Дата документу 08.05.2025 Справа № 337/1913/24
Запорізький апеляційний суд
Єдиний унікальний №337/1913/24 Головуючий у 1-й інстанції: Салтан Л. Г.
Провадження № 22-ц/807/696/25 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача суддів: Подліянової Г.С., Кочеткової І.В., Кухаря С.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника, адвоката Шокот Антона Степановича на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 23 січня 2025 року у справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2024 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою.

В обґрунтування позову зазначала, що 28 січня 2021 року о 11:00 год. ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Toyota Camry», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив рух по проїзній частині вулиці Діагональна, рухаючись з боку вул. Південне шосе в напрямку вул. Північне шосе в м. Запоріжжі. В цей же час, у зустрічному для відповідача напрямку, керуючи транспортним засобом «Volkswagen Passat», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснював рух водій ОСОБА_3 . Відповідач, з метою виконання маневру розвороту, виїхав в розрив роздільного газону, після чого, не переконався в безпечності своїх дій, не надав дорогу автомобілю «Volkswagen Passat», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався в зустрічному напрямку, натомість, продовжуючи маневр розвороту, здійснив виїзд на проїзну частину, якою рухався водій ОСОБА_3 внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем, під керуванням останнього. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 28 січня 2022 року ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України у зв`язку з дійовим каяттям, кримінальне провадження закрито. Крім того, даним судоми рішенням встановлено факт порушення водієм автомобіля «Toyota Camry», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 вимог п.10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди.

При перевірці МТСБУ було встановлено, що ОСОБА_1 керував автомобілем «Toyota Camry», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 без полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та страхового сертифікату «Зелена карта», про що свідчить запис у довідці щодо перевірки чинності полісу внутрішнього страхування та міжнародного страхування. Заподіяна шкода, яка виникла внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, не була відшкодована потерпілій особі.

Транспортний засіб «Volkswagen Passat», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , на час дорожньо-транспортної пригоди (28 січня 2021 року) був забезпечений за полісом серії АР № 1098826 ПрАТ «СК «Аско-Донбанс Північний», строк дії до 19 грудня 2021 року.

У зв`язку з настанням вищезазначеної події, власник пошкодженого транспортного засобу ОСОБА_2 з метою отримання відшкодування, на виконання вимог ст. 35 Закону №1961-IV, 16 вересня 2021 року звернулася до МТСБУ із відповідною заявою про виплату відшкодування.

Згідно звіту суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_4 про оцінку транспортного засобу №961 від 05 січня 2022 року, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Volkswagen Passat», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , станом на 28 січня 2021 року, є економічно недоцільним, оскільки вартість відновлювального ремонту перевищує вартість автомобіля до дорожньо-транспортної пригоди, тобто зазначений автомобіль є фізично знищеним. При цьому вартість відновлювального ремонту без урахування зносу становила 906 805, 61 грн. Вартість автомобіля до дорожньо-транспортної пригоди становила 275 873, 92 грн. Вартість такого дослідження, щодо розміру збитків становила 1500 грн.

Тому, для здійснення розрахунку вартості КТЗ «Volkswagen Passat», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , після ДТП та розміру регламентної виплати було розміщено інформацію про транспортний засіб з метою оцінки та/або можливого продажу за допомогою Програмної платформи. В результаті чого було встановлено залишкову вартість автомобіля у сумі 75 000 грн. Вартість надання вказаних послуг становила 1 552, 32 грн.

На підставі отриманих даних МТСБУ було здійснено розрахунок розміру шкоди та регламентної виплати. Відповідно до якого різниця вартості автомобіля до та після ДТП становила 200 873, 92 грн

На підставі ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності» керуючись п.п. «а» п.41.1 ст. 41 Закону в редакції, яка діяла на момент дорожньо-транспортної пригоди, та у межах страхової суми (130 000 грн), що була чинною на день настання події, МТСБУ 14 березня 2022 року на підставі наказу МТСБУ №3/1431 від 10 березня 2022 року, відшкодувало потерпілій особі майнову шкоду в розмірі 130 000 грн, що підтверджується довідкою про розмір відшкодування шкоди № 1 від 23 лютого 2022 року та платіжною інструкцією №817864.

