Провадження № 22-ц/812/592/25
П О С Т А Н О В А

іменем України

05 травня 2025 року м. Миколаїв

справа № 484/6910/24

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Тищук Н.О.,

суддів: Кушнірової Т.Б., Шаманської Н.О.,

із секретарем Травкіною В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю «Південь Агро Інвест»

на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області, ухвалене 14 лютого 2025 року суддею Коваленко Н.А. в приміщенні цього ж суду, (повний текст рішення складено того ж дня), у цивільній справі за позовом

ОСОБА_1 до

Товариства з обмеженою відповідальністю «Південь Агро Інвест»

про стягнення орендної плати

та розірвання договору оренди земельних ділянок,

у с т а н о в и в:

1.Описова частина

Короткий зміст вимог позовної заяви

У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до ТОВ "Південь Агро Інвест" з вказаним вище позовом.

Позивачка зазначала, що 01.01.2014 року уклала з ПСП ім. Т.Г.Шевченка договір оренди земельних ділянок з кадастровими номерами :07:000:0178, 0:01:000:0513, :07:000:0082, :01:000:1260, що знаходяться в межах території Синюхино-Брідської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Додатковою угодою від 01.01.2014 року, укладеною 01.01.2018 року погоджено, що орендар ПСП ім. Т.Г.Шевченка відступає новому орендарю ТОВ "Південь Агро Інвест" право оренди цих земельних ділянок терміном до 30.11.2026 року.

Відповідно до пунктів 4.1., 4.5 Додаткової угоди орендна плата вноситься у грошовій формі у розмірі 12,37% нормативної грошової оцінки земельних ділянок, що складає 17899,47 грн, 3020,35 грн, 1408,05 грн, 46,00 грн за кожну земельну ділянку відповідно до 01 вересня поточного року. Згідно пункту 4.4. обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням індексації на рік виплати/нарахування. Крім того, пункт 4.7. Додаткової угоди визначає, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим Договором, справляється пеня у розмірі 0,1% від несплаченої суми за кожен день прострочення.

Крім того 01.03.2018 року між нею та ТОВ "Південь Агро Інвест" був укладений договір оренди земельних ділянок з кадастровими номерами :07:000:0450; :01:000:0353, :06:000:0432, :01:000:1100 строком на 8 років, тобто до 31 грудня 2026 року.

Відповідно до пункту 4.1. орендна плата вноситься у грошовій формі у розмірі 12,37% нормативної грошової оцінки земельних ділянок, що складає 18839,02 грн, 2950,21 грн, 536,58 грн, 48,08 грн за кожну земельну ділянку. Згідно із пунктом 4.4. обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням індексації на рік виплати/нарахування. Крім того, пункт 4.7. договору оренди визначає, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим Договором, справляється пеня у розмірі 0,1% від несплаченої суми за кожен день прострочення.

Посилаючись на те, що відповідач не виконує умов договорів та за 2022, 2023, 2024 роки виплачував орендну плату з порушенням строків та без урахування індексу інфляції, ОСОБА_1 просила розірвати договори оренди землі та стягнути з відповідача 22 266, 88 грн, з яких 15 177, 28 грн пені та

7 089,60 грн індексації.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, посилався на те, що затримка орендної плати за 2022 рік обумовлена військовою агресією російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану з 24.02.2022 та є форс-мажорними обставинами відповідно до листа Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022. Крім того, умовами договору передбачена виплата орендної плати з урахуванням коефіцієнта індексації нормативно грошової оцінки землі, який не змінювався, отже вимоги позивачки про стягнення орендної плати з урахування індексації не ґрунтуються на законі.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 лютого 2025 року позов задоволено.

Розірвано договір оренди землі № б/н від 01.01.2014 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ "Південь Агро Інвест" (ПСП ім. Т.Г. Шевченко) щодо земельних ділянок з кадастровими номерами :07:000:0178, :01:000:0513, :07:000:0082, :01:000:1260, зареєстрований в Державному реєстрі прав за номерами: 8366945, 8367294, 8366783, 8366006 від 12.01.2015 року.

Розірвано договір оренди землі № б/н від 15.03.2018 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ "Південь Агро Інвест" щодо земельних ділянок з кадастровими номерами :07:000:0450, :01:000:0353, :06:000:0432, :01:000:1100, зареєстрований в Державному реєстрі прав за номерами: 27886083, 27886598 від 05.09.2018 року та 27349036, 27349004 від 24.07.2018 року.

З ТОВ "Південь Агро Інвест" на користь ОСОБА_1 стягнуто 22266,88 грн, з яких 15 177, 28 грн пені та 7 089,60 грн індексації.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ТОВ «Південь Агро Інвест», посилаючись на незаконність, необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило рішення суду скасувати та ухвалите нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Узагальнені доводи апеляційної скарги

Апеляційна скарга мотивована тими ж доводами, якими відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, а також тим, що затримка виплати орендної плати за 2022 рік обумовлена військовою агресією російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану з 24.02.2022 та є форс-мажорними обставинами.

Пунктом 13.2 Договорів визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності, якщо доведе що це сталося не з її вини.

Військова агресія російської федерації проти України є загальновідомим фактом та не потребує додаткового доказування.

Крім того, позивачка отримала усі виплати за договорами оренди у повному обсязі, тому підстави для розірвання договорів оренди відсутні.

Узагальнені доводи інших учасників

У відзиві на апеляційну скаргу позивачка просила рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на те, що введення на території України воєнного стану є форс-мажором та підставою для звільнення від відповідальності за порушення умов договору лише у тому випадку, коли саме ця обставина стала підставою для невиконання договірних зобов`язань.

Оскільки орендарем не надано доказів того, що він опинився в ситуації, яка перешкоджала виконанню договірних зобов`язань внаслідок військової агресії, позивачка вважає цю обставину недоведеною.

2.Мотивувальна частина

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача Шабельник К.П., дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи

Судом встановлено, що позивачка є власницею земельних ділянок, що розташовані в межах території Синюхинобрідської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, наданих для ведення товарного сільськогосподарського виробництва: площею 4,8637 га з кадастровим номером :07:000:0178; площею 0,98207 га з кадастровим номером :01:000:0513; площею 0,3826 га з кадастровим номером :07:000:0082, площею 0,0125 га з кадастровим номером :01:000:1260.

01.01.2014 між нею та ПСП ім.Т.Г.Шевченка був укладений договір оренди землі, за умовами якого позивачка передала ПСП ім.Т.Г.Шевченка в оренду вищевказані земельні ділянки строком на 5 років.

Згідно Додаткової угоди до Договору оренди землі від 01.01.2014, укладеної 01.01.2018, орендодавець ОСОБА_1 , орендар ПСП "ім.Т.Г.Шевченка" та новий орендар ТОВ "Південь Агро Інвест" узгодили, що орендар відступає новому орендарю право оренди чотирьох земельних ділянок з кадастровими номерами :07:000:0178, :01:000:0513, :05:000:0082, :01:000:1260 терміном до 30.11.2026.

Відповідно до пункту 4.1., 4.5 Додаткової угоди орендна плата вноситься у грошовій формі у розмірі 12,37% нормативної грошової оцінки земельних ділянок, що складає 17 899,47 грн, 3 020,35 грн, 1 408,05 грн, 46 грн за кожну земельну ділянку відповідно до 01 вересня поточного року.

Згідно із пунктом 4.4. обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням індексації на рік виплати/нарахування.

Крім того, пунктом 4.7. Додаткової угоди визначено, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим Договором, справляється пеня у розмірі 0,1% від несплаченої суми за кожен день прострочення.

Крім того, позивачка також є власником земельних ділянок, що розташовані в межах території Синюхинобрідської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, наданих для ведення товарного сільськогосподарського виробництва: площею 4,8978 га з кадастровим номером :07:000:0450; площею 0,7670 га з кадастровим номером :01:000:0353; площею 0,1395 га з кадастровим номером :06:000:0432, площею 0,0125 га з кадастровим номером :01:000:1100(а.с. 26,27,28,29).

01.03.2018 між нею та ТОВ "Південь Агро Інвест" був укладений договір оренди землі за умовами якого позивач передав ТОВ "Південь Агро Інвест" у оренду вищевказані земельні ділянки строком на 8 років, тобто до 31 грудня 2026 року.

Згідно цього договору орендодавець ОСОБА_1 , орендар ТОВ "Південь Агро Інвест" узгодили, що відповідно до пункту 4.1. орендна плата вноситься у грошовій формі у розмірі 12,37% нормативної грошової оцінки земельних ділянок, що складає 18 839,02 грн, 2 950,21 грн, 536,58 грн, 48,08 грн за кожну земельну ділянку відповідно до 01 вересня поточного року.

Згідно із пунктом 4.4. обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням індексації на рік виплати/нарахування.

Крім того, пунктом 4.7. договору оренди визначено що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим Договором, справляється пеня у розмірі 0,1% від несплаченої суми за кожен день прострочення.

Позиція апеляційного суду

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини 2 статті 11 ЦК України).

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (стаття 11 ЦК України).

Згідно із статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до вимог частини 2 статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Таким Законом є Закон України «Про оренду землі», відповідно до статті 1 якого оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно із частиною 1 статті 13 цього Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально (частина 1 статті 14 Закону).

Частиною 1 статті 15 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату відноситься до істотних умов договору оренди землі.

Відповідно до статті 409 ЦК України власник земельної ділянки має право на одержання плати за користування нею. Розмір плати, її форма, умови, порядок та строки її виплати встановлюються договором.

Пунктом «в» частини 1 статті 96 ЗК України визначено, що землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

У відповідності до частин 1, 2, 3 статті 21 Закону орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Згідно з вимогами частин 1, 2 статті 22 Закону орендна плата справляється у грошовій формі.

За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати.

Частиною 1 статті 23 Закону передбачено, що орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін.

Відповідно до положень абзацу 7 частини 2 статті 25 Закону орендар зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку.

Відповідно до частини 2 статті 24 цього Закону, орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року в справі № 180/1735/16-ц (провадження № 61-18013сво18) зазначено, що «як в цивілістичній доктрині, так і судовій практиці під принципами виконання зобов`язань розуміються загальні засади згідно яких здійснюється виконання зобов`язання. Як правило, виокремлюється декілька принципів виконання зобов`язань, серед яких: належне виконання зобов`язання; реальне виконання зобов`язання; справедливість, добросовісність та розумність (частина 3 статті 509 ЦК).

Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмету; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці».

В силу частин 1, 4 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором.

Згідно зі статтями 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним із визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім

орендної плати у встановленому розмірі та у визначений договором строк.

Оскільки законодавець визначає однією із істотних умов договору оренди землі орендну плату, то основний інтерес особи, яка передає майно в оренду, полягає в отриманні орендної плати за таким договором. Порушення цього інтересу має наслідком завдання шкоди, через що сторона (орендодавець) значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору оренди земельної ділянки.

Сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного

законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У справі, яка переглядається, судом першої інстанції встановлено, що укладеними між сторонами договорами погоджено строк виплати орендної плати до 01 вересня поточного року.

Проте, орендна плата за 2022 рік була виплачена позивачці ОСОБА_2 за двома договорами 16 травня 2023 року, за 2023 рік по двом договорам 06 лютого 2024 року, а за 2024 рік 06 вересня 2024 року.

Отже, орендарем були істотно порушені умови договорів щодо строку виплати орендної плати та орендна плата виплачувалася з досить значним зволіканням.

З огляду на викладене та виходячи із положень статей 31, 32 Закону України «Про оренду землі», статті 651 ЦК України, колегія суддів погоджується з правильними висновками суду першої інстанції про наявність підстав для розірвання договору оренди земельної ділянки з підстав систематичного невиконання відповідачем істотної умови цього договору щодо внесення орендної плати.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 10 вересня 2021 року у справі № 650/628/19-ц (провадження № 61-21777св19).

Крім цього, колегія суддів враховує, що порушення договору на предмет істотності суд оцінює винятково за обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає зміни чи розірвання договору.

У кожному конкретному випадку істотність порушення договору потрібно оцінювати з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення.

Поняття такої істотності закон визначає за допомогою іншої оціночної категорії "значної міри позбавлення сторони того, на що вона розраховувала під час укладення договору". Тобто критерієм істотного порушення договору закон визначив розмір завданих цим порушенням втрат, який не дозволяє потерпілій стороні отримати те, на що вона очікувала, укладаючи договір. Йдеться не лише про грошовий вираз зазначених втрат, зокрема й збитків, але й про випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Співвідношення завданих порушенням договору втрат із тим, що могла очікувати від його виконання ця сторона, має вирішальне значення для оцінки істотності такого порушення.

Подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2021 року у справі № 910/2861/18 та від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17, у яких зазначено, що для застосування частини другої статті 651 ЦК України суд має встановити не лише факт порушення договору, але й завдання цим порушенням шкоди (яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди), її розмір, а також те, чи дійсно істотною є різниця між тим, на що мала право розраховувати потерпіла сторона, укладаючи договір, і тим, що насправді вона змогла отримати.

Враховуючи викладене вище та обставини справи, з яких вбачається, що орендодавиця ОСОБА_1 на досить тривалий час була позбавлена можливості отримати належні їй кошти у вигляді орендної плати та своєчасно розпорядитися ними своєчасно використати умови договору, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про доцільність розірвання договору оренди з підстав його істотного порушення відповідачем.

Отже, суд першої інстанції встановивши, що відповідач ТОВ «Південь Агро Інвест» не виконав свого зобов`язання щодо виплати орендодавиці ОСОБА_1 орендної плати у передбаченому договорами оренди розмірі та у визначені ним строки, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог шляхом розірвання договорів оренди землі та стягнення з відповідача на користь позивачки заборгованості із орендної плати.

Колегія суддів вважає такий висновок суду правильним з огляду на доведеність факту прострочення кредитора відповідача ТОВ «Південь Агро Інвест».

Обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням індексації на рік виплати/нарахування (пункт 4.4. додаткової угоди).

Згідно з пунктом 4.6 угоди розмір орендної плати переглядається один раз на 7 років у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; погіршення стану орендної земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках, передбачених законом.

Крім того, пунктом 4.7. Додаткової угоди визначено, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим Договором, справляється пеня у розмірі 0,1% від несплаченої суми за кожен день прострочення.

Пунктом 9.4 угоди, окрім іншого, встановлено, що орендар зобов`язаний вчасно сплачувати всі належні орендні платежі.

Отже, ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення пені та індексації за порушення умов договору щодо порядку, розміру та строків виплати орендної плати, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у цій частині.

За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Основного Закону України.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд помилково визначився із розміром орендної плати, що підлягала виплаті позивачу, не врахувавши, що з цієї суми мають бути утримані податки та збори не є слушними.

Відповідно до підпункту l6.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені Податковим кодексом України (пункт 36.1 статті 36 Податкового кодексу України).

Виконання податкового обов`язку може здійснюватися платником податків самостійно або за допомогою свого представника чи податкового агента (пункт 36.4 статті 36 Податкового кодексу України).

Підпунктом 170.1.1. пункту 170.1 статті 170 Податкового кодексу України передбачено, що податковим агентом платника податку - орендодавця щодо його доходу від надання в оренду (емфітевзис) земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю), майнового паю є орендар.

При цьому об`єкт оподаткування визначається виходячи з розміру орендної плати, зазначеної в договорі оренди, але не менше ніж мінімальна сума орендного платежу, встановлена законодавством з питань оренди землі.

Між тим, у справі відсутні докази виконання ТОВ «Південь Агро Інвест» обов`язку податкового агента ОСОБА_1 як платника податку - орендодавця щодо його доходу від надання в оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення.

Посилання відповідача на те, що внаслідок вторгнення військ РФ, в умовах дії непереборної сили, майже всі працівники підприємства покинули територію області та відновлення діяльності підприємства відбулося лише на початку 2023 року, що обумовило затримку виплати орендної плати за 2022 рік, не заслуговують на увагу, оскільки матеріали справи не містять доказів про неможливість виконання зобов`язань щодо перерахування орендної плати на банківський рахунок позивача.

У постанові Верховного Суду від 14 червня 2022 року в справі № 922/2394/21 зазначено, що «статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Так, форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку. Таких висновків дотримується Верховний Суд у постанові від 16 липня 2019 року у справі №917/1053/18 та у постанові від 09 листопада 2021 у справі № 913/20/21».

За такого, виходячи з положень статті 612 ЦК України, ТОВ «Південь Агро Інвест» є таким, що прострочило виконання зобов`язання, та відсутні підстави вважати, що прострочення боржника не настало, оскільки не є доведеним, що товариство об`єктивно не мало можливості виплатити орендну плату орендодавиці ОСОБА_1 .

За своїм змістом усі доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з наданою судом першої інстанції оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, разом з тим доказів на спростування встановлених судом першої інстанції обставин апелянтом до апеляційної скарги не надано.

Відповідно статті 375 ЦПК, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 лютого 2024 року ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги ТОВ «Південь Агро Інвест».

Отже, доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а тому рішення підлягає залишенню без змін відповідно до положень статті 375 ЦПК України.

Згідно зі статтею 141 ЦПК між сторонами підлягають розподіленню судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Однак, оскільки апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, судові витрати апелянта відносяться за його рахунок.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Південь Агро Інвест» залишити без задоволення.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня ухвалення, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Н.О.Тищук

Судді: Т.Б.Кушнірова

Н.О.Шаманська

---------------------------------

Повну постанову складено 12 травня 2025 року