ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Свистунової О.В.

за участю секретаря судового засідання Лопакової А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 березня 2025 року у справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, заінтересовані особи: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», Акціонерне товариство «Акцент-Банк», ОСОБА_2 по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2025 року заявник звернувся до суду з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, заінтересовані особи: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», Акціонерне товариство «Акцент-Банк», ОСОБА_2 .

В обґрунтування заяви зазначено, що заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2013 року по справі № 202/22670/13-ц (провадження № 2/202/3731/2013) позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до Публічного акціонерного товариства Акцент-Банк, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № Є/V 2867 від 10.05.2007 року задоволено частково та стягнуто з відповідачів на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість.

Дане рішення набрало законної сили та на його виконання Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська 17.06.2013 було видано виконавчі листи № 202/22670/13-ц, на підставі яких старшим державним виконавцем Табінським Олегом Володимировичем Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції по результатах розгляду заяви стягувача від 15.11.2013 року та документу про примусове виконання виконавчого листа № 202/22670/13-ц 22.11.2013 року була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 40884133.

Як вбачається з рішення суду, судом під час розгляду справи було встановлено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем 10.05.2007 року було укладено договір № Є/V 2867 про надання кредиту у розмірі 55000,00 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом та з кінцевим терміном повернення до 10.05.2012 року.

Виконання зобов`язань по кредитному договору від 10.05.2007 року № Є/V 2867 було забезпечено договором поруки № 1 від 10.05.2007 року, відповідно до умов якого поручитель взяв на себе солідарну відповідальність за виконання кредитного договору.

Також, з метою забезпечення виконання зобов`язань по згаданому вище кредитному договору 10.05.2007 р. між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір іпотеки посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Тертичною Е. В. та зареєстрований в реєстрі за № 4480. Згідно умов Договору іпотеки, заявник передав в заставу (іпотеку) належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , в якості забезпечення виконання в повному обсязі зобов`язань за Кредитним договором.

28.02.2017 йому стало відомо, що ПАТ КБ «ПриватБанк» звернув стягнення на передане в іпотеку майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 , шляхом набуття права власності на таку та відповідно зареєстрував за собою право власності.

Отже, ПАТ КБ «ПриватБанк» став власником переданого в іпотеку майна, та вказані обставини свідчать про завершення позасудового врегулювання спору.

Оскільки між банком та ним були завершено позасудове врегулювання питання щодо погашення заборгованості, а тому, будь-які наступні вимоги банку до нього та інших відповідачів є недійсними.

Крім того, рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 10.06.2024 року по цивільній справі № 466/4143/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , АТ КБ «ПриватБанк», ПАТ «Акцент-Банк», приватного нотаріуса ЛМНО Тертичної Е.В., третя особа ТзОВ «СІНФОР» про визнання договору іпотеки, кредитного договору та зобов`язань припиненими позовні вимоги задоволено частково, та визнано припиненими зобов`язання ОСОБА_1 за Кредитним договором №Є/V 2867 від 10.05.2007 р. з наступними змінами та доповненнями, Договір на видачу траншу № Є/V 2867/1 від 11.05.2007р., Договір на видачу траншу № Є/V 2867/2 від 01.06.2007 р., Договірна видачу траншу № Є/V 2867/3 від 12.06.2007 р. укладеними між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» у зв`язку із його виконанням.

Постановою Львівського апеляційного суду від 05.12.2024 року по справі № 466/4143/20 вказане рішення суду залишено без змін.

Отже, рішенням суду встановлено, що зобов`язання ОСОБА_1 які випливали із Кредитного договору №Є/V 2867 від 10.05.2007 р. з наступними змінами та доповненнями, Договір на видачу траншу № Є/V 2867/1 від 11.05.2007р., Договір на видачу траншу № Є/V 2867/2 від 01.06.2007 р., Договірна видачу траншу № Є/V 2867/3 від 12.06.2007 р. укладеними між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» припинились.

Наведене зумовило ОСОБА_1 звернутись до суду з відповідною заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

На підставі викладеного, заявник просив суд визнати виконавчі листи № 202/22670/13-ц видані Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська 17.06.2013 року на виконання заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2013 року по справі № 202/22670/13-ц (провадження № 2/202/3731/2013) за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - такими, що не підлягають виконанню.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 березня 2025 року в задоволені заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, заінтересовані особи: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», Акціонерне товариство «Акцент-Банк», ОСОБА_2 , по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовлено.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду, заяву задовольнити.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за потрібне апеляційну скаргу задовольнити.

Судом першої інстанції встановлено, що заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2013 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволені частково. За рішенням суду стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № Є/V2867 від 10.05.2007 року у розмірі 376185,84 грн. та стягнуто солідарно з Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» суму 10000, 00 грн., а всього заборгованість у сумі 386185, 84 грн., що еквівалентно 48135, 51 дол. США та складається з: заборгованість за кредитом 19068,16 дол. США; заборгованість по процентам за користування кредитом 16880,26 дол. США; пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором 10036,56 дол. США; штраф (фіксована частина) 31, 28 дол. США; штраф (процентна складова) 2299, 25 дол. США.

Стягнуто солідарно з Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» сплачений судовий збір у розмірі 3 441,00 грн.

Вказане рішення набрало законної сили та на його виконання Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська 17 червня 2013 року було видано виконавчий лист № 202/22670/13-ц, на підставі якого старшим державним виконавцем Табінським Олегом Володимировичем Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження ВП № 40884133.

