"09" травня 2025 р. Справа № 363/2299/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2025 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Дьоміна О.П., розглянувши заяву КП «Вишгородтепломережа» Вишгородської міської ради про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за оплату комунальних послуг з ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

29.04.2025 року до Вишгородського районного суду Київської області надійшла вказана заява, в якій КП «Вишгородтепломережа» Вишгородської міської ради просив видати судовий наказ, яким стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за оплату комунальних послуг, а саме опалення, у розмірі 17 878,15 грн., а також витрати по сплаті судового збору - 302,80 грн.

Вивчивши заяву та додані до неї докази, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Згідно ст.160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст.161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо: заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Відповідно до ч. 5 ст. 165 ЦПК України у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.

Згідно інформації отриманої на запит суду ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, у відповідності із вимогами ч. 1 ст. 47 ЦПК України, здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

З системного аналізу положень ст. ст. 46-48 ЦПК України в сукупності з положеннями ст. ст. 25, 30 ЦК України вбачається, що стороною у справі може бути особа, яка має цивільну процесуальну дієздатність та правоздатність, що передбачає здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони та здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді.

Відповідно до ч.2 ст. 33 ЦК України, неповнолітня особа особисто несе відповідальність за порушення договору, укладеного за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальника. Якщо у неповнолітньої особи недостатньо майна для відшкодування збитків, додаткову відповідальність несуть її батьки (усиновлювачі) або піклувальник.

Відповідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України права, свободи та інтереси неповнолітніх осіб віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть захищати у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, піклувальники чи інші особи, визначені законом. Суд може залучити до участі в таких справах неповнолітню особу чи особу, цивільна дієздатність якої обмежена.

Згода на вчинення неповнолітньою особою правочину має бути одержана від будь-кого з батьків (усиновлювачів). При запереченні того з батьків, з яким проживає неповнолітня особа, правочин може бути здійснений з дозволу органу опіки та піклування.

Заявником не зазначено законного представника неповнолітньої боржниці. В додатках до заяви відсутні будь-які дані щодо отримання боржницею заробітку, стипендії тощо.

Відповідно до п.8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

На підставі викладеного вище, суд приходить до висновку про необхідність відмови у видачі судового наказу.

Суд також роз`яснює, що заявник може звернутися до суду із зазначеними вимогами в позовному провадженні (частина 2 статті 161 ЦПК України).

Відповідно до п.8 ч.1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Відповідно до ч. 2 ст.164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись статтями 165, 260, 354, 355 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити КП «Вишгородтепломережа» Вишгородської міської ради у видачі судового наказу про стягнення заборгованості за оплату комунальних послуг з ОСОБА_1 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя О.П. Дьоміна