Справа № 148/2366/24
Провадження №2-о/148/11/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 року Тульчинський районний суд Вінницької області

в складі: судді Штифурко Л.А.

секретаря Лиженко Є.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина за правилами окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Тульчинська міська рада, ОСОБА_2 про встановлення фактів, що мають юридичне значення,-

встановив:

У жовтні 2024 року адвокат Гончаров М.В. в інтересах ОСОБА_1 звернувся в суд з вказаною вище заяво.

Заява мотивована тим, що сестра заявника ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 01.09.1987 біля будівлі магазину по АДРЕСА_1 , отримала тяжкі тілесні ушкодження, була госпіталізована до Тульчинської районної лікарні та ІНФОРМАЦІЯ_2 померла. Похована на кладовищі в

с. Нестерварка Тульчинського району Вінницької області.

За життя ОСОБА_3 була власницею житлового будинку по АДРЕСА_1 , спадщина не оформлялась. У цьому будинку ОСОБА_3 проживала разом із братом ОСОБА_1 . Останній і в даний час проживає у цьому ж будинку.

Інших родичів на день смерті, ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 не мала. З метою оформлення спадщини на вищевказаний будинок заявник звернувся до Тульчинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Тульчинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо видачі свідоцтва про смерть ОСОБА_3 , де йому повідомили про відсутність державної реєстрації її смерті.

У свідоцтві про народження ОСОБА_4 серії НОМЕР_1 , яке видане повторно Тульчинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тульчинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції

(м. Київ) 08.08.2024, відсутні відомості про по батькові ОСОБА_4 . Разом з тим, її батьком записано ОСОБА_5 , а матірю - ОСОБА_6 .

У свідоцтві про народження заявника ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) серії НОМЕР_2 батьками зазначено: батько - ОСОБА_7 , мати ОСОБА_6 .

Таким чином, у актовому записі цивільного стану про народження ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у графі «по батькові» допущено помилку щодо запису батька - ОСОБА_5 замість ОСОБА_7 . Безпосередньо батько заявника і його сестри - ОСОБА_7 . Зважаючи на зміст вищевказаних документів, що підтверджують факт родинних відносин має місце допущення під час перекладу з російської мови технічної помилки у графі «по батькові» їх батька - ОСОБА_7 .

Також у правовстановлюючому документі на житловий будинок - Свідоцтві на право особистої власності на жилий будинок від 25.07.1987 № 2085 допущено помилку в імені власниці та вказано ОСОБА_8 замість ОСОБА_3 .

Вказані розбіжності у документах про народження перешкоджають заявнику у доведенні родинних відносин із померлою сесторою та не дають можливості оформити спадкове майно після її смерті

В зв`язку з чим заявник просить встановити факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в м. Тульчині Вінницької області, а також встановити факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є сестрою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

В судовому засіданні заявник та його представник заяву підтримали, посилаючись на обставини, викладені у ній. Суду пояснили, що встановлення даних фактів необхідне заявнику для оформлення своїх спадкових прав на будинок, який належить померлій сестрі, в якому заявник проживав з нею, проживав після її смерті та проживає зараз, та з огляду на те, що в інший спосіб підтвердити дані факти він не в змозі. Також просили судові витрати залишити за заявником.

Заінтересована особа ОСОБА_9 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового засідання, відомостей про причину своєї неявки не повідомив. До суду 04.11.2025 від нього надійшло клопотання, в якому він вказує, що є рідним братом заявника та ОСОБА_3 . Також зазначив, що не заперечує проти оформлення ОСОБА_1 спадщини на будинок (а.с. 50-54).

Представник заінтересованої особи Тульчинської міської ради в судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечила. Пояснила, що дійсно актові записи про смерть ОСОБА_3 не збереглися. Заявник проживає у будинку, який згідно свідоцтва про право власності належить його сестрі ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою заявника та добре його знає. Він та його сестра ОСОБА_11 разом проживали в будинку АДРЕСА_2 . 01 вересня 1987 року, як діти йшли в школу, в с. Нестерварка Анна йшла в магазин та її збила машина, ІНФОРМАЦІЯ_6 вона померла в лікарні м. Тульчина. Могила Анни знаходиться на цвинтарі с. Нестерварка. Про її смерть добре відомо в селі, оскільки загинула вона внаслідок аварії. Заявник і досі проживає у будинку за вказаною адресою.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою заявника. ОСОБА_13 знає його та його покійну сестру ОСОБА_14 , яка проживала з ним в будинку по АДРЕСА_2 . В ОСОБА_15 дітей не було, а їхні батьки вже померли. ІНФОРМАЦІЯ_6 в с.Нестерварка біля магазину Анну збила машина, а ІНФОРМАЦІЯ_6 вона померла в м. тульчині в лікарні. Похоронили її на сільському кладовищі в с. Нестерварка. Заявник продовжує проживати у будинку, який належав ОСОБА_16 .

