , у результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушила вимоги п. 10.1 ПДР.
Постановою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 03.06.2024 року, громадянку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
Постановою Волинського апеляційного суду від 02.12.2024 року, апеляційну скаргу захисника особи, щодо якої складено протокол ОСОБА_3 адвоката Плебановича Андрія Сергійовича залишено без задоволення, а постанову судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 03.06.2024 року, щодо ОСОБА_3 без змін.
В результаті протиправних дій ОСОБА_3 , яка застрахувала свою цивільно правову відповідальність в ПАТ «НАСК «ОРАНТА», ОСОБА_1 було спричинено майнову шкоду у зв`язку із знищенням належного останній транспортного засобу.
Відповідно до висновку судового експерта №-13-2024 від 10.06.2024 року, встановлено:
ринкова вартість досліджуваного автомобіля марки «Mercedes-Benz В200», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2006 року випуску, станом на момент ДТП 27.04.2024 становила 254972,52 (Двісті п`ятдесят чотири тисячі дев`ятсот сімдесят дві грн. 52 коп.);
вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу, внаслідок пошкодження автомобіля Mercedes-Benz В200, реєстраційний номер НОМЕР_2 станом на дату дослідження 30.05.2024 року складає 241094,95 (Двісті сорок одна тисяча дев`яносто чотири грн. 95 коп.);
сума матеріального збитку автомобіля Mercedes-Benz В200, реєстраційний номер НОМЕР_2 станом на дату дослідження 30.05.2024 року складає 254972,52 (Двісті п`ятдесят чотири тисячі дев`ятсот сімдесят дві грн. 52 коп.).
Страховою компанією завдавача шкоди, а саме ПАТ «НАСК «ОРАНТА», було здійснено страхову виплату в максимальних межах страхової суми, а саме 158 500 грн., за мінусом визначеної суми франшизи, яка становила 1500 грн., що мало місце 07.02.2025 року.
Таким чином, невідшкодованою позивачу відповідачем лишається спричинений матеріальний збиток в розмірі 82 594 грн. 95 коп., з яких: 81 094 грн. 95 коп. матеріальний збиток, 1500 грн. розмір франшизи, яку позивач просить стягнути з відповідача по справі в її користь.
Крім того просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача витрати понесені потерпілою ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з проведенням експертизи по визначенню матеріального збитку, вартість якої склала 8000 грн., а також проведення експертного автотоварознавчого дослідження усередненої ринкової вартості автомобіля належного гр. ОСОБА_2 , яка проводилася з метою вжиття заходів забезпечення цивільного позову, що становить 1500 грн.
Крім того зазначає, що позивачу ОСОБА_1 діями відповідача по справі ОСОБА_2 було спричинено моральну шкоду, яка зокрема полягає в тому, що в результаті протиправних дій відповідача було повністю знищено майно позивача, а саме транспортний засіб, який використовувався позивачем повсякденно як в особистих цілях так і в робочих питаннях що, вплинуло на якість повсякденно життя позивача, викликало вимушені зміни, перевлаштування свого укладу життя, в тому числі за рахунок того, що позивач не могла користуватися належним їй автомобілем, оскільки вона проживає у сільській місцевості, а працевлаштована у місті Луцьку та її робота пов`язана з необхідністю пересування по усій Волинській області власним транспортним засобом. Крім цього, моральна шкода також полягає у тому, що у зв`язку саме з протиправною поведінкою відповідача, позивач була вимушена витрачати час на пошук експертної організації, для проведення оцінки спричиненої шкоди, а також звертатися за допомогою до юристів, яка оцінюється позивачем в сумі 20 000 гривень, яку просить стягнути з відповідача по справі ОСОБА_2 в її користь.
05 березня 2025р. ухвалою судді Ківерцівського районного суду Волинської області відкрито загальне позовне провадження у даній цивільній справі та призначено підготовче засідання.
28 березня 2025р. представник позивача по справі ОСОБА_1 адвокат Куденьчук О.А. подав до суду відповідь на відзив у якій позовні вимоги підтримує в повному об`ємі, обставини викладені у відзиві на позовну заяву вважає необґрунтованими.
Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 07 квітня 2024р. закрито підготовче провадження у даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
01.05.2025р. від представника позивача по справі ОСОБА_1 адвоката Куденьчука О.А. до суду надійшла заява про підтримання позовних вимог. Просить позов задовольнити, розгляд справи проводити у відсутності позивача та його представника.
Відповідач по справі ОСОБА_2 подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності за наявними в матеріалах справи доказали. Просить в задоволенні позову відмовити в повному об`ємі.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.
Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.
Пунктом 22.1 статті 22 Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
За змістом пункту 30.1 статті 30 Закону, транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.
Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди (пункт 30.2 статті 30 Закону).
Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Отже, обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (пункт 72 постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц).
Згідно з пунктом 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Згідно з частиною п`ятою статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Судом встановлено, що 27.04.2024 року о 18 год. 36 хв. в с. Тростянець, по вул. Київській, 8А, Луцького району Волинської області, ОСОБА_4 керувала автомобілем марки «Opel Corsa», д.н.з. « НОМЕР_3 », виїхавши на регульоване перехрестя з вул. Волі, здійснюючи маневр розвороту ліворуч, не зайняла відповідного крайнього положення на проїзній частині, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем марки «Mercedes», д.н.з. « НОМЕР_2 » під керуванням ОСОБА_1 в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Постановою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 03 червня 2024р. (справа №158/1379/24, провадження №3/0158/337/24), яка набрала законної сили, визнано винною ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладеного на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 гривень (а.с. 18-19).
З матеріалів справи вбачається і сторонами не заперечується той факт, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача, як власника наземного транспортного засобу, була застрахована у ПАТ «НАСК «ОРАНТА», яка в межах ліміту відповідальності нарахувала та виплатила потерпілій 158 500 грн. страхового відшкодування позивачу по справі ОСОБА_1 . Виплата грошових коштів позивачу підтверджується копією платіжного документа долученого до матеріалів справи (а.с. 51).
Як вбачається із експертного висновку №-13-2024 від 10.06.2024 року:
- ринкова вартість досліджуваного автомобіля Mercedes-Benz В200, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2006 року випуску, станом на момент ДТП 27.04.2024 становила 254972,52 (Двісті п`ятдесят чотири тисячі дев`ятсот сімдесят дві грн. 52 коп.);
- вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу, внаслідок пошкодження автомобіля Mercedes-Benz В200, реєстраційний номер НОМЕР_2 станом на дату дослідження 30.05.2024 року складає 241094,95 (Двісті сорок одна тисяча дев`яносто чотири грн. 95 коп.);
- сума матеріального збитку автомобіля Mercedes-Benz В200, реєстраційний номер НОМЕР_2 станом на дату дослідження 30.05.2024 року складає 254972,52 (Двісті п`ятдесят чотири тисячі дев`ятсот сімдесят дві грн. 52 коп.) (а.с. 22-27).
Крім того з матеріалів справи вбачається, що дана експертиза проводилась по заяві позивача по справі ОСОБА_1 , про що також було повідомлено відповідача по справі ОСОБА_2 та ПАТ «НАСК «ОРАНТА» (а.с. 28).
Згідно протоколу (акт) огляду транспортного засобу від 30.05.2024р., експертом автотоварознавцем Семенюком В.М. було проведено огляд транспортного засобу марки: Mercedes-Benz В200, реєстраційний номер НОМЕР_2 із зазначенням наявних пошкоджень (а.с. 29-48).
Доказів сплати відповідачем позивачу різниці між виплаченим страховим відшкодуванням та вартістю відновлювального ремонту, матеріали справи не містять. Будь-яких клопотань в ході розгляду даної цивільної справи, зокрема, про призначення експертних досліджень відповідач ОСОБА_2 суду не заявляла.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з частинами 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).
Відповідно до ч. 3 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.
Статтею 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.
Статтями 28, 29 вказаного Закону передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 р. № 6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків п. 9 Постанови).
Як встановлено судом, сторонами у справі не оспорюється факт ДТП, що мала місце 27.04.2024 року о 18 год. 36 хв. в с. Тростянець, по вул. Київській, 8А, Луцького району Волинської області, вина відповідача з спричинення даної ДТП та виплата позивачу страховою компанією суми страхового відшкодування позивачу в межах ліміту у розмірі 158 500 грн.
У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі №6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі ст. 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.
Оскільки вартість майнового збитку, завданого ОСОБА_1 пошкодженням належного їй автомобіля марки Mercedes-Benz В200, реєстраційний номер НОМЕР_2 внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, суд дійшов висновку, що із ОСОБА_2 , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди та отриманим страховим відшкодуванням.
Крім того, представником позивача по справі заявлено вимогу про стягнення з відповідача в користь позивача моральну шкоду, яка оцінюється позивачем в сумі 20 000 гривень.
Відповідно до приписів ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.
Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
У відповідності до роз`яснень п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до вимог статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків передбачених цим Кодексом.
До юридичних фактів, які має довести позивач у цій справі, належить доведення спричинення моральної шкоди та її розмір.
Доведення цих обставин з боку позивача можливе на підставі доказів, передбачених у статті 76 ЦПК України.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.
Вина відповідача ОСОБА_2 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 27.04.2024 року о 18 год. 36 хв. в с. Тростянець, по вул. Київська, 8А, Луцького району Волинської області встановлена постановою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 03.06.2024 року, яка набрала законної сили.
Твердження позивача про використання автомобіля марки Mercedes-Benz В200, реєстраційний номер НОМЕР_2 в особистих цілях (робочих питаннях), що вплинуло на якість її повсякденного життя, в тому числі за рахунок того, що вона не може користуватися належним їй автомобілем, оскільки проживає у сільській місцевості, а працевлаштована у місті Луцьку та її робота пов`язана з необхідністю пересування по усій Волинській області власним транспортним засобом не спростовані в ході розгляду справи відповідачем.
З огляду на встановлені судом обставини справи, така грошова компенсація буде справедливою та достатньою для відновлення порушених прав позивача.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приходить до наступних висновків.
У відзиві на позовну заяву відповідачка по справі ОСОБА_2 , зазначила, що розмір витрат на правничу допомогу є необґрунтованим, однак, в разі доведеності понесених витрат, просила зменшити їх розмір до 5000 грн.
В частині третій статті 141 ЦПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила під час вирішення питання про розподіл витрат на правничу допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. У такому випадку суд повинен конкретно визначити, які саме витрати на правничу допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести обґрунтування такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну потребу судових витрат для конкретної справи.
Близькі за змістом висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21.
У постановах від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц та від 05.07.2023 у справі №911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
Отже, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Натомість під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною третьою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу, або ж присудити такі витрати частково.
Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовують з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.
Суд наголошує, що подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи.
Щодо витрат на оплату послуг експерта.
Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати , пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи.
Згідно з ч.ч. 6-8 ст. 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату послуг експерта, спеціаліста, перекладача, які підлягають розподілу між сторонами.
Обставин неспівмірності витрат на оплату послуг експерта, їх невідповідності критеріям розумності та необхідності судом не встановлено.
Позивачка заявила до стягнення з відповідачки 8000 грн. витрат на оплату послуг експерта за проведення експертизи згідно угоди №13-2024 від 23.05.2024р., рахунок №13 від 23.05.2024, квитанція до платіжної інструкції на переказ готівки від 31.05.2024р., акт виконаних робіт експертом (а.с. 48-50) та 1500 грн. згідно угоди №09-2025 від 11.02.2025р., рахунок №09 від 11.02.2025, квитанцію до платіжної інструкції на переказ готівки від 17.02.2025р., акт виконаних робіт експертом (а.с. 62-63), які підлягають стягненню з відповідачки в користь позивача.
Враховуючи результат вирішення спору, керуючись ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивачки підлягають стягненню витрати на оплату послуг експерта в розмірі 9500 грн.
Також при зверненні до суду з даним цивільним позовом позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1211,20 гривень, а при зверненні до суду із заявою про забезпечення позову 605,60 грн.
Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
Керуючись ст. ст. 22, 23, 1166, 1187, 1192, 1194 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», на підставі ст. ст. 10, 12, 76-81, 89, 133, 137, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -
у х в а л и в:
Позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Куденьчук Олексій Андрійович до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство «НАСК «Оранта» про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті дорожньо транспортної пригоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_5 ) 9500 (дев`ять тисяч п`ятсот) гривень 00 коп. відшкодування витрат понесених на проведення експертних досліджень.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Волинського апеляційного суду безпосередньо або через Ківерцівський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , жителька АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ;

представник позивача: адвокат Куденьчук Олексій Андрійович, юридична адреса: смт. Рокині, вул. Мічуріна, 26, Луцького району Волинської області;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , жителька АДРЕСА_2 ;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство «НАСК «Оранта», юридична адреса м. Київ, вул. Здолбунівська, 7-Д, корпус Г.

Суддя Ківерцівського районного суду С.В.Поліщук