Виконання зобов`язань по кредитному договору від 10.05.2007 року № ЄА/2867 було забезпечено договором поруки № 1 від 10.05.2007 року, відповідно до умов якого поручитель взяв на себе солідарну відповідальність за виконання кредитного договору.

Також, з метою забезпечення виконання зобов`язань по даному кредитному договору 10 травня 2007 року між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «Приват Банк» було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Тертичною Е.В. та зареєстрований в реєстрі за № 4480, згідно умов якого ОСОБА_1 передав в заставу (іпотеку) належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , в якості забезпечення виконання в повному обсязі зобов`язань за Кредитним договором.

Згідно з інформаційної довідки № 81428047 від 28.02.2017 року, квартира АДРЕСА_1 зареєстрована за ПАТ КБ «ПриватБанк» на підставі договору іпотеки, серія та номер: 4480, від 10.05.2007 року посвідченого Тертичною Е. В., приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу.

Відповідно до Реєстру автоматизованої системи виконавчого провадження у виконавчому провадженні № 40884133 Постановою державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Табінським О.В. 29.04.2015 року виконавчий документ №202/22670/13-ц від 17.06.2013 року повернений стягувачу.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для задоволення заяви, оскільки судом не встановлено обставин щодо помилкової видачі виконавчого листа чи відсутності обов`язку боржника перед стягувачем (припинення грошового зобов`язання у зв`язку з його виконанням). Крім того, судом не встановлено інших підстав, передбачених ст.432 ЦПК України, для визнання виконавчого листа, виданого Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська від 17.06.2013 року у справі № 202/22670/13-ц таким, що не підлягає виконанню, заява про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню не містить передбачених процесуальним законом підстав для такого визнання, обставини зазначені в заяві не доведені.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на матеріально-правові та процесуально-правові.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа або наявності інших обставин, які зумовлюють необхідність установлення питань виконання судового рішення.

Виконавчий документ це письмовий документ встановленої форми і змісту, який видається судом для примусового виконання прийнятих ним у справах рішень, ухвал, постанов як підстава для їх виконання.

Органи виконавчої служби під час виконання рішень вчиняють дії згідно із змістом резолютивної частини рішення, яке зазначається у виконавчому листі, результатом цього має бути досягнення правового ефекту фактичне виконання зазначеного у виконавчому листі рішення.

Отже, за змістом ст. 432 ЦПК України суд постановляє ухвалу про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково або; 2) якщо у боржника повністю або частково відсутній обов`язок у зв`язку з його припиненням.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили; коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання, та матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання).

Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст. 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

Саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження. Такі висновки містяться у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року винесеній у справі № 2-4671/11.

Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно з ч.3 ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (частина перша статті 546 ЦК України). Іпотека є видом застави (стаття 575 ЦК України).

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку», в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними.

Згідно із ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 599 цього Кодексу зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно із ч. 1 ст. 600 ЦК України зобов`язання припиняється за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна тощо). Розмір, строки й порядок передання відступного встановлюються сторонами.

Встановлено, що згідно з інформаційної довідки № 81428047 від 28.02.2017 року, квартира АДРЕСА_1 зареєстрована за ПАТ КБ «ПриватБанк» на підставі договору іпотеки, серія та номер: 4480, від 10.05.2007 року посвідченого Тертичною Е. В., приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 10.06.2024 року по цивільній справі № 466/4143/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , АТ КБ «ПриватБанк», ПАТ «Акцент-Банк», приватного нотаріуса ЛМНО Тертичної Е.В., третя особа ТзОВ «СІНФОР», про визнання договору іпотеки, кредитного договору та зобов`язань припиненими позовні вимоги задоволено частково, та визнано припиненими зобов`язання ОСОБА_1 за Кредитним договором №Є/V 2867 від 10.05.2007 р. з наступними змінами та доповненнями, Договір на видачу траншу № Є/V 2867/1 від 11.05.2007р., Договір на видачу траншу № Є/V 2867/2 від 01.06.2007 р., Договірна видачу траншу № Є/V 2867/3 від 12.06.2007 р. укладеними між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» у зв`язку із його виконанням.

Постановою Львівського апеляційного суду від 05.12.2024 року по справі № 466/4143/20 вказане рішення суду залишено без змін.

Отже, суд приходить до висновку, що всі зобов`язання позивача, які виникли з укладеного кредитного договору №Є/V 2867 від 10 травня 2007 року з подальшими змінами та доповнення, припинились в момент реєстрації за АТ КБ «Приват Банк» права власності на предмет іпотеки.

Враховуючи вищевикладене, зобов`язання ОСОБА_1 , що випливають з судового рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором, припинилися у повному обсязі, а відтак, виконавчий лист, який виданий на підставі рішення суду від 13 травня 2013 року по справі № 202/22670/13-ц підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Отже, відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції на зазначені обставини уваги не звернув, висновки суду не відповідають обставинам справи та не ґрунтуються на наявних у справі доказах, а відтак, у відповідності до вимог ст. 376 ЦПК України це є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення по суті вимог заявника.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 березня 2025 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, заінтересовані особи: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», Акціонерне товариство «Акцент-Банк», ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист від 17.06.2013 року (номер справи 202/22670/13-ц), виданий Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № Є/V2867 від 10.05.2007 року у розмірі 376185,84 грн. та стягнуто солідарно з Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» суму 10000, 00 грн., а всього заборгованість у сумі 386185, 84 грн., стягнуто солідарно з Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» сплачений судовий збір у розмірі 3 441,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені 07 травня 2025 року.

Повний текст постанови складено 08 травня 2025 року.

Головуючий:

Судді: