Номер провадження: 22-ц/813/2041/25
Головуючий у першій інстанції Бондар В. Я.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.05.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Коновалової В.А., Карташова О.Ю.,

за участю секретаря Соболєвої Р.М.,

учасники справи: скаржник ОСОБА_1 , стягувач - ОСОБА_2 , суб`єкт оскарження - Приватний виконавець Виконавчого округу Одеської області Притуляк Валерій Миколайович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в порядку спрощеного позовного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі свого представника Бійц Марини Едуардівни

на ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 29 липня 2024 року, постановлену Приморським районним судом м. Одеси у складі: судді Бондаря В.Я. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 , за участі стягувача: ОСОБА_2 , на дії та бездіяльність приватного виконавця Притуляка Валерія Миколайовича,

в с т а н о в и в:

08 травня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла вказана скарга ОСОБА_1 в особі свого представника Бійц Марини Єдуардівни, яка мотивована тим, що 18 липня 2023 року Приватним виконавцем Притуляком Валерієм Миколайовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 72289771 виконання дубліката виконавчого листа, виданого Приморським районним судом м. Одеси 15 липня 2023 року у справі № 1522/21028/12 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за кредитом.

Цього ж дня винесено постанову про стягнення винагороди приватного виконавця 10302,14 доларів США, що також вказано в п. 3 Постанови відкриття виконавчого провадження.

22 квітня 2024 року ОСОБА_1 було заявлено відвід приватному виконавцю Притуляку В.М. з мотивів дотримання приватним виконавцем вимог ч. 4 ст. 24 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», п. 4 ч. 4 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження».

26 квітня 2024 року постановою приватний виконавець відмовив у задоволенні відводу, однак така постанова не містить мотивувальної частини.

Постанова не отримана ні поштою, ні електронною адресою, тільки 27 квітня 2024 року у неробочий час вона з`явилася у сервісі АСВП з номером виконавчого провадження в режимі доступу сторін до ВП з індивідуальним ідентифікатором.

Повідомлення від 26 квітня 2024 року про вчинення виконавчих дій опису і арешту майна, що належить боржнику на 29 квітня 2024 року о 14:00 год, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 в світлі винесення її в той самий день, що і постанову про відмову у задоволенні відводу, та можливості проведення таких виконавчих дій під час дії воєнного стану, є незаконною та необґрунтованою, оскільки порушує права боржника, який згідно заяви про реструктуризацію від 03 лютого 2024 року добровільно виконує кредитні зобов`язання перед ОСОБА_2 . Це повідомлення отримано поштою ОСОБА_1 02 травня 2024 року.

У зв`язку з чим, просила суд визнати дії з винесення постанови про відмову у відводі приватного виконавця від 26.04.2024 протиправними; визнати протиправними дії з винесення повідомлення про вчинення виконавчих дій з опису і арешту майна, що належить боржникові від 26.04.2024; скасувати постанову про відмову у відводі приватного виконавця від 26.04.2024.

Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 14 травня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження за матеріалами скарги ОСОБА_1 , зупинено стягнення у виконавчому провадженні № 72289771 та витребувано копію матеріалів виконавчого провадження.

17 травня 2024 року від представника приватного виконавця Притуляка В.М. ОСОБА_3 надійшли заперечення на скаргу на дії приватного виконавця, в яких просить скаргу залишити без задоволення.

Заперечення мотивовані тим, що у ОСОБА_1 не було підстав для звернення з заявою про відвід, а тому приватний виконавець виніс постанову про відмову у її задоволенні, адже сума стягнення за виконавчим документом з урахуванням сум за виконавчими документами, що вже перебувають на виконанні у приватного виконавця, не перевищує мінімальний розмір страхової суми за договором страхування відповідальності приватного виконавця. Постанова направлялися скаржниці, однак поштове відправлення було повернуто відправнику 13.05.2024. Заявниця не обґрунтувала, яким чином повідомлення про вчинення виконавчих дій порушило або могло порушити її права як боржника. Реструктуризація боргу не застосовується до справ, у яких наявне судове рішення, що набрало законної сили, про стягнення із споживача заборгованості або відкрити виконавче провадження. Щодо того, що боржниця виконує кредитні зобов`язання перед стягувачем, то скаржник вперше за період відкриття виконавчого провадження здійснила платіж в рахунок погашення її заборгованості саме в день подання скарги на дії приватного виконавця. Тому, порушень з боку приватного виконавця не вбачається.

21 травня 2024 року ОСОБА_1 в особі представника Бійц М.Е. заявлено клопотання про витребування доказів, просила витребувати інформацію щодо процедури розгляду заяви ОСОБА_4 про відвід та інформацію щодо того: яка сума виконавчих проваджень, включаючи відкрите 18 липня 2023 року ВП №72289771, що перебувають на виконанні за звітний період та на цей час у ОСОБА_5 .

Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 29 липня 2024 року скаргу ОСОБА_1 , за участі стягувача: ОСОБА_2 , на дії та бездіяльність приватного виконавця Притуляка Валерія Миколайовича залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 в особі свого представника Бійц М.Е. просить ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 29 липня 2024 року скасувати, постановити постанову про задоволення скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Притуляка В.М., посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права.

Крім того, просить витребувати у приватного виконавця Притуляк В.М. інформацію щодо процедури розгляду заяви ОСОБА_1 про відвід та яка сума виконавчих проваджень, включаючи відкрите 18 липня 2023 року ВП № 72289771, що перебувають на виконанні за звітний період та на цей час у ОСОБА_5 .

Доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції не розглянув клопотання про витребування доказів, подане представником скаржника 21 травня 2024 року через підсистему Електронний Суд, вважає що докази можуть підтвердити обставини перевищення суми, яка може бути одночасно на виконанні приватного виконавця; суд поклав в основу мотивувальної частини ухвали заперечення ОСОБА_3 , який не надав ордер про надання правової допомоги, та в запереченнях вказує недостовірні та суперечливі дані, а саме: сума виконавчих проваджень, що перебувають на виконанні за звітний період та на цей час у ОСОБА_5 надана Міністерством юстиції України в 2 рази більша, ніж вказує ОСОБА_3 у запереченнях від 17.05.2024, та відсутні докази, які підтверджують вказану ним суму.

Зазначає, що постановою Одеського апеляційного суду від 27 січня 2022 року, яка набрала законної сили, було остаточно встановлено, яка сума підлягає стягненню з ОСОБА_1 .

Суд першої інстанції не дослідив докази у справі, а саме: заяву від 08.05.2024 вх. №303 про надіслання ОСОБА_1 чергового платежу у сумі 943,53 грн , а також відповідь приватного виконавця Притуляк В.М. адвокату Бійц М.Е. від 10.05.2024 про прийняття заяви про сплату 943,53 грн до відома.

Крім того, приватний виконавець, на виконання ухвали від 14.05.2024 про витребування доказів, надав не всі матеріали виконавчого провадження.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 18 березня 2025 року клопотання ОСОБА_1 в особі свого представника Бійц М.Е. про витребування доказів у справі задоволено.

Витребувано у приватного виконавця Притуляка Валерія Миколайовича інформацію щодо процедури розгляду заяви ОСОБА_1 про відвід та інформацію, яка сума виконавчих проваджень, включаючи відкрите 18 липня 2023 року ВП № 72289771, що перебувають на виконанні за звітний період та на цей час у ОСОБА_5 .

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4 ст. 367 ЦПК України).

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У судовому засіданні представник скаржниці адвокат Бійц М.Е. підтримала доводи апеляційної скарги, представник заявника ОСОБА_5 ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.

Стягувач ОСОБА_2 , Приватний виконавець Виконавчого округу Одеської області Притуляк В.М., повідомлені належним чином і в установленому законом порядку, повістку отримали 24.04.2025 08:29:33в особистому кабінеті підсистеми (модуля) ЄСІТС Електронний суд, що підтверджується довідкою (а.с. 5,6 т. 2), до судового засідання не з`явилися, що відповідно до вимог частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

За ст. 10 Закону України ««Про виконавче провадження»» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

За п. 1-4 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону. Платіжні інструкції на примусове списання коштів або пред`явлення емітенту електронних грошей до погашення в обмін на грошові кошти надсилаються не пізніше наступного робочого дня після накладення арешту та в подальшому не пізніше наступного робочого дня з дня отримання інформації про наявність коштів/електронних грошей, що знаходяться на рахунках/електронних гаманцях. Опис та арешт майна здійснюються не пізніш як на п`ятий робочий день з дня отримання інформації про його місцезнаходження. У разі виявлення майна виконавцем під час проведення перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) фізичної особи та місцезнаходженням юридичної особи здійснюються опис та арешт цього майна.

Стаття 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Окрім іншого, виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і Законом № 1304-VIIІ; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Згідно з частиною першою статті 48 Закону «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

У відповідності до ч. 1 ст. 50 Закону «Про виконавче провадження» звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна, об`єкти незавершеного будівництва, майбутні об`єкти нерухомості здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якій фактично проживає боржник.

Отже, відповідно до порядку примусового звернення стягнення коштів з боржника, врегульованого Законом «Про виконавче провадження», першочергово звертається стягнення на відповідні кошти боржника, рухоме майно, а за його відсутності - на об`єкти нерухомості.

Правило щодо застосування встановленої законом черговості звернення стягнення на майно боржника, а саме, що в першу чергу звернення стягнення повинно відбуватись на кошти та рухоме майно, має істотне значення. Відповідно, звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна відповідно до частини першої статті 50 Закону «Про виконавче провадження» здійснюються у виключному випадку у разі відсутності у боржника достатніх коштів чи рухомого майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» у разі виявлення обставин, передбачених частиною четвертою статті 5 цього Закону, виконавець зобов`язаний заявити самовідвід та повідомити про це стягувача. З тих самих підстав відвід виконавцю може бути заявлений стягувачем, боржником або їхніми представниками. Відвід має бути вмотивованим, викладеним у письмовій формі і може бути заявлений у будь-який час до закінчення виконавчого провадження.

Згідно п. 4 ч. 4 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець, приватний виконавець (далі - виконавець) не може виконувати рішення, якщо: сума стягнення за виконавчим документом з урахуванням сум за виконавчими документами, що вже перебувають на виконанні у приватного виконавця, перевищує мінімальний розмір страхової суми за договором страхування відповідальності такого приватного виконавця.

Приватний виконавець не має права здійснювати виконавчі дії, якщо сума стягнення за виконавчим документом з урахуванням сум за виконавчими документами, що вже перебувають у нього на виконанні, перевищує мінімальний розмір страхової суми за договором страхування цивільно-правової відповідальності приватного виконавця. У такому разі приватний виконавець зобов`язаний укласти договір страхування на належну страхову суму (частина четверта статті 24 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»).

Державний виконавець, приватний виконавець не може виконувати рішення, якщо, зокрема, сума стягнення за виконавчим документом з урахуванням сум за виконавчими документами, що вже перебувають на виконанні у приватного виконавця, перевищує мінімальний розмір страхової суми за договором страхування цивільно-правової відповідальності такого приватного виконавця (пункт 4 частини четвертої статті 5 Закону України «Про виконавче провадження»).

У разі виявлення обставин, передбачених частиною четвертою статті 5 цього Закону, виконавець зобов`язаний заявити самовідвід та повідомити про це стягувача. З тих самих підстав відвід виконавцю може бути заявлений стягувачем, боржником або їхніми представниками. Відвід має бути вмотивованим, викладеним у письмовій формі і може бути заявлений у будь-який час до закінчення виконавчого провадження (частина перша статті 23 Закону України «Про виконавче провадження»).

Питання про відвід приватному виконавцю, який не заявив самовідвід, вирішується самим приватним виконавцем у строк до п`яти робочих днів після надходження заяви про відвід. У випадку самовідводу приватного виконавця він зобов`язаний повернути виконавчий документ стягувачу або передати його за згодою стягувача іншому приватному виконавцю чи відповідному органу державної виконавчої служби. Постанова приватного виконавця про самовідвід або про відмову у відводі може бути оскаржена стягувачем, боржником або їхніми представниками до суду (частина перша статті 23 Закону України «Про виконавче провадження»).

За заявою стягувача виконавчий документ може бути передано від одного приватного виконавця іншому або відповідному органу державної виконавчої служби, або від органу державної виконавчої служби - приватному виконавцю. Про передачу (прийняття до виконання) виконавчого документа виконавець виносить постанову (абзац 1 частини п`ятої статті 5 Закону України «Про виконавче провадження»).

Тлумачення вказаних норм, з урахуванням принципу розумності, свідчить, що: правовим наслідком перевищення суми стягнення за виконавчим документом з урахуванням сум за виконавчими документами, що вже перебувають у приватного виконавця на виконанні, мінімального розміру страхової суми за договором страхування цивільно-правової відповідальності приватного виконавця є: по-перше, обов`язок приватного виконавця укласти договір страхування на належну страхову суму; по-друге, те, що така обставина є підставою для заявлення приватним виконавцем самовідводу і повідомлення про це стягувача. Така обставина також виступає підставою для заявлення відводу приватному виконавцю стягувачем, боржником або їх представниками;

до правових наслідків перевищення суми стягнення за виконавчим документом з урахуванням сум за виконавчими документами, що вже перебувають у приватного виконавця на виконанні, мінімального розміру страхової суми за договором страхування цивільно-правової відповідальності приватного виконавця законодавець не відносить оспорення боржником у виконавчому провадженні постанов приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження чи про арешт коштів боржника, так само як покладення на приватного виконавця обов`язку прийняти постанову про повернення виконавчого документа стягувачу без виконання.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).

Для звернення до суду зі скаргою встановлений 10-денний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи (п. а ч. 1 ст. 449ЦПК України).

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника) (частина третя статті 451 ЦПК України).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (частина третя статті 451 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2020 року в справі № 641/7824/18 (провадження № 61-10355св19) вказано, що «завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим».

Судом встановлено, що постановою від 18.07.2023 Приватний виконавець Виконавчого округу Одеської області Притуляк В.М. відкрив виконавче провадження № 72289771, згідно якого виконується виконавчий лист № 1522/21028/12, виданий 15.07.2023 Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором № 014/79729/74/86458 від 30.11.2007 у розмірі 103 021,38 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на 08.08.2012 складає 823 449,88 грн та судовий збір у розмірі 3 219 грн (а.с. 84).

Постановою від 15.12.2023 внесено зміни до автоматизованої системи виконавчих проваджень, оскільки виконавчий лист видано 15.06.2023, замість помилкового вказаного 15.07.2023 (а.с. 68).

18.04.2024 ОСОБА_1 звернулася до приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Притуляка В.М. з заявою про відвід, адже розмір виконавчих проваджень перевищує мінімальний розмір страхової суми за договором страхування відповідальності приватного виконавця (а.с. 87 на зв.).

Постановою приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Притуляка В.М. від 26.04.2024 у ВП №72289771 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 18.04.2024 про відвід приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляка В.М. Постанова мотивована відсутністю підстав для прийняття рішення про відвід, передбаченого ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 21).

Згідно листа Міністерства юстиції України від 25.03.2024 приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Притуляк В.М. з ТДВ «Страхова компанія Експо Страхування» укладено договір №ДВО04/012/2023-И зі строком дії з 22.01.2023 по 21.01.2024 з сумою страхування 50 000 000 000 грн та договір №ДВО 003/012/2024-И зі строком дії з 22.01.2024 по 21.01.2025 з сумою страхування 50 000 000 000 грн (а.с. 19).

У своїх запереченнях приватний виконавець Притуляк В.М. зазначає, що відповідно до звіту за І півріччя 2023 року, на кінець звітного періоду на виконанні у приватного виконавця перебуває 1 959 виконавчих проваджень, залишок нестягнутих сум 1 658 412 322 грн (а.с. 34, т.1 ).

Крім того, на виконання ухвали Одеського апеляційного суду від 18.03.2025 приватний виконавець Притуляк В.М. повідомив, що на цей час (на кінець звітного періоду за друге півріччя 2024 року) сума виконавчих проваджень, що перебувають на виконанні приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляка В.М., із урахуванням відкритого 18.07.2023 виконавчого провадження № 72289771 складає грн (а.с. 16-17, т.1).

Тож, підстав вважати, що суми стягнень перевищують мінімальний розмір страхової суми відсутні.

Постановою від 27.02.2024 накладено арешт на майно та грошові кошти боржника ОСОБА_1

13 квітня 2021 року Верховною Радою України прийнято Закон «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» № 1381-IX, який набрав законної сили 23 квітня 2021 року (далі - Закон № 1381-IX).

Цим законом внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування», а саме Розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено пунктом 7 згідно із Законом від 13 квітня 2021 року № 1381-IX.

Підпунктом 3 пункту 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що реструктуризація зобов`язань, передбачених договором, здійснюється протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим пунктом, крім таких випадків: у разі наявності на день набрання чинності цим пунктом у суді відкритого провадження у справі, предметом спору в якій є права та обов`язки сторін за договором, щодо реструктуризації зобов`язань за яким подається заява, та/або права та обов`язки сторін за іпотечним договором, укладеним для забезпечення виконання передбачених цим договором зобов`язань, та/або договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, та відсутності рішення суду, що набрало законної сили, заява про проведення реструктуризації може бути подана після спливу тримісячного строку з дня набрання чинності цим пунктом, але не пізніше двох місяців з дня набрання законної сили рішенням суду в такій справі.

Рішення у справі № 1522/21028/12 ухвалено 19.05.2014, дублікат виконавчого листа видано 15.06.2023, внаслідок розгляду заяви про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дублікату виконавчого листа.

Таким чином, на момент набрання законної сили Законом «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» рішення у даній справі давно набрало законної сили.

На підставі вищенаведеного судом зроблено висновок про необґрунтованість скарги боржника ОСОБА_1 про протиправність дій приватного виконавця з прийняття до свого виконання вищезазначеного дублікату виконавчого документу, відмову у відводі приватного виконавця 26.04.2024, винесення повідомлення про вчинення виконавчого опису і арешту майна, що належить боржнику від 26.04.2024.

Довід апеляційної скарги, який представник скаржниці підтримала в суді апеляційної скарги, про невизначеність того, на яку саме суму перебувало виконавчих проваджень у приватного виконавця станом на час відкриття ВП, то таке спростовується матеріалами справи, якими підтверджено наявність станом на 22.03.2024 в Єдиному реєстрі приватних виконавців України дії договору № ДВО/012/2023-И, дата початку 22.01.2023; дата закінчення 21.01.2024; ТДВ "Страхова компанія Експо Страхування" 0 грн, а згідно відповіді Міністерства юстиції України представнику скаржниці, згідно відомостей АСВП встановлено, що станом на 18.07.2023 на виконанні у приватного виконавця перебували виконавчі провадження, сума стягнення за якими становила 3764494,83 грн, станом на 18.04.2145,41 грн (а.с. 185, т.1).

За клопотанням представника скаржника Одеським апеляційним судом ухвалою від 18 березня 2025 року витребувано у приватного виконавця Притуляка Валерія Миколайовича інформацію щодо процедури розгляду заяви ОСОБА_1 про відвід та інформацію, яка сума виконавчих проваджень, включаючи відкрите 18 липня 2023 року ВП № 72289771, що перебувають на виконанні за звітний період та на цей час у ОСОБА_5 (як зазначено в клопотанні).

На виконання ухвали суду приватним виконавцем листом від 05.05.2025 № 11048 повідомлено, що на цей час (на кінець звітного періоду за друге півріччя 2024 року) сума виконавчих проваджень, що перебувають на виконанні приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляка В.М., із урахуванням відкритого 18.07.2023 виконавчого провадження № 72289771 складає грн (а.с. 16-17, т.1).

Різниця у сумах виконавчих проваджень, які перебували в провадженні приватного виконавця станом на час відкриття виконавчого провадження, обумовлена тим, що вказані відповіді дані на різні періоди, тому вказана сума є змінюваною, проте визначальним є те, що саме станом на час відкриття ВП така сума не перевищувала страховий ліміт.

Вказане стало підставою для відмови у задоволенні відводу приватному виконавцю.

Матеріалами справи та доводами апеляційної скарги таке не спростоване.

Що стосується незаконності винесення повідомлення про вчинення виконавчого опису і арешту майна, що належить боржнику, то такі дії приватного виконавця відповідають вищенаведеним положенням ст. 13, 18, 50 Закону України «Про виконавче провадження» та вчинені в межах наданих йому законом повноважень.

Що стосується посилань на добровільне виконання своїх зобов`язань боржником ОСОБА_1 перед ОСОБА_2 як відсутності підстави для арешту майна, то такі докази по справі відсутні станом на час вчинення відповідної дії приватним виконавцем.

Так само не впливає на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення посилання представника скаржника про те, що постановою Верховного Суду від 09 квітня 2025 року у справі № 522/6195/20 визнано недійсним договір відступлення права вимоги від 27 лютого 2020 року № 511, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс груп» і ОСОБА_2 , оскільки апеляційний суд переглядає рішення щодо законності дій приватного виконавця станом на час його ухвалення.

Думка представника скаржника про неможливість наразі апеляційному суду вирішувати питання по суті не ґрунтується на вимогах закону, не є відмовою скаржника від апеляційної скарги та не перешкоджає розгляду справи.

У відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена із додержанням вимог закону і не може бути скасована з підстав, що викладені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі свого представника Бійц Марини Едуардівни залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 29 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови 09 травня 2025 року

Головуючий М.В. Назарова

Судді: В.А. Коновалова

О.Ю. Карташов