У зв`язку з чим, в порядку ст.1191 ЦК України та п.п.38.2.1 п.3.8.2 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності», позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України в порядку регресу виплачене страхове відшкодування в розмірі 130 000 грн, витрати пов`язані зі встановлення розміру збитків 3 052,32 грн (1 500+1 552,32), сплачений судовий збір у розмірі 3 028 грн. Всього разом 136 080 грн 32 коп.

Заочним рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 21 травня 2024 року позовні вимоги задоволені. Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 16 серпня 2024 року задоволено заяву адвоката Шокота А.С., представника ОСОБА_1 про скасування заочного рішення, вищезазначене заочне рішення скасоване, справу призначено до розгляду в спрощеному провадженні.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 23 січня 2025 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України кошти в розмірі понесених витрат: 130 000 грн регламентна виплата за шкоду пов`язану з пошкодженням транспортного засобу; 3 052, 32 грн витрати пов`язані зі встановлення розміру збитків; суму сплаченого судового збору 3 028 грн, а всього 136 080, 32 грн.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 , представник, адвокат Шокот Антон Степанович подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 23 січня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити у повному обсязі. Також просить зупинити провадження до вирішення справи №755/22143/24, що розглядається у Дніпровському районному суді м. Києва.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції не врахував, що позивачем до суду надано заяву ОСОБА_2 про відшкодування шкоди від 16 вересня 2021 року, яка написана та підписана ОСОБА_2 , але власнопис та підпис не відповідає власнопису та підпису у заяві у кримінальній справі, підпису на копії паспорту та РНОКПП ОСОБА_2 у справі, що розглядається та у цивільному позові у кримінальному провадженні. Отже, на думку апелянта ОСОБА_2 не скористалася своїм правом на відшкодування, та не зверталася до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування. Про те, що заяву про відшкодування шкоди ОСОБА_2 не писала, свідчить повідомлення ОСОБА_3 про ДТП від 16 вересня 2021 року. Водночас, ОСОБА_2 надала суду у кримінальному провадженні заяву про залишення її позову без розгляду, що встановлено ухвалою про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_1 , що свідчить про відсутність з її боку претензій до останнього. Отже виплата МТСБУ особі яка має право на її виплату без її волевиявлення є незаконною, тому у МТСБУ немає права стягувати у порядку регресу з ОСОБА_1 витрат, пов`язаних з вищезазначеною регламентною виплатою. Крім того, ОСОБА_1 не був присутнім при огляді пошкодженого транспортного засобу, отже він був позбавлений можливості оцінити які саме частини транспортного засобу підлягають відновленню, а які заміні. Під час оцінки пошкодженого майна була порушена методика його проведення та оцінка була виконана фізичною особою, а не атестованим експертом, що ставить під сумнів допустимість як доказу звіту про оцінку та розмір визначених оцінкою збитків. Суд неправомірно відмовив у задоволення клопотання про призначення почеркознавчої експертизи та у зупиненні провадження у даній справі до розгляду іншої справи, в якій ОСОБА_1 просить визнати наказ МТСБУ щодо регламентної виплати ОСОБА_2 незаконним (№755/22143/24).

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу Моторне (транспортне) страхове бюро України зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок ухвалено обгрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необгрунтованими. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

В силу вимог ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з 1 січня 2025 року це 90 840 грн (відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2025 рік» з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3028,00 грн (3028,00 грн Х 30 = 90 840 грн), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до п.п.1,2 ч. 1, ч.2 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи, зокрема: малозначні справи, що виникають з трудових відносин. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Встановлено, що ціна позову в даній справі становить 136 080,32 грн, що перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Водночас, колегія суддів враховує, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункт 2 частини шостої статті 19 ЦПК України) (3028,00 грн Х 80 = 242 240 грн).

