Справа № 172/631/25
Провадження № 2-о/172/12/25
У Х В А Л А

іменем України

08.05.2025 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Битяка І.Г. за участі секретаря судового засідання Голубенко Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Васильківка у відсутність сторін, без фіксування судоового засідання технічними засобами цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, -

В С Т А Н О В И В

До суду надійшла вищевказана заява, в якій заявник просить суд встановити факт, що атестат від 10.07.1981 року № 2579, в якому зазначено прізвище, ім`я, по батькові « ОСОБА_2 » українською мовою та « ОСОБА_3 » російською мовою належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яки йнародився в с. Слюсарне Ленінського району АР Крим Україна, РНОКПП НОМЕР_1 .

Ухвалою від 21.03.2025 року провадження у справі відкрито.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_4 надав заперечення проти заяви ОСОБА_1 . Вказує, що заявник звернувся із заявою про встановлення факту належності йому атестату від 10.07.1981 №3579 виданого на ім`я ОСОБА_1 . Зокрема, як стверджує заявник, у вищевказаному атестаті невірно було зазначено його прізвище, а саме зазначено російською мовою - « ОСОБА_5 », а українською « ОСОБА_6 », тоді як правильним є прізвище заявника українською мовою - « ОСОБА_7 », що відповідає його паспортним даним. У зв`язку із такою розбіжністю в назві прізвища заявнику не було зараховано періоди навчання та як наслідок відмовлено у зарахуванні необхідного страхового стажу за періоди роботи. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 01.11.2024 року № 50 заявнику було відмовлено у призначені пенсії за віком. Зазначає, що заявником не правильно обрано спосіб захисту, позаяк наведені у його заяві про встановлення факту належності правовстановлюючого документаобставини пов`язані з відмовою контролюючого органу у призначенні пенсії за віком, а тому вказані спірні правовідносини повинні розглядатися в межах адміністративного судочинства, шляхом визнання неправомірних дій з боку уповноваженого органу з наступним вирішенням спору про право. Просить суд залишити заяву ОСОБА_1 без розгляду.

Суд, дослідивши матеріли справи, приходить до такого.

25.10.2024 року ОСОБА_1 звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області рішенням від 01.11.2024 року відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідної тривалості страхового стажу 15 років. При обчисленні страхового стажу не враховано період роботи в колгоспі Україна з 31.07.1979 по 23.11.1979 року та з 23.06.1982 по 02.06.1984 року відповідно до трудової книжки від 15.10.1979 року НОМЕР_2 , оскільки записи до трудової книжки внесено з порушенням Основних положень про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 24.04.1975 року № 310; період навчання відповідно до атестата від 10.07.1981 року № 3579, оскільки прізвище не відповідає паспортним даним заявника.

Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з частиною 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, серед іншого, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина 2 статті 315 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 Постанови Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України інші органи державної влади, в тому числі судові, не можуть перебирати на себе повноваження та здійснювати функції державних органів. Верховний Суд України у ряді судових рішень неодноразово вказував на те, що суди не вправі підміняти собою органи державної влади з питань їх компетенції.

З огляду на вищенаведене між учасниками справи виникли правовідносини щодо реалізації права на соціальний захист, які опосередковані із встановлення факту з наступним вирішенням спору про право, що не підлягають вирішенню у порядку окремого провадження та цивільного судочинства. Правова позиція щодо неправомірності встановлення судом фактів, що мають юридичне значення в разі законодавчо визначеного іншого порядку підтвердження таких фактів висловлена в постанові Великої Палати Верховного суду від 10.04.2019 по справі №320/948/18.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Під час розгляду справи № 560/17953/21 (провадження № 11-150апп23) у постанові від 18.01.2024 Велика Палата Верховного Суду прийшла до висновку, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому та судовому порядку. Рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у поза судовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції. Юридичні факти, які належить встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України (пункт 117 Постанови).

Питання призначення, перерахунку і виплати пенсій урегульовані Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV.

З аналізу статті 43 Закону № 1058-IV вбачається, що перерахунок пенсій за віком здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Відповідно до статті 1 Закону № 1058-IV страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Відповідно до статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Загальними положеннями Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року.

Відповідно до пункту 4.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, заяви, що подаються особами реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Згідно з пунктом 4.2 Порядку, при прийманні документів перевіряється зміст і належне оформлення наданих документів.

З матеріалів справи встановлено, що атестат про навчання від 10.07.1981 № 3579 виданий на ім`я « ОСОБА_5 » (російською мовою) та « ОСОБА_6 » (українською мовою) тоді, як правильним є « ОСОБА_7 », що відповідає паспорту. У зв`язку з розбіжністю у написанні прізвища, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області було прийнято рішення про відмову у зарахуванні страхового стажу та у призначенні пенсії за віком.

З наведеного суд приходить до висновку, що між учасниками справи наявний спір щодо наявності/відсутності у заявника права на отримання розміру пенсійних виплат (соціальної допомоги), що є визначальним критерієм при прийнятті відповідного рішення органами пенсійного фонду. Відповідно за своїм предметом та можливими правовими наслідками вимоги пов`язані із публічно-правовими відносинами заявника із державою, а отже не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства. Рішення органом пенсійного фонду щодо відсутності у заявника факту, що має юридичне значення, було прийнято у позасудовому порядку. У адміністративній справі встановлення такого факту не є самостійною метою, а передумовою задоволення адміністративного позову.

Аналогічні висновки висловлені Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у постанові від 23.05.2022 по справі № 539/4118/19 (провадження № 61-10777сво20).

У даному спорі заявником не вірно обрано спосіб захисту, позаяк наведені обставини пов`язані з відмовою контролюючого органу у призначенні пенсії за віком, а тому вказані спірні правовідносини повинні розглядатися в межах адміністративного судочинства, шляхом визнання не правомірних дій з боку уповноваженого органу з наступним вирішенням спору про право.

В іншому випадку обраний спосіб захисту заявника буде суперечити принципам цивільного судочинства та пункту 1 Постанови Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження.

Частиною 1 статті 5 КАС України передбачено право кожної особи звернутися до адміністративного суду, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності (пункт 1 частини1 статті 19 КАС України).

З аналізу статті КАС України вбачається, що Пенсійний фонд України та його територіальні органи є суб`єктом владних повноважень, наділеним державою владними управлінськими функціями у сфері пенсійного забезпечення.

Відповідно до частини 2 статті 12 КАС України спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. У свою чергу на підставі пункту 3 частини 6 вказаної статті для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

На підставі частини 4 статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 293, 294, 315 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В

Залишити без розгляду заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа.

Роз`яснити заявнику, що розгляд цієї категорії справ відноситься до юрисдикції адміністративних судів.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Васильківський районний суд Дніпропетровської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя І.Г. Битяк