Вислухавши пояснення заявника, його представника, представника заінтересованої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно копії паспорта серії НОМЕР_3 , виданого 17.02.2006 Тульчинським РВ УМВС України у Вінницькій області, судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 6).

Відповідно до копії свідоцтва про народження, серії НОМЕР_4 , повторно виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Тульчинського районного управління юстиції у Вінницькій області 17.01.2006, та копії запису акту про народження №8 від 23.01.1959 батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , записано ОСОБА_7 , а матір`ю ОСОБА_6 (а.с. 10, 107).

Відповідно до копії запису акту про народження №33 від 23.06.1952 та копії свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1 , повторно виданого ДРАЦС у Тульчинському району Вінницької області Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Київ) 08.08.2024, ОСОБА_17 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , її батьками записано ОСОБА_5 , а матір`ю ОСОБА_6 (а.с.11, 106).

Як слідує з листа Тульчинського відділу ДРАЦС у Тульчинському району Вінницької області Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 18.09.2024 №958-28.24-35, адресованого адвокату Гончарову М., до 1960-го року в актових записах про народження, складених органами державної реєстрації актів цивільного стану були відсутні графи «По батькові» та «Місце народження». Відповідно до п. 12 розділу IV Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000р. №52/5 (зі змінами): Якщо окремі графи в актових записах цивільного стану не заповнені або відсутні, то вони в повторно виданих свідоцтвах про державну реєстрацію актів цивільного стану прокреслюються. Також із даного листа слідує, що відповідно даних Державного реєстру та у Тульчинському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Тульчинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актового запису про смерть ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 не виявлено (а.с. 19).

Відповідно до листа Тульчинського відділу ДРАЦС у Тульчинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 13.11.2024 №1090-28.24-35 згідно Державного реєстру актів цивільного стану громадян та архівних записів цивільного стану про смерть за 1986-1990 роки актовий запис про смерть ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутній (а.с. 105).

Як слідує з листа Державного архіву Вінницької області Вінницької обласної військової адміністрації від 17.03.2025 №08-671/7 повідомлено, що в Державному архіві Вінницької області знаходяться на зберіганні книги актових записів по населених пунктах Вінницької області до 1945 року, у зв`язку з чим неможливо надати довідку про смерть ОСОБА_3 за 1987 рік (а.с. 182).

З листа Тульчинської міської ради від 26.03.2025 №04-06-962 вбачається, що Тульчинська міська рада не може надати відомості щодо актового запису про смерть 03.09.1987 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (с. Нестерварка Кинашівський старостинський округ), а саме належним чином: засвідчену його копію, так як не є розпорядником даної інформації. Актові записи цивільного стану громадян та їх реєстри у Кинашівському старостииському окрузі ніколи не зберігалися і на даний час відсутні. Всі відомості про актові записи цивільного стану громадян (книги реєстрації актів цивільного стану і метричні книги) зберігаються у відділах реєстрації актів цивільного стану (а.с. 191).

З листа Державного архіву Вінницької області Вінницької обласної військової адміністрації від 11.03.2025 №08-63/8 вбачається, що документи Кинашівської сільської ради в архів на зберігання не надходили (а.с. 196).

Листом Державного нотаріального архіву Вінницької області від 14.11.2024 №2360/01-18, наданим на виконання ухвали Тульчинського районного суду Вінницької області від 28.10.2024 по справі №148/2366/24, провадження №2-о/148/121/24, повідомлено, що згідно даних Алфавітних книг обліку спадкових справ Тульчинської державної нотаріальної контори Вінницької області за 1987-2013 роки, які знаходяться на зберіганні в Державному нотаріальному архіві Вінницької області, спадкову справу після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , по фонду Тульчинської державної нотаріальної контори Вінницької області не виявлено (а. с. 130).

З копії листа Департаменту з питань режимно-сектретної діяльності Міністерства внутрішніх справ № 1848/11-2024 від 23.09.2024 вбачається, що на адвокатський запит стосовно ОСОБА_3 адвоката Гончарова М. повідомлено, що в Галузевому державному архіві МВС України будь - яких відомостей про зазначену особу не виявлено. Для подальшого пошуку необхідної інформації рекомендовано звернутися до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області (а.с. 21).

З листа Головного управління Національної поліції у Вінницькій області №8108-2024 від 01.10.2024 на адвокатський запит адвоката Гончарова М. слідує, що в ході перевірки документів, які знаходяться на тимчасовому відповідальному зберіганні в архівному підрозділі Головного управління Національної поліції у Вінницькій області встановлено, що запитувана інформація про реєстрацію за період вересня 1987 року в книзі (журналі) обліку заяв про події та злочини Тульчинського районного відділу міліції Вінницької області повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце у с. Нестерварка Тульчинського району Вінницької області за участю потерпілої ОСОБА_3 , 1952 року народження відсутня. Одночасно зазначено, що згідно зі статтею 90 Переліку документів, що створюються під час діяльності органів внутрішніх справ, навчальних закладів, підприємств та закладів охорони здоров`я, що належать до сфери управління Міністерства внутрішніх справ України, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженому наказом Міністерства внутрішніх справ України від 10 січня 2014 року №5дск, строк зберігання журналів (єдиного обліку заяв і повідомлень; обліку та видачі талонів-повідомлень)про вчинені кримінальні правопорушення та інші події становить 5 років (а.с. 23).

Згідно копії листа Державної спеціалізованої установи "Вінницьке обласне бюро судово-медичної експертизи" №842 від 25.09.2024 адвоката Гончарова М. повідомлено, що в архіві бюро відсутні запитувані дані стосовно померлої ОСОБА_3 , 1952 р.н., в зв`язку з закінченням терміну зберігання документів за 1987 рік (а.с. 25).

Відповідно до листа КНП Тульчинська ЦРЛ Тульчинської міської ради від 24.09.2024 №1267-01-4 адвоката Гончарова М. на його запит повідомлено, що інформація про звернення до Тульчинської ЦРЛ громадянки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , з приводу травм у результаті дорожньо - транспортної пригоди, яка трапилась 01.09.1987 року, відсутня, оскільки Журнал обліку прийому хворих в стаціонар ф 001/0 має термін зберігання 25 років, Журнал реєстрації амбулаторних пацієнтів ф 074/о - 5 років. У зв`язку із закінченням терміну зберігання зазначену медичну документацію знищено у відповідності до законодавства (а.с. 27).

З довідки від 12.08.2024 № 656 старости Кинашівського старостинського округу Тульчинської міської ради вбачається, що ОСОБА_1 дійсно разом зі своєю сестрою ОСОБА_3 , 1952 року народження, проживали спільно за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 13).

Відповідно до копії свідоцтва № НОМЕР_5 на право особистої власності на жилий будинок від 25.07.1988 жилий будинок за адресою: АДРЕСА_2 належить ОСОБА_8 (а.с. 14).

Згідно копії технічного паспорта на жилий будинок, виготовленого 25.07.1988 р., вбачається, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві власності ОСОБА_3 на підставі свідоцтва на право особистої власності (а.с. 15-17).

Рішенням Тульчинської районної ради народних депутатів від 27.03.86 №76 вирішено: 1. Провести технічну інвентаризацію жилих будинків належних громадянам та колгоспним дворам на праві особистої власності, розташованих на території Тульчинського району; 2. Визначити право особистої власності на жилі будинки за громадянами та колгоспними дворами згідно представлених сільськими радами списків; 3. Виконкомам сільських рад району видати свідоцтва про право особистої власності згідно п.2 даного рішення (а.с. 193 зв.бік).

Згідно рішення 11 сесія 5 скликання Кинашівська сільська рада Тульчинського району Вінницької області від 23.11.2007 вирішила: 1. Встановити межові знаки на земельних ділянках гр. ОСОБА_2 та гр. ОСОБА_1 в АДРЕСА_3 по фактичному користуванню, а саме закріпити за гр. ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,3075 га біля його житлового будинку по АДРЕСА_2 та земельну ділянку площею 0,0610 га біля успадкованого житлового будинку по АДРЕСА_4 та за гр. ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,3111 га для ведення особистого підсобного господарства по АДРЕСА_4 згідно план - схеми до протоколу засідання комісії з приводу розгляду земельного спору від 03 серпня 2006 року, що додається; 2. Дозволити виготовлення державного акта на право приватної власності гр. ОСОБА_2 без погодження меж гр. ОСОБА_1 у зв`язку з його принциповими вимогами (а.с. 29).

Відповідно до копії протоколу № 4 засідання правління колгоспу «Україна» с.Кинашева від 29.03.1988 вирішили: рекомендувати зборам уповноважених наділити ОСОБА_18 0,25 га землі біля хати, яка перейшла в спадщину після смерті ОСОБА_19 (а.с. 32-34).

З фотозображення могили та надггробного памятника із написом ОСОБА_3 , вбачається, що остання народилася ІНФОРМАЦІЯ_8 та померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Факт знаходження даної могили та похавання ОСОБА_3 в Нестерварка Тульчинського району підтвердили також свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , які є жительками цього села та знали покійну особисто.

Вирішуючи питання про те, чи підлягають задоволенню вимоги ОСОБА_1 про встановлення фактів, чи в їх задоволенні слід відмовити, суд виходить із такого.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у порядку окремого провадження.

Виходячи з аналізу ст. 315 ЦПК України, факти, які просить встановити заявник, підлягають встановленню в судовому порядку (п.п. 1, 6, 8 ч.1 ст. 315).

Так, згідно з п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнові права фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку встановлення.

Факт смерті особи у певний час за відмови органів реєстрації актів цивільного стану зареєструвати факт смерті встановлюється за умови подання заявником документів про відмову органів реєстрації актів цивільного стану у реєстрації факту смерті, яка обумовлюється несвоєчасним зверненням до цих органів або відсутністю документів, які стверджують подію смерті.

При зверненні до суду заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланням на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Доказами, цього можуть бути: медичне свідоцтво, акт органів поліції, акт органів пожежного і водного нагляду та інші докази.

Аналогічна правова позиція викладено у постанові Верховного Суду від 13 травня 2022 року (справа № 478/1072/21).

Тобто, встановлення фактів є особливою функцією суду, необхідною для підтвердження певної обставини як факту, про що просить позивач. Необхідність цього виникає у зв`язку із прогалиною в інформації або її відсутності, яка не дає змоги дійти остаточного висновку у питанні.

Згідно ч. 2 ст. 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи, - не пізніше п`яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті.

Згідно пункту 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5, із змінами, підставою для державної реєстрації смерті є: - лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Відповідно до роз`яснень, даних в п.п. 13, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті.

З огляду на те, що в ході розгляду справи з`ясовано, що реєстрація смерті ОСОБА_3 не проведена, відповідні актові записи про її смерть відсутні, зокрема в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян, архівних актових записів також не виявлено, її реєстрація органом ДРАЦС неможлива, оскільки медичне свідоцтво про смерть ОСОБА_3 заявнику отримати не вдалось у звязку зі спливом значного часу від дня смерті та знищенням за закінченням терміну зберігання медичних документів про смерть, однак існують переконливі докази смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що досліджені судом, суд доходить висновку про наявність підстав для встановлення факту смерті в судовому порядку. Встановлення даного факту не порушує прав та інтересів третіх осіб, у зв`язку з чим вимога заявника щодо встановлення факту смерті підлягає задоволенню.

На переконання суду, підлягає також задоволенню вимога заявника про встановлення родинних відносин між ним та померлою ОСОБА_3 з огляду на таке.

Згідно п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Як розяснено у постанові Пленуму ВС України, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану.

Так, досліджені в судовому засіданні письмові докази в сукупності та взаємозвязку з показами свідків свідчать про те, що заявник ОСОБА_1 та ОСОБА_3 були рідними братом та сестрою, а розбіжності в написанні в різних документах, зокрема в свідоцтвах про їх народження, іменні померлої " ОСОБА_11 " - " ОСОБА_20 ", по батькові їхнього батька ОСОБА_21 " -" ОСОБА_22 " не змінюють факту родинних відносин, а викликані лише перекладом з української на російську мови.

Підлягає встановленню і факт належності померлій ОСОБА_3 правоустановлюючого документу, а саме свідоцтва № НОМЕР_5 на право особистої власності на жилий будинок, який видано на імя ОСОБА_8 , оскільки, як зазначалось вище, розбіжності в написанні імені викликані саме перекладом з української на російську мови. Однак неправильне зазначення імені власниці будинку у вказаному свідоцтві перешкоджає ОСОБА_1 , в оформленні своїх прав на вказаний будинок як спадкоємцеві, а та в інший спосіб вирішити дане питання неможливо у звязку зі смертю ОСОБА_3 .

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеними у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України громадяни мають право звернутись до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не саме одержання документа, а оформлення особистих чи майнових прав, які випливають з цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючий.

За змістом ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення."

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі №320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом, через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 у справі "Голден проти Сполученого королівства") та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).

Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010).

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

При встановлених обставинах та досліджених доказах суд доходить висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 , оскільки викладені в ній доводи знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду. Від встановлення фактів, про які просить заявник, залежить виникнення у нього майнових (спадкових прав), зокрема будинок, та в інший спосіб підтвердити дані факти неможливо.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 13, 81, 223, 247, 258, 259, 263-265, 293, 294, 315, 317,319, 352, 354, 355ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Заяву задовольнити.

Встановити факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у м. Тульчин Вінницької області.

Встановити факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була рідною сестрою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Встановити факт, що свідоцтво № НОМЕР_5 про право особистої власності на жилий будинок від 25.07.1988, видане виконавчим комітетом Кинашівської сільської ради народних депутатів ОСОБА_23 , належить ОСОБА_3 .

Судові витрати залишити за заявником.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 08.05.2025.

Суддя Л.А. Штифурко