Апеляційний суд урахував ціну та предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства та дійшов висновку, що дана справа є незначної складності, ціна позову якої не перевищує вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому визнає її малозначною, у зв`язку з чим зазначена справа відповідно до п. п.1 , 2 ч. 1 ст. 274 ЦПК України може розглядатися в порядку спрощеного провадження, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України, не належить до виключень із цієї категорії відповідно до ч. 4 ст. 274 ЦПК України.

Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам відповідає в повній мірі.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 28 січня 2022 року встановлено факт порушення водієм ОСОБА_1 вимог п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, що призвело до ДТП, яка мала місце 28 січня 2021 року. Внаслідок ДТП було пошкоджено автомобіль «Volkswagen Passat», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_2 . Так як цивільно-правова відповідальність винної особи в ДТП ОСОБА_1 не була застрахована на момент дорожньо-транспортної пригоди, то Моторне (транспортне) страхове бюро України відповідно до ст.1191 ЦК України та п.п.38.2.1 п.38.2 ст.38 Закону № 1961-IV, після проведення виплати потерпілій особі набуло право вимоги про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу до ОСОБА_1 у розмірі 130000, 00 грн та витрат пов`язаних зі встановленням розміру збитків у розмірі 3028, 00 грн.

З вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду погоджується, оскільки вони відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною першою статті 15 ЦК встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі статтею 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що 28 січня 2021 року о 11:00 год. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Toyota Camry», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині вулиці Діагональна, рухаючись з боку вул. Південне шосе в напрямку вул. Північне шосе в м.Запоріжжі. В цей же ж час, у зустрічному для водія ОСОБА_1 напрямку, керуючи транспортним засобом «Volkswagen Passat», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснював рух водій ОСОБА_3 , в салоні автомобіля якого перебувала пасажир ОСОБА_5 .Під час руху поблизу буд.№11 по вул. Діагональній, водій ОСОБА_1 , з метою виконання маневру розвороту, виїхав в розрив розподільного газону, після чого, діючи в порушення вимог п.п.10.1,10.4 Правил дорожнього руху України, не переконався в безпеці своїх дій, дорогу водієві ОСОБА_3 , який рухався прямо у зустрічному напрямку не надав, натомість, продовжуючи виконання маневру розвороту, здійснив виїзд на проїзну частину по якій рухався водій ОСОБА_3 , внаслідок чого допустив зіткнення передньої правої бічної частини керованого ним транспортного засобу із передньою, частиною автомобілю під керуванням водія ОСОБА_3 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Відповідно до свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу, власником автомобіля «Volkswagen Passat», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 є ОСОБА_2 (т.1 а.с.17).

Відповідно до ухвали Заводського районного суду м.Запоріжжя від 28 січня 2022 року відповідача звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України у зв`язку з дійовим каяттям; кримінальне провадження закрито.

В даній ухвалі суду також зазначено, що згідно висновку судової авто технічної експертизи №СЕ-19/108-21/7482-ІТ від 02 липня 2021 року, в даній дорожньо-транспортній ситуації, дії водія автомобіля «Toyota Camry», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 не відповідали вимогам п.п.10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, що знаходиться у причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди. Водій ОСОБА_1 мав технічну можливість уникнути зіткнення транспортних засобів, шляхом виконання вимог п.п.10.1, 10.4Правил дорожнього руху України.

Відповідно до тексту зазначеної ухвали, судом встановлено факт порушення водієм ОСОБА_1 вимог п.10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди (т.1 а.с.3-10).

Згідно з ч. 4 с. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, матеріалами справи підтверджено, що винним у скоєнні ДТП, яка мала місце 28 січня 2021 року є ОСОБА_1 , що останнім не заперечується.

Згідно з відомостями Централізованої бази даних МТСБУ, даними повідомлення про ДТП та довідки НПУ про обставини ДТП вбачається, що винуватець ДТП ОСОБА_1 керував автомобілем «Toyota Camry», державний номерний знак НОМЕР_1 , - без полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та страхового сертифікату «Зелена картка» (т.1 а.с.11, 11 зворот,12 ).

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_3 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР 1098826 ПрАТ «СК «Аско-Донбас Північний», страховий поліс учасника ДТП діє до 19 грудня 2021 року (а.с.12 зворот,16).

Відповідно до повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 16 серпня 2021 року, водій автомобіля «Volkswagen Passat», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_3 звернувся до ПрАТ «СК «Аско-Донбас Північний» із повідомлення, яким повідомив страхову компанію про ДТП за участю застрахованого в їхній компанії автомобіля (т.1 а.с.14).

У зв`язку із настанням страхового випадку власниця транспортного засобу «Volkswagen Passat», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 як потерпіла звернулася до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про страхове відшкодування (т.1 а.с.15).

Після звернення потерпілої особи (власника пошкодженого автомобіля) МТСБУ було відкрито регресну справу №79636.

Згідно з висновками Звіту № 961 від 05 січня 2022 року складеного ОСОБА_4 на підставі договору МТСБУ №20/026 від 01 січня 2020 року, відповідно довіреності МТСБУ по справі №79636, дата оцінки проведена 28 січня 2021 року (на дату ДТП), здійснення відновлювального ремонту транспортного засобу є економічно недоцільним, оскільки вартість відновлювального ремонту перевищує вартість автомобіля до ДТП; тобто «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_2 , є фізичного знищеним; вартість відновлювального ремонту без урахування зносу становить 906 805,61 грн, вартість автомобіля до ДТП становила 275 873,92 грн (т.1 а.с.18-40). Вартість такого дослідження, щодо розміру збитків становила 1500 грн, що підтверджується рахунком ФОП ОСОБА_4 №913 від 04 січня 2022 року (т.1 а.с.36). Дані кошти були сплачені позивачем експерту, що підтверджується платіжною інструкцією №300115 від 13 січня 2022 року (т.1 а.с.41).

Тому, для здійснення розрахунку вартості КТЗ «Volkswagen Passat», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , після ДТП та розміру регламентної виплати було розміщено інформацію про транспортний засіб з метою оцінки та/або можливого продажу за допомогою Програмної платформи (т.1 а.с.37). В результаті чого було встановлено залишкову вартість автомобіля у сумі 75 000 грн. Вартість надання вказаних послуг становила 1 552, 32 грн, що підтверджується актом наданих послуг №АО58 від 28 січня 2022 (т.1 а.с.38). Дані кошти були сплачені позивачем експерту, що підтверджується платіжною інструкцією №817525 від 16 лютого 2022 року (т.1 а.с.40).

На підставі отриманих даних МТСБУ 19 березня 2021 року було здійснено розрахунок розміру шкоди та регламентної виплати. Відповідно до якого розмір матеріального збитку 275 873,92 грн, втрата товарної вартості 0 грн, ринкова вартість КТЗ до ДТП 275 873, 92 грн, вартість відновлювального ремонту КТЗ 906 805, 61 грн, вартість КТЗ в пошкодженому стані 75 000 грн, різниця вартості КТЗ до та після ДТП 200 873, 92 грн, розмір регламентної виплати 130 000 грн (т.1 а.с.41).

На підставі ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності» керуючись п.п. «а» п.41.1 ст. 41 Закону в редакції, яка діяла на момент дорожньо-транспортної пригоди, та у межах страхової суми (130 000 грн), що була чинною на день настання події, МТСБУ 14 березня 2022 року на підставі наказу МТСБУ №3/1431 від 10 березня 2022 року, відшкодувало потерпілій особі майнову шкоду в розмірі 130 000 грн, що підтверджується довідкою про розмір відшкодування шкоди №1 від 23 лютого 2022 року та платіжною інструкцією №817864 (т.1 а.с.43).

Така виплата була здійснена на підставі наказу МТСБУ №3/1431 від 10 березня 2022 року, а також довідки про розмір відшкодування шкоди №1 від 23 лютого 2022 року (т.1 а.с.42, 42 зворот).

14 березня 2022 року МТСБУ здійснило страхову виплату на рахунок ОСОБА_2 у розмірі 130 000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №717864 від 14 березня 2022 року (т.1 а.с.43).

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюється Конституцією України, ЦК України, Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон N 1961-IV), чинним на час виникнення спору, та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1187ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоди (статті 11, 599, 1166 ЦК України).

Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник).

Разом з тим, правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала.

Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Пунктом 2.1 статті 2 Закону N 1961-IV передбачено, що якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Вказана норма кореспондується зі частиною другою статті 999 ЦК України, якою встановлено, що до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

У спорах пов`язаних із відшкодуванням шкоди за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів норми Закону N 1961-IV є спеціальними, а цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

За вимогами статті 3 Закону N 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Статтею 21 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (тут і надалі в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) встановлено заборону експлуатації транспортного засобу на території України без чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

При цьому вказаним Законом передбачені випадки виплати відшкодування шкоди потерпілим у разі використання транспортного засобу власником, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Згідно зі статтею 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до положень частини першої статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У пункті 33.1.4 статті 33 Закону N 1961-IV передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Крім того, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) заяву про страхове відшкодування (пункт 35.1 статті 35).

Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі відповідає обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди).

Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (у договірному зобов`язанні ним є страховик).

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону N 1961-IV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Разом із тим, згідно з пунктом 36.2 статті 36 Закону N 1961-IV страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо за рахунок потерпілої особи (її представника), то сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Згідно з підпунктом 38.2.1 пункту 38.2. статті 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Отже, законом встановлено порядок стягнення коштів, виплачених МТСБУ на відшкодування шкоди особі потерпілій у ДТП, саме в порядку регресу, якщо така шкода спричинена власником транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

У справі, яка є предметом апеляційного перегляду, судом встановлено, що ОСОБА_2 , власнику автомобіля «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок ДТП, що сталася 28 січня 2021 року з вини водія ОСОБА_1 , внаслідок порушення останнім вимог п.10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, який керував автомобілем «Toyota Camry», державний номерний знак НОМЕР_1 , завдано майнову шкоду, що встановлено ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 28 січня 2022 року ОСОБА_1 у справі №332/2835/21, звільнено винуватця ДТП з його дійовим каяттям, закрито кримінальне провадження.

Як вбачається з ухвали Заводського районного суду м. Запоріжжя від 28 січня 2022 року у справі №332/2835/21, вина водія ОСОБА_1 у вчиненні ним ДТП 28 січня 2021 року о 11-00 год по проїзній частині вул. Діагональна, рухаючись з боку вул. Південне шосе напрямку вул. Північне шосе, щодо порушення ним п.п.10.1, 10.4 ПДР України, встановлена саме висновком експерта судової авто технічної експертизи №СЕ-19/108-21/7482-ІТ від 02 липня 2021 року. На переконання апеляційного суду, саме експертний висновок №СЕ-19/108-21/7482-ІТ від 02 липня 2021 року може бути врахований при вирішенні спору, адже він підготовлений у рамках кримінального провадження та відповідає положенням статті 102 ЦПК України.

Апеляційний суд зазначає, що суд першої інстанції правильно встановив те, що закриття кримінального провадження внесене до ЄРДР за №0000055 від 28 січня 2021 року відносно ОСОБА_1 за обвинуваченням у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст. 286 КК України та звільнення ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям на підставі ч. 1 ст. 45 КК України, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП, а тому не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в ДТП може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами.

Оцінюючи зібрані у справі докази у їх сукупності і взаємозв`язку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що саме дії відповідача ОСОБА_1 , які виявилися у порушенні ПДР, перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із настанням ДТП, внаслідок чого автомобіль «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження, що є підставою для покладення на ОСОБА_1 цивільно-правової відповідальності. Такий висновок суду ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та всебічно перевірених судом доказах, які отримали відповідну оцінку в мотивувальній частині рішення суду першої інстанції.

Отже, встановивши, що ДТП сталося саме з вини ОСОБА_1 суд першої інстанції обґрунтовано врахував висновки вказаної автотехнічної експертизи про те, що дії саме водія автомобіля «Toyota Camry», державний номерний знак НОМЕР_1 не відповідали вимогам пунктам 10.1, 10.4 ПДР і з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з настанням ДТП, тоді як дії водія автомобіля «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_2 з технічної точки зору не знаходяться в причинному зв`язку з ДТП.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_2 , була застрахована ПрАТ «СК «Аско-Донбанс Північний»(страховий поліс АР №1098826) та договором визначено ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну, в сумі 130 000 грн. Натомість винуватця ДТП ОСОБА_1 страховий поліс відсутній.

При перевірці МТСБУ було встановлено відсутність поліса станом на час дорожньо-транспортної пригоди (28 січня 2021 року). Заподіяна шкода, яка виникла внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, не була відшкодована потерпілій особі, власнику автомобіля Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_2 .

У зв`язку з настанням вищезазначеної події, власник пошкодженого транспортного засобу ОСОБА_2 з метою отримання відшкодування, на виконання вимог ст. 35 Закону №1961-IV,16 вересня 2021 року звернулася до МТСБУ із відповідною заявою про виплату відшкодування.

Після звернення потерпілої особи (власника пошкодженого автомобіля) МТСБУ було відкрито регресну справу №79636. На підставі звіту суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_4 про оцінку транспортного засобу №961 від 05 січня 2022 року, МТСБУ здійснено розрахунок вартості автомобіля «Volkswagen Passat», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який є фізично знищеним, відновлення його є недоцільним, оскільки матеріальні збитки та ринкова вартість КТЗ до ДТП 275 873,92 грн, вартість відновлювального ремонту КТЗ 906 805, 61 грн, вартість КТЗ в пошкодженому стані 75 000 грн, різниця вартості КТЗ до та після ДТП 200 873, 92 грн, розмір регламентної виплати 130 000 грн.

Відповідно до п. 1 Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг «Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №566 від 09 липня 2010 року (в редакції чинній на момент ДТП) встановлено розмір страхової суми за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі 130 000 грн на одного потерпілого.

На підставі ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності» керуючись п.п. «а» п.41.1 ст. 41 Закону в редакції, яка діяла на момент дорожньо-транспортної пригоди, та у межах страхової суми (130 000 грн), що була чинною на день настання події, МТСБУ 14 березня 2022 року на підставі наказу МТСБУ №3/1431 від 10 березня 2022 року, відшкодувало потерпілій особі майнову шкоду в розмірі 130 000 грн, що підтверджується довідкою про розмір відшкодування шкоди № від 23 лютого 2022 року та платіжною інструкцією №817864.

Матеріалами справи доведено та сторонами не спростовується, що МТСБУ виплатило потерпілій особі ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 130 000 грн.

Враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність відповідача на час ДТП не була застрахована у передбаченому законом порядку, МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування потерпілому, тому наявні передбачені підпунктом 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону України " Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" підстави для стягнення такої виплати в порядку регресу з винної особи ОСОБА_1 на користь МТСБУ.

При цьому колегія суддів критично оцінює довід апеляційної скарги про неналежність як доказу звіту про оцінку та розмір визначених оцінкою збитків з тих підстав, що він був виконаний фізичною особою-підприємцем, а не атестованим експертом.

У частині першій статті 106 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

З матеріалів справи вбачається, що висновок за звітом N 961 від 05 січня 2022 року про незалежну оцінку майна з визначенням вартості матеріального збитку виконано оцінювачем ФОП ОСОБА_4 на замовлення МТСБУ.

До звіту додано сертифікат N 508/19 від 08 липня 2019 року, що був дійсний до 08 липня 2022 року та який надавав ОСОБА_4 право здійснювати оціночну діяльність за напрямком "Оцінка об`єктів у матеріальній формі" (т.1 а.с.34).

25 серпня 2021 року ОСОБА_4 пройшов підвищення кваліфікації оцінювача, за напрямком "Оцінка колісних транспортних засобів", що підтверджується відповідним посвідченням (т.1 а.с.34 зворот).

Отже, суд вважає доведеним, що ОСОБА_4 має відповідну кваліфікацію оцінювача об`єктів, що дало йому повноваження провести оцінку транспортного засобу марки «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_2 .

Звіт про оцінку майна виконаний згідно вимог Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність" та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року N 142/2092 та інших підзаконних нормативно-правових актів. Протилежне апелянтом не доведено.

Інших доказів, які б спростовували інформацію, викладену в звіті N 961 від 05 січня 2022 року про оцінку вартості (розміру) збитків, спричинених пошкодженням автомобіля «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_2 , відповідачем не надано.

Таким чином, звіт N 961 від 05 січня 2022 року про оцінку вартості (розміру) збитків, спричинених пошкодженням автомобіля «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_2 , складений оцінювачем ОСОБА_4 , є належним та допустимим доказом.

Крім того, відповідач безпідставно оцінює кожен з додатків звіту, як окремий документ, бо вони є частиною такого звіту. Відповідно аргументи, що такі додатки не містять окремих підписів чи даних особи, яка їх складала недоречно, адже відповідно до правил використання КЕП весь документ з додатками підписаний електронний цифровим підписом, і протокол створення та перевірки КЕП це підтверджує, більше того, він є невід`ємною частиною такого звіту.

Довід апелянта про те, що він не був присутнім при огляді пошкодженого транспортного засобу, тому був позбавлений можливості оцінити, які саме частини транспортного засобу підлягають відновленню, а які заміні, на висновки суду не впливають.

Щодо цього доводу колегія суддів вважає, що як вбачається з матеріалів звіту експерта, експертом було складено та направлено 24 жовтня 2021 року на адресу відповідача телеграму в якій ОСОБА_1 повідомлялося про огляд транспортного засобу потерпілої особи в ДТП «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_2 відбудеться 26 жовтня 2021 року(т.1 а.с.31). Водій ОСОБА_1 мав можливість оглянути автомобіль під час скоєння ДТП та у зручний для нього спосіб зафіксувати пошкодження. Крім цього апелянт не посилається на те, що після скоєння ДТП він вчиняв дії, спрямовані на огляд машини, виявлення дійсного обсягу пошкоджень та визначення їх вартості. Про перешкоди щодо таких дій з боку експерта, чи власника ОСОБА_2 апелянт також не зазначає. Отже, колегія суддів доходить висновку, що водій ОСОБА_1 мав можливість визначити обсяг своєї матеріальної відповідальності перед власником пошкодженого ним транспортного засобу та у добровільному порядку відшкодувати спричинені збитки, уникнувши тим самим витрат, понесених МТСБУ на оцінку їх вартості.

Щодо твердження апелянта про те, що заява про страхове відшкодування, яка надійшла до МТСБУ від ОСОБА_2 , була підписана не заявницею не заслуговує на увагу, оскільки ОСОБА_1 не є уповноваженим суб`єктом, щоб робити висновок, про те, що підписи ОСОБА_2 в різних документах, здійснені не однією і тією ж особою. Адже для кваліфікованого висновку (саме такий може бути взятий до уваги судом, з точки зору вимоги належності доказів) необхідно мати спеціальні знання, наявність яких засвідчується відповідним кваліфікаційним документом. Тому, зазначені обставини відповідача є лише припущеннями, і на них не може ґрунтуватися доказування і правова позицію у справі. В ході позасудового врегулювання спору між ОСОБА_2 та МТСБУ, останнє отримало від неї копії її документів, які містили її персональні дані, зокрема це були власноруч завірені копії паспорта, РНОКПП, банківські реквізити та інші. В подальшому відшкодування було здійснена саме на банківські реквізити ОСОБА_6 , адже вона була власником транспортного засобу (на підтвердження чого було надано свідоцтво про реєстрацію такого ТЗ), який був пошкоджений внаслідок протиправних дій ОСОБА_1 .. Так, наявний платіжний документ (у належній формі передбаченій законом) -платіжна інструкція № 817864 від 14.03.2022 року, в якому вказано отримувача коштів, його реквізити та призначення платежу. Такі дані тотожні даним потерпілої особи. Більше того, врахування заяви ОСОБА_2 , яка була подана до суду в межах кримінального провадження без системного зв`язку з іншими документами неможливо. Питання справжності підпису ОСОБА_2 на заяві про залишення позову без розгляду не були предметом судового розгляду в межах кримінального провадження, і відповідно правила преюдиції до цієї обставини не застосовуються. Суд першої інстанції детально проаналізував обставини написання заяви про залишення позову ОСОБА_2 без розгляду. Зокрема, суд належним чином проаналізував всі докази наявні в матеріалах кримінального та цивільного провадження, і постановив рішення внаслідок повної оцінки доказів, з точки зору чи підтверджують вони обставини, на які посилаються сторони. Натомість припущення сторони відповідача, ( які є саме припущеннями, адже не були підтвердженими належними та достовіреними доказами) не знайшли свого підтвердження, як в ході розгляду справи в суді першої інстанції, так і під час перегляду справи в апеляційному порядку.

Твердження апеляційної скарги про порушення процесуальних прав відповідача колегія суддів визнає безпідставними. Як убачається зі справи, районним судом відмовлено у задоволенні клопотання про призначення по справі судово-почеркознавчої експертизи, оскільки клопотання відповідача подано з пропуском належного строку. Належного обгрунтування неможливості його подання вчасно клопотання не містить. Представник відповідача порівнює підписи Афоніної О.В., які наявні в заяві про страхове відшкодування та заяві про залишення позову без розгляду, яка була подана в межах кримінального провадження. Зміст таких документів був відомий відповідачу ще коли була заявлена заява про перегляд заочного рішення від 03 липня 2024 року. Адже, до такої заяви було долучено копію заяви про залишення позову без розгляду. При цьому, оскаржуючи заочне рішення у справі відповідач вже ознайомився зі змістом позову та додатків до нього. Заява про страхове відшкодування була подана до позову. Тобто, витребування судом в межах даної справи матеріалів кримінального провадження не вплинуло на формулювання висновків відповідача, які лягли в основу мотивації заявленого клопотання. Крім того,заявлене клопотання в порушення приписів ч.1 ст.84, п.4 ч.2 ст.84 ЦПК України ЦПК України інформації щодо самостійного витребування доказів не містило, як і доказів про вжиття таких заходів до нього не додано. Належного обґрунтування заявленого клопотання відповідачем не наведено, та воно зводиться до загальних формулювань.

Посилання в апеляційній скарзі про те, що суд першої інстанції необгрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про зупинення провадження у даній справі є безпідставними, оскільки факт здійснення регламентної виплати на користь ОСОБА_2 не може бути спростований, незалежно від результатів проведення почеркознавчої експертизи, оскільки, наявний платіжний документ (у належній формі передбаченій законом), в якому вказано отримувача коштів, його реквізити та призначення платежу. Такі дані тотожні даним потерпілої особи. Крім того, в ЦПК України чітко вказано, що суд зобов`язаний зупинити провадження в разі об`єктивної неможливості розгляду справи. При цьому суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Водночас наявних у справі доказів достатньо для вирішення справи по суті. Дійсно, на розгляді в Дніпровському районному суді міста Києва перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до МТСБУ про визнання наказу про здійснення регламентної виплати на користь ОСОБА_2 незаконним. Однак, жодних доказів ОСОБА_1 для обґрунтування своєї позиції щодо цього не було надано ні в межах даної справи, ні в межах справи № 755/22143/24. Отже відповідачне надав відповідні докази та не вказав обставини, які б давали обґрунтовані підстави дійти висновку про об`єктивну неможливість розгляду даної справи до вирішення справи № №755/22143/24, а тому суд першої інстанції обгрунтовано відмови у задоволенні клопотання відповідача у зупиненні провадження у справі №337/1913/24, до вирішення іншої справи №755/22143/24.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди відповідача з висновками суду щодо їх оцінки стосовно встановлення обставин справи.

Таким чином, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно зі статтями 76-78, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обгрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 06 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "РуїсТоріха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Відповідно до підпунктів «б» "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції в резолютивній частині судового рішення повинен зазначити новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишається апеляційний судом без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін підстав для зміни розподілу судових витрат немає.

Керуючись ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника, адвоката Шокот Антона Степановича залишити без задоволення.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 23 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови,лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повна постанова складена 08 травня 2025 року.

Головуючий, суддя Суддя Суддя

Подліянова Г.С. Кочеткова І.В. Кухар С.В.