Справа № 642/1431/25
Провадження № 2/642/819/25
12 травня 2025 року Холодногірський районний суд м.Харкова у складі:
головуючого - судді Грінчук О.П.,
за участю секретаря Панової М.І.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Харкові цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі», від імені якого діє представник Шевченко Володимир Якович, до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,
Представник КП «ХТМ» звернувся до суду з даним позовом, який надалі уточнив, в якому просив стягнути з відповідача, ОСОБА_1 , на користь позивача заборгованість за надані житлово-комунальні послуги за адресою АДРЕСА_1 , в розмірі 78 647.45 грн.
В обгрунтування позову зазначено, що відповідач є власником кв. АДРЕСА_2 та користується послугами позивача за вказаною адресою. Однак, відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі сплачує отримані послуги, у зв`язку з чим у нього виник борг за період з 01.11.2012 по 31.01.2025 в розмірі 76 773.77 грн., з яких 74 991.56 грн. за послуги постачання теплової енергії за період з 01.11.2012 по 31.01.2025; 687.60 грн. за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 по 31.10.2024; 1094.61 грн. за оплату обслуговування внутрішньо-будинкових систем теплопостачання за період з 01.07.2022 по 31.10.2024. Також за несвоєчасну оплату представник позивача нарахував відповідачу 1355.59 грн. інфляційних витрат та 518.09 грн. 3% річних. Оскільки відповідач добровільно не погашає борг, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 19.03.2025 позов залишено без руху.
Ухвалою суду від 26.03.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Копію позовної заяви та доданих до неї документів надіслано позивачем відповідачу згідно з положеннями аб.2 ч.1 ст. 177 ЦПК України.
Копію ухвали суду від 26.03.2025 направлено судом відповідачу рекомендованим повідомленням за його зареєстрованим місцем проживання, але відправлення повернуто до суду.
Клопотання сторін про розгляд справи в судовому засіданні з їх повідомленням, у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України, до суду не надходило.
Відзиву на позов не надано.
Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").
У зв`язку з розглядом справи без виклику сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 3 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.
КП «Харківські теплові мережі» надає послуги з постачання теплової енергії та гарячої води.
Відповідно до ст. ст. 13, 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875 від 24.06.2004 (який діяв на час виникнення спірних правовідносин, та до 01.05.2019) послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання віднесено до комунальних.
Відповідно до ч.1 п.2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 09.11.2017 (введений в дію з 01.05.2019), до житлово-комунальних послуг належать, в тому числі, постачання теплової енергії.
Згідно з ч.1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875 від 24.06.2004 (який діяв на час виникнення спірних правовідносин) - Відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.
Згідно з п.5 ч.2 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 09.11.2017, індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Частиною 1 ст. 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 09.11.2017 визначено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 (які діяли в спірний період, до 02.02.2022), споживачі зобов`язані оплачувати комунальні послуги. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.
Законом України «Про теплопостачання» визначено, що теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.
Постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору.
Споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору.
Правилами користування тепловою енергією, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 року № 1198, визначено споживача теплової енергії, як фізичну особу, яка є власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридичну особу, яка використовує теплову енергію відповідно до договору.
Частиною 6 статті 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.
За змістом ст. 24 ч. 3 Закону України «Про теплопостачання» споживач теплової енергії зобов`язаний своєчасно укласти договір з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. Відсутність відповідного договору не є підставою для відмови у стягненні заборгованості за послуги опалення, оскільки згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов`язки, і такою дією в даних правовідносинах є надання послуг та їх отримання відповідачем.
Разом з тим, відсутність письмово оформленого договору з постачальником послуг не позбавляє споживача обов`язку оплачувати надані послуги.
Зазначене узгоджується з висновком щодо застосування норм права, сформульованим у постанові Верховного Суду України у справі № 6-2951цс15 від 20.04.2016 року.
Відповідно до ст.ст.1, 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальним споживачем є власник (співвласник) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги; споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором; дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Згідно з ч.1 ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За положеннями статей 319, 322 ЦК України власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст. 331 Цивільного кодексу України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Судом встановлено, що відповідач, ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 .
Договору між позивачем та відповідачем про надання житлово-комунальних послуг не укладалось.
Адресою виникнення боргу позивачем заявлено АДРЕСА_1 .
Представник позивача нарахував відповідачу борг за теплову енергію за адресою АДРЕСА_1 , в період з 01.11.2012 по 31.01.2025, в розмірі 76 773.77 грн.
В обгрунтування позовних вимог представник послався на те, що вказана квартира належить відповідачу ОСОБА_1 на праві власності.
На підтвердження позовних вимог позивачем подано наступні докази:
-розрахунок заборгованості, копію індивідуального договору від 31.10.2021, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.02.2025, копію публічного договору з технічного обслуговування та поточного ремонту ВБС від 01.07.2022.
В той час, як встановлено судом, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 .
Доказів того, що відповідач у спірний період був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , та був споживачем послуг позивача, матеріали справи не містять.
Копії індивідуального договору від 31.10.2021 та Публічного договору з технічного обслуговування та поточного ремонту ВБС від 01.07.2022, додані до позову, не містять відомостей про ОСОБА_1 як споживача послуг позивача за адресою виникнення боргу - АДРЕСА_1 .
Крім того, суду не надано доказів приєднання відповідачем ОСОБА_1 до запропонованих позивачем умов договору про надання комунальних послуг за адресою АДРЕСА_1 .
З Інформації з державного реєстру речових прав від 28.02.2025, наданої представником позивача на підтвердження позовних вимог, встановлено, що відомості про зареєстроване право власності на об`єкт - кв. АДРЕСА_2 відсутні. Також із вказаного витягу, а саме розділу «Відомості з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна», вбачається, що на об`єкт кв. АДРЕСА_2 22.07.2004 та 24.03.2006 накладено арешти, власник зазначений ОСОБА_1 (дата народження/РНОКПП відсутні).
При цьому, суд враховує, що відомості про власника майна при внесенні записів до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, на яке накладається арешт, вносяться реєстратором до реєстру з даних, зазначених в документі про накладення такого арешту.
Достовірних даних, які б свідчили про те, що квартира за адресою АДРЕСА_1 , належить (або колись належала) на праві власності відповідачу ОСОБА_1 , зокрема, копій правостановлюючих документів, матеріали справи не містять, враховуючи що наданий представником позивача витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не містить відомостей про зареєстроване за ким-небудь право власності на кв. АДРЕСА_2 .
Крім цього, відсутність в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна ідентифікаційного коду так званого власника майна не дає можливості суду достовірно ідентифікувати останнього.
Інших доказів, які би підтвердили належність вказаної квартири відповідачу на праві власності в період, зазначений представником позивача, а також доказів, які би свідчили, що відповідач ОСОБА_1 є споживачем послуг КП «ХТМ» за адресою АДРЕСА_1 , матеріали справи не містять та суду не надано.
Таким чином, позивачем не зазначено та не доведено підстави набуття ОСОБА_1 права власності на вказане майно та чи дійсно він є власником такого майна, або що він є користувачем послуг позивача за адресою виникнення боргу.
Судом також враховується, що позивачем не було заявлено клопотань щодо витребування відповідних доказів з метою встановлення набуття відповідачем права власності на квартиру, за адресою якої виник борг за комунальні послуги.
Отже, в суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.
Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).
Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволення позову.
Оскільки судом відмовлено в стягненні з відповідача основної суми боргу, задоволенню не підлягає і вимога щодо стягнення збитків, нарахованиз згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України, оскільки така вимога є похідною.
У зв`язку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати залишаються за позивачем.
Враховуючи викладене, та керуючись ст.ст. 13, 76-81, 89, 141, 263-265, 280 ЦПК України, ст. ст.11, 319, 322, 526 ЦК України, суд, -
В задоволенні позову Комунального підприємства «Харківські теплові мережі», від імені якого діє представник Шевченко Володимир Якович, до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги - відмовити.
Судові витрати залишити за позивачем.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивачем заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Холодногірський районний суд м. Харкова, шляхом подачі апеляційної скарги у 30-денний строк з дня складення повного тексту рішення.
Повний текст судового рішення складено 12.05.2025.
Відомості про сторін:
Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .