УХВАЛА

08 травня 2025 року

м. Київ

справа № 552/1473/23

провадження № 61-5453 ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Білоконь О. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 03 вересня 2024 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 11 березня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Промінвестбуд», товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Фінанс», акціонерного товариства «Альфа Банк», приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Дробітько Вікторії Вікторівни, товариства з обмеженою відповідальністю «Веста» про визнання договорів недійсними, скасування рішення реєстратора та витребування майна з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 03 вересня 2024 року, залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 11 березня 2025 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено за безпідставністю.

25 квітня 2025 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку касаційну скаргу на вказані судові рішенняпісля закінчення строку на касаційне оскарження, у якій просила їх скасувати та ухвалити нове про задоволення позову у повному обсязі.

Касаційна скарга підлягає залишенню без руху з огляду на таке.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.

Щодо строків касаційного оскарження

У касаційній скарзі заявникпорушує питання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень з посиланням на те, що строк пропущений з поважних причин, оскільки оскаржувану постанову отримала безпосередньо в суді 26 березня 2025 року.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення (частина друга статті 390 ЦПК України).

Зважаючи на те, що касаційну скаргу подано в розумний строк після отримання оскаржуваної постанови та її оприлюднення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 24 березня 2025 року, клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню.

Щодо сплати судового збору

У клопотанні, доданому до касаційної скарги, заявник просила звільнити її від сплати судового збору за подачу касаційної скарги посилаючись на те, що вона є пенсіонером 1937 року народження та перебуває у скрутному матеріальному становищі. На підтвердження вказаних обставиннадала довідку про доходи № 4250 4328 5521 0258, видану Полтавським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області, яка свідчить про те, що ОСОБА_1 отримує пенсію за віком, розмір якої за 2024 рік складає 52 024,52 грн, а також відомості з державного реєстру про соціальні виплати за період з травня по грудень 2024 року у розмірі 944,40 грн щомісячно.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою звільнити від сплати судового збору. Вказані заявником підстави для звільнення, які підтверджені наданими суду доказами, є обґрунтованими та свідчать про її складний майновий стан, що об`єктивно перешкоджає сплаті судового збору за подання касаційної скарги. Тому клопотання про звільнення від сплати судового збору слід задовольнити.

Щодо підстав касаційного оскарження

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був урахований в оскаржуваному судовому рішенні.

Положеннями зазначеного пункту передбачено, що підставою для відкриття касаційного провадження є неврахування в оскаржуваному судовому рішенні висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах. При визначенні справ із подібними правовідносинами підлягають врахуванню предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог, встановлені судами фактичні обставини справи, однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Особа, яка подала касаційну скаргу, має враховувати, що у разі посилання у касаційній скарзі на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі необхідно зазначити, яку саме норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду, застосував суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі має бути наведено обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

Якщо касаційна скарга подана на підставі пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України у такій скарзі необхідно зазначити, щодо якої саме конкретної норми права відсутній висновок Верховного Суду у подібних правовідносинах.

У випадку оскарження судових рішень на підставі пункту 4 частини другої статті 389 ЦПК України з посиланням на частину першу статті 411 ЦПК України у касаційній скарзі необхідно зазначити певний пункт частини першої статті 411 ЦПК України, який є обов`язковою підставою для скасування судового рішення з його обґрунтуванням та мотивуванням доводів.

У випадку оскарження судових рішень на підставі частини третьої статті 411 ЦПК України у касаційній скарзі має бути зазначено певний пункт частини третьої статті 411 ЦПК України з наведенням обґрунтувань таких доводів.

Виконання зазначених процесуальних вимог має на меті унеможливити використання формального та беззмістовного викладу заявником підстав касаційного оскарження. Тобто, заявник має не лише навести зміст відповідних пунктів згаданих статей процесуального закону, а й викласти належне обґрунтування підстав касаційного оскарження судового рішення відповідно до наведених вище правових норм.

Крім того, частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими з чого вбачається, що коректне визначення підстав касаційного оскарження має суттєве значення.

Також Верховний Суд наголошує на тому, що суд касаційної інстанції здійснює перегляд постановлених судами першої та апеляційної інстанцій судових рішень у виключних випадках, кожен з яких окремо передбачений процесуальним законом. Стадія касаційного перегляду не є обов`язковою стадією для усіх видів судових проваджень, а перегляд рішень у касаційному порядку відбувається виключно з підстав, що вичерпним чином визначені законом. При цьому Верховний Суд є судом права, тобто такою судовою інстанцією, яка не здійснює перегляд постановлених та оскаржених рішень повністю, а лише у питанні правильності застосування судами норм права.

Заявник має усвідомлювати, що зазначення будь-яких із визначених частиною другою статті 389 ЦПК України випадків потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, інакше буде порушено принцип «правової визначеності».

У поданій касаційній скарзі заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та зазначає перелік постанов Верховного Суду. Касаційна скарга не містить чітко визначених підстав касаційного оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанційта їх обґрунтування, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України.

За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надати суду уточнену редакцію касаційної скарги з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження з визначенням конкретного пункту (пунктів) частини другої статті 389 ЦПК України та обґрунтуванням (мотивуванням) наявності цієї підстави (підстав). Також надіслати на адресу суду копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Оскільки подана касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 ЦПК України, її слід залишити без руху та запропонувати заявнику усунути недоліки.

Керуючись статтями 185, 389, 390, 392 - 394 ЦПК України, статтею 8 Закону України «Про судовий збір»,

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Київського районного суду м. Полтави від 03 вересня 2024 року та постанови Полтавського апеляційного суду від 11 березня 2025 року.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання касаційної скарги на рішення Київського районного суду м. Полтави від 03 вересня 2024 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 11 березня 2025 року

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 03 вересня 2024 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 11 березня 2025 року залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Білоконь