Справа № 182/5602/24
Провадження № 2/0182/1586/2025
08.04.2025 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого - судді Кобеляцької - Шаховал І.О.
секретар Іванова Т.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Нікополя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , третя особа - Виконавчий комітет Нікопольської міської ради, про позбавлення батьківських прав -
В провадженні Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , третя особа - Виконавчого комітету Нікопольської міської ради, про позбавлення батьківських прав.
В обгрунтування заявлених вимог представник позивача посилається на те, що позивачка з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась донька ОСОБА_4 , яка проживає з позивачкою і перебуває на її утримані. Оскільки спільне життя з ОСОБА_3 не склалось, то з 2014 року позивачка та їх спільна донька проживають окремо. При цьому, відповідач як батько дитини самоусунуся від її виховання, утримання та участі в житті дитини не приймає. Відповідач як батько не виконує своїх обов`язків по відношенню до своєї доньки, не дбає про її фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя. Батько не забезпечує необхідне харчування, медичний догляд, лікування дитини, а це негативно впливає на її фізичний розвиток як складник виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, потрібному для її нормального самоусвідомлення; не дає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для здобуття освіти. Відповідач веде асоціальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями та наркотичними засобами, постійно притягається до кримінальної відповідальності за крадіжки чужого майна та крадіжки майна з проникнення у чуже житло. Донька ОСОБА_4 не знає свого батька, оскільки він, майже, не приходив до неї у гості та не піклувався про неї і, у відповідності до психологічного висновку, він для неї чужа людина. З метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини, вважають за доцільне позбавити відповідача батьківських прав. Тому, на підставі викладеного, представник позивача змушений звернутись до суду та просить ухвалити рішення про позбавлення ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав стосовно малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Позивачка в судове засідання не з`явилась, від її представника - позивача ОСОБА_1 - на адресу суду надійшла заява, в якій вона просить суд розгляд справи проводити за їх відсутності, на задоволенні позову наполягає та просить вимоги задовольнити (а.с.84-85).
Відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, в судове засідання не з`явився, конверт, який був направлений за адресою його місця проживання та перебування, повернувся з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.24).
Представники третьої особи, будучи належним чином повідомленими про розгляд справи, в судове засідання не прибули, при цьому, від них на адресу суду надійшла заява, в якій вони просять суд розгляд справи проводити за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечують (а.с.45).
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.
Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.
У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України», національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.
Згідно ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За приписами ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Як встановлено судом, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.5). Як вбачається з матеріалів справи, дитина проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні, а відповідач як батько дитини повністю від її виховання самоусунувся, про що свідчать довідки та характеризуючий матеріал. Тобто, з поданих документів вбачається, що дитина проживає разом з позивачкою та перебуває повністю на утриманні матері, яка весь час піклується про свою дитину, виховує їх, матеріально забезпечує всім необхідним, відповідно до віку дитини, піклується про духовний та фізичний розвиток, тобто, мати всіляко турбується про свою дитину та належно виконує батьківські обов`язки зі свого боку. Натомість, відповідач як батько дитини аліменти не сплачує, життям дитини не цікавиться. Рішенням органу опіки та піклування виконавчого комітету Нікопольської міської ради Дніпропетровської області № 535 від 26 березня 2025 року було затверджено висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.41-43).
Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.
Згідно ст.164 СК України, батько або матір дитини можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Пленум Верховного Суду України в Постанові від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», зокрема, п.п.15.16, роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Враховуючи те, що ОСОБА_3 ухиляється від виховання своєї доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не піклується про її фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає їй доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 підлягає позбавленню батьківських прав по відношенню до своєї доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу, що при зміні своєї поведінки та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав, згідно із ст.169 СК України, він має право звернутись до суду із позовом про поновлення батьківських прав.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.32, 51 Конституції України, 12-13, 89, 141, 263-265 ЦПК України, ст.ст.164-165 СК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав», Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , третя особа - Виконавчий комітет Нікопольської міської ради, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал