ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12 травня 2025 року

м. Харків

справа № 638/10884/24

провадження № 22-ц/818/2398/25

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

розглянувши в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи в приміщенні суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АПП ХЛІБОПРОДУКТ» про розірвання договору оренди землі та стягнення коштів за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Пархоменка Андрія Олександровича на рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 10 лютого 2025 року, постановлене під головуванням судді Цвірюка Д.В.,

в с т а н о в и в:

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АПП ХЛІБОПРОДУКТ» про розірвання договору оренди землі та стягнення коштів.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 10 лютого 2025 року позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АПП ХЛІБОПРОДУКТ» про розірвання договору оренди землі та стягнення коштів залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 адвоката Пархоменка Андрія Олександровича просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, вирішити питання розподілу судових витрат.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; вказує, що Дзержинським районним судом м. Харкова не враховано, що орендна плата за користування землею у 2022-2023 роках взагалі несплачена. Вказує, що він є власником земельної ділянки кадастровий №:04:000:0241 площею 5,0155 га, що розташована та території Бригадирівської сільської ради Ізюмського району Харківської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яку відповідно до договору оренди землі б/н від 12.10.2015 року, укладеного між позивачем та відповідачем було передано відповідачу в оренду, 29.10.2015 року рішенням державного реєстратора Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області було зареєстроване право оренди відповідача строком на 25 років, зі сплатою орендної плати у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки на рік, строком оплати один раз на рік не пізніше 31 грудня поточного року починаючи з 2015 року. Згідно витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, нормативна грошова оцінки земельної ділянки кадастровий №:04:000:0241 становить 167714,79 грн, сума орендної плати на рік складає виходячи з цієї оцінки 5031,44 грн. Також, позивач є власником земельної ділянки кадастровий № :04:000:0242 площею 1,2163 га, розташованої та території Бригадирівської сільської ради Ізюмського району Харківської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яку відповідно до договору оренди землі б/н від 01.12.2015 року, укладеного між позивачем та відповідачем було передано відповідачу в оренду, 16.12.2015 року рішенням державного реєстратора Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області було зареєстроване право оренди відповідача строком на 25 років, зі сплатою орендної плати у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки на рік, строком оплати один раз на рік не пізніше 31 грудня поточного року починаючи з 2015 року. Згідно витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, нормативна грошова оцінки земельної ділянки кадастровий № :04:000:0242 становить 40756,77 грн., сума орендної плати на рік складає виходячи з цієї оцінки 1222,70 грн. В порушення умов вищезазначених договорів оренди землі відповідач не сплачував позивачу орендну плату за 2022, 2023 роки за користування земельними ділянками, заборгованість зі сплати орендної плати за 2022, 2023 роки складає 12508,28 грн. (5031,44 грн. + 1222,70 грн.) х 2), що відноситься до систематичної несплати орендної плати, чим порушував умови п.11 укладених договорів, що є підставою для припинення права користування відповідача земельними ділянками шляхом розірвання договорів оренди землі. Крім того зазначив, що наданий відповідачем акт обстеження земельної ділянки №05/01/23 від 05.01.2023 року, за яким представниками відповідача та Оскільської сільської ради, старостою Капітолівського старостинського округу Оскільської міської ради Ізюмського району Харківської області проведено візуальне обстеження земельної ділянки, які розташовані за межами Оскільської сільської територіальної громади, складений станом на 05.01.2023 року, не містить будь-яких доказів забруднення полів вибухонебезпечними предметами визначеними відповідними Стандартними операційними процедурами 08.10. ДСНС, 08.20. ДСНС. Розпорядження заступника начальника Ізюмської міської військової адміністрації від 08.11.2023 року №1151-ВС та №1152-ВС та акт обстеження земельної ділянки №05/01/23 від 05.01.2023 року не можуть бути належними та допустимими доказами потенційного забруднення земельних ділянок вибухонебезпечними предметами і не можуть підтверджувати факт невикористання земельних ділянок належних позивачу, інших доказів забруднення земельних ділянок чи їх очищення від вибухонебезпечних предметів, також того, що земля позивача була випадково знищена або пошкоджена відповідачем суду не надано. В наданій відповідачем довідці щодо нарахованої і сплаченої орендної плати на підтвердження відсутності заборгованості зі сплати орендної плати лише містяться відомості щодо нарахування та виплати саме орендної плати але не містяться дані щодо узгодження між позивачем та відповідачем сум попередньої оплати/передплати/плати наперед за майбутні періоди/роки користування землею, з платіжних доручень вбачається, що здійснюється оплата орендної плати за користування землею у поточному році, а не на наступний рік.

У відзиві на апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «АПП ХЛІБОПРОДУКТ» просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ст.367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи встановлення судом відсутності заборгованості у відповідача ТОВ «АПП ХЛІБОПРОДУКТ» перед позивачем ОСОБА_1 за договорами оренди землі б/н від 12 жовтня 2015 року та б/н від 01 грудня 2015 року, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу позовних вимог не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд першої інстанції дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають в цілому.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки загальною площею 6,2318 га, з її цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Бригадирівської сільської ради Ізюмського району Харківської області.

Земельній ділянці площею 5,0155 га присвоєно кадастровий №:04:000:0241, земельній ділянці площею 1,2163 га присвоєно кадастровий № :04:000:0242.

Вказані обставини підтверджуються Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ХР №029037 від 28.12.2004 року, виданим на підставі Розпорядження №261 від 30.05.07 року Ізюмської райдержадміністрації, інформаційною довідкою №377891623 від 09.05.2024 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_1 .

З договору оренди землі б/н від 12 жовтня 2015 року вбачається, що вказаний договір укладено між ОСОБА_1 , як орендодавцем, та ТОВ «АПП ХЛІБОПРОДУКТ», як орендарем, предметом якого є земельна ділянка кадастровий №:04:000:0241, яка розташована на території Бригадирівської сільської ради Ізюмського району Харківської області, загальною площею 5,0155 га в тому числі ріллі (сільськогосподарських угідь) 5,0155 га.

Відповідно до п.1 договору від 12 жовтня 2015 року, в якому визначено предмет договору, орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Бригадирівської сільської ради Ізюмського району Харківської області.

На земельній ділянці відсутні об`єкти нерухомого майна, а також інші об`єкти інфраструктури, земельна ділянка передається в оренду без будинків, будівель, споруд, та інших об`єктів ( п. п.3, 4 договору від 12 жовтня 2015 року).

Пунктом 5 договору від 12 жовтня 2015 року визначено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки на 01.01.2015 року (з урахуванням коефіцієнту індексації 3,997 та коефіцієнту1,756) становить 137379,33 грн.

Договір укладено строком на 25 років ( п. 8 договору від 12 жовтня 2015 року).

Відповідно до п.43 договору від 12 жовтня 2015 року, договір набирає чинності після підписання сторонами та державної реєстрації права оренди земельної ділянки, підставою для якої є даний договір.

Вищезазначений договір підписаний обома сторонами та скріплений печаткою орендаря.

На підставі договору оренди землі б/н від 12 жовтня 2015 року за орендарем ТОВ «АПП ХЛІБОПРОДУКТ» 29.10.2015 року зареєстроване право оренди земельної ділянки кадастровий № :04:000:0241.

З договору оренди землі б/н від 01 грудня 2015 року вбачається, що вказаний договір укладено між ОСОБА_1 , як орендодавцем, та ТОВ «АПП ХЛІБОПРОДУКТ», як орендарем, предметом якого є земельна ділянка кадастровий №:04:000:0242, яка розташована на території Бригадирівської сільської ради Ізюмського району Харківської області, загальною площею 1,2163 га в тому числі ріллі (сільськогосподарських угідь) 1,2163 га.

Відповідно до п.1 договору від 01 грудня 2015 року, в якому визначено предмет договору, орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Бригадирівської сільської ради Ізюмського району Харківської області.

На земельній ділянці відсутні об`єкти нерухомого майна, а також інші об`єкти інфраструктури, земельна ділянка передається в оренду без будинків, будівель, споруд, та інших об`єктів ( п. п.3, 4 договору від 01 грудня 2015 року).

Пунктом 5 договору від 01 грудня 2015 року визначено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки на 01.01.2015 року (з урахуванням коефіцієнту індексації 3,997 та коефіцієнту1,756) становить 33269,49 грн.

Договір укладено строком на 25 років ( п. 8 договору від 01 грудня 2015 року).

Відповідно до п.43 договору від 01 грудня 2015 року, договір набирає чинності після підписання сторонами та державної реєстрації права оренди земельної ділянки, підставою для якої є даний договір.

Вищезазначений договір підписаний обома сторонами та скріплений печаткою орендаря.

На підставі договору оренди землі б/н від 01 грудня 2015 року за орендарем ТОВ «АПП ХЛІБОПРОДУКТ» 16.12.2015 року зареєстроване право оренди земельної ділянки кадастровий № :04:000:0242.

Умовами вищезазначених договорів (п.37) передбачено, що дія договору припиняється шляхом розірвання виключно за взаємною згодою сторін; за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором.

За умовою п.39.1 вищезазначених договорів у разі припинення або розірвання даного договору, орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку не пізніше ніж через 5 календарних днів з моменту державної реєстрації припинення або розірвання даного договору.

На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначав, що він є власником земельної ділянки кадастровий №:04:000:0241 площею 5,0155 га, що розташована та території Бригадирівської сільської ради Ізюмського району Харківської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яку відповідно до договору оренди землі б/н від 12.10.2015 року, укладеного між позивачем та відповідачем було передано відповідачу в оренду, 29.10.2015 року рішенням державного реєстратора Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області було зареєстроване право оренди відповідача строком на 25 років, зі сплатою орендної плати у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки на рік, строком оплати один раз на рік не пізніше 31 грудня поточного року починаючи з 2015 року. Згідно витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, нормативна грошова оцінки земельної ділянки кадастровий №:04:000:0241 становить 167714,79 грн, сума орендної плати на рік складає виходячи з цієї оцінки 5031,44 грн, він також є власником земельної ділянки кадастровий № :04:000:0242 площею 1,2163 га, розташованої та території Бригадирівської сільської ради Ізюмського району Харківської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яку відповідно до договору оренди землі б/н від 01.12.2015 року, укладеного між позивачем та відповідачем було передано відповідачу в оренду, 16.12.2015 року рішенням державного реєстратора Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області було зареєстроване право оренди відповідача строком на 25 років, зі сплатою орендної плати у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки на рік, строком оплати один раз на рік не пізніше 31 грудня поточного року починаючи з 2015 року. Згідно витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, нормативна грошова оцінки земельної ділянки кадастровий № :04:000:0242 становить 40756,77 грн, сума орендної плати на рік складає виходячи з цієї оцінки 1222,70 грн. В порушення умов вищезазначених договорів оренди землі відповідач не сплачував позивачу орендну плату за 2022, 2023 роки за користування земельними ділянками, заборгованість зі сплати орендної плати за 2022, 2023 роки складає 12508,28 грн (5031,44 грн + 1222,70 грн) х 2), що відноситься до систематичної несплати орендної плати, чим порушував умови п.11 укладених договорів, що є підставою для припинення права користування відповідача земельними ділянками шляхом розірвання договорів оренди землі. В зв`язку з чим просив суд припинити шляхом розірвання вищезазначені договори оренди землі та стягнути заборгованість з орендної плати за 2022-2023 роки у сумі 12508,28 грн. Також, просив стягнути з відповідача на користь позивача інфляційні втрати за 2022-2023 роки та 3 % річних, що передбачено умовами укладених між сторонами договорів, в яких зазначено, що у разі невнесення орендної плати в строки визначені договорами справляється пеня у розмірі 1 % річних несплаченої суми за кожен день прострочення, що становить: 576,47 грн інфляційні втрати, 356,79 грн. 3 % річних та 1 % пені за 2022-2023 роки у розмірі 33146,94 грн. Після збільшення розміру позовних вимог в частині майнових вимог, просив:

- припинити шляхом розірвання договір оренди землі, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «АПП ХЛІБОПРОДУКТ» від 12 жовтня 2015 року на підставі якого зареєстроване право оренди земельної ділянки кадастровий № :04:000:0241;

- припинити шляхом розірвання договір оренди землі, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «АПП ХЛІБОПРОДУКТ» від 01 грудня 2015 року на підставі якого зареєстроване право оренди земельної ділянки кадастровий № :04:000:0242;

- стягнути з відповідача грошову суму у розмірі 48059,93 грн станом на 13.08.2024 р., яка складається з заборгованості з орендної плати за 2022-2023 роки, січень-липень 2024 року у розмірі 12186,91 грн; інфляційних втрат у розмірі 605,55 грн; 3 % річних за 2023-2024 роки у розмірі 6541,19 грн; пені за 2023-2024 р. 34980,46 грн.

Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до вимог статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судова колегія погоджується з висновком суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 з огляду на наступне.

У відповідності до ст. 4 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (стаття 11 ЦК України).

Згідно із статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату відноситься до істотних умов договору оренди землі.

Відповідно до статті 409 ЦК України власник земельної ділянки має право на одержання плати за користування нею. Розмір плати, її форма, умови, порядок та строки її виплати встановлюються договором.

Пунктом «в» частини першої статті 96 ЗК України визначено, що землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

Згідно з частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21) у кожному конкретному випадку істотність порушення договору треба оцінювати з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Поняття такої істотності закон розкриває за допомогою іншого оціночного поняття «значної міри позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору». Тобто, критерієм істотного порушення договору закон визначив розмір завданої цим порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати те, на що вона очікувала, укладаючи договір.

На вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України (частина перша статті 32 Закону України «Про оренду землі»).

У пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України передбачено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, систематична несплата земельного податку або орендної плати.

До відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати застосуванню підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 912/1385/17 (провадження № 12-201гс18).

Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18).

Об`єднана Палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 10 жовтня 2019 року у справі № 293/1011/16-ц (провадження № 61-29970сво18) дійшла висновку, що тлумачення пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України, частини другої статті 651 ЦК України свідчить, що «несплата орендної плати» охоплює випадки як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплата у розмірі меншому, ніж визначено договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо).

Сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 617 Цивільного кодексу України передбачено можливість звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо сторона договору доведе, що таке порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили (форс-мажору).

Частиною 2 статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» визначено, що форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору, зокрема, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, тощо.

В зв`язку із запровадженням на території України Указом Президента України № 64 від 24 лютого 2022 року воєнного стану, Торгово-промисловою палатою України (далі - ТПП) було оприлюднено лист № 2024/02.0-7.1 від 28 лютого 2022 року, яким повідомлено, що військова агресія Російської Федерації проти України є форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили). Це означає, що введення воєнного стану на території України є форс-мажором та є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договору, але тільки в тому випадку, якщо саме ця обставина стала підставою для невиконання договірних зобов`язань.

Отже, орендар повинен довести факт, що він опинився в ситуації неможливості виконання договірних зобов`язань, або ж виконання договірних зобов`язань внаслідок військової агресії було практично неможливим (через активні воєнні дії, тимчасову окупацію, засміченням вибухонебезпечними предметами земельної ділянки, що є предметом договору), це допоможе уникнути відповідальності за порушення договірних зобов`язань.

Відповідно до частини 1 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Відповідно до системного аналізу глави 58 ЦК України оренда земельної ділянки є різновидом найму майна, а тому загальні положення про найм (оренду) застосовуються до регулювання відносин з найму (оренди) земельної ділянки, якщо інші правила не передбачено спеціальним Законом. Положення Закону України «Про оренду землі» не забороняють застосування до відносин з оренди землі наведених загальних положень, викладених в статті 762 ЦК України (постанова Верховного Суду від 23 грудня 2019 року у справі № 399/935/16-ц (провадження № 61-304св17)).

Згідно з положеннями частини шостої статті 762 ЦК України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 травня 2018 року у справі № 910/7495/16 (провадження № 12-37гс18) зазначено, що норма частини шостої статті 762 ЦК України визначає в якості підстави звільнення від зобов`язання сплатити орендну плату об`єктивну безпосередню неможливість використовувати передане у найм майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо) через обставини, за які орендар не відповідає.

Обставини, зазначені у нормі частини шостої статті 762 ЦК України, повністю не охоплюються поняттям форс-мажорних обставин, адже на відміну від останніх, ознаками яких є їх об`єктивна та абсолютна дія, а також непередбачуваність, перші можуть бути спричинені, зокрема, й безпосередньо вольовою дією орендодавця, тобто обставини згідно з частиною шостою статті 762 ЦК України можуть включати обставини непереборної сили та випадку, втім не обмежуються ними.

Велика Палата Верховного Суду зазначила, що відсутність у частині шостій статті 762 ЦК України вичерпного переліку обставин, які унеможливлюють використання орендарем майна, підстав виникнення таких обставин, засобів їх підтвердження свідчить про те, що підставою для застосування цієї норми є встановлення факту неможливості використання орендарем майна з незалежних від нього причин на загальних підставах, визначених процесуальним законодавством.

Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 1364, якою визначено механізм формування єдиного переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією.

Актуальний перелік таких територій затверджений наказом Мінреінтеграції від 22 грудня 2022 року № 309, згідно з якою с. Бригадирівка Ізюмської міської територіальної громади та земельні ділянки за межами населеного пункту перебували на території активних воєнних (бойових) дій у період з 24.02.2022 року по 03.03.2022 року, перебували на тимчасово окупованій території України у період з 03.03.2022 року по 11.09.2022 року

Із наявних у справі доказів, вбачається, що окрім, сертифікатів Харківської торгово-промислової палати, стороною відповідача на підтвердження факту неможливості використання за цільовим призначенням земельних ділянок у період з 24.02.2022 року по 30.06.2023 року надано суду першої інстанції наступні докази, з яких вбачається, що переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженим Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309 підтверджується, що село Бригадирівка Ізюмської міської територіальної громади та земельні ділянки за межами населеного пункту перебували на території активних воєнних (бойових) дій у період з 24.02.2022 року по 03.03.2022 року, перебували на тимчасово окупованій території України у період з 03.03.2022 року по 11.09.2022 року.

Вищезазначене також підтверджено інформацією старости Бригадирівського старостинського округу Ізюмської міської територіальної громади Харківської області у листі від 30.07.2024 року №2-25/144.

Наказом від 24.02.2022 року №24/02/22 директора ТОВ «АПП ХЛІБОПРОДУКТ» призупинено з 24.02.2022 року використання земельних ділянок, що перебувають у користуванні ТОВ «АПП ХЛІБОПРОДУКТ» та знаходяться на території Оскільської сільської територіальної громади та Ізюмської міської територіальної громади через повномасштабне військове вторгнення Російської Федерації на територію України, бойові дії на території Оскільської сільської територіальної громади та Ізюмської міської територіальної громади, дозволити доступ співробітників та техніки підприємства до земельних ділянок тільки після завершення бойових дій і безпечності доступу до земельних ділянок.

Наказом від 01.03.2022 року №01/03/22 директора ТОВ «АПП ХЛІБОПРОДУКТ», з 01.03.2022 року зупинено експлуатацію потужностей, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та належать ТОВ «АПП ХЛІБОПРОДУКТ» на праві власності, а також земельних ділянок сільськогосподарського призначення в оренду і у власності підприємства загальною площею 978,8590 га у зв`язку із воєнними (бойовими) діями на території Ізюмського району Харківської області через відсутність безпечного доступу до об`єкту.

Відповідно до експертного висновку від 28.02.2023 року №113-ПМ/23 Харківської торгово-промислової палати щодо первинного фіксування стану нерухомого майна, земельних ділянок та активів, пошкоджених або зруйнованих внаслідок воєнних (бойових) дій, на підставі аналізу наданих замовником експертизи документів та фактичного візуального огляду активів, встановлено, що земельні ділянки сільськогосподарського призначення, які орендує ТОВ «АПП ХЛІБОПРОДУКТ» знаходяться в наступному стані: на частині земельних ділянок незібраний врожай озимої пшениці (пшениця перезріла, чорного кольору, частково осипана, пошкоджена погодними умовами, частина земельних ділянок не була оброблена у 2022 році, не має слідів засівання і збору врожаю, на полі суцільні не скошені бур`яни заввишки до 1,5 метрів.

Відповідно до акту обстеження земельної ділянки від 05.01.2023 року №05/01/23 складеного спеціалістом відділу земельних відносин та комунальної власності Оскільської міської ради за участю старости Капітолівського старостинського округу, земельні ділянки позивача не були оброблені у 2022 році, немає слідів засівання та збору врожаю, на полях суцільне не скошені бур`яни заввишки 1,5 метри.

Рішенням XV сесії VIII скликання Харківської обласної ради від 14.02.2023 року №502- VIII Харківською обласною радою визнано обставини, що склалися на території Харківської області у зв`язку з російською військовою агресією проти України та стали підставою введення воєнного стану в Україні, обставинами непереборної сили з 24 лютого 2022 року до дня припинення чи скасування воєнного стану, цим рішенням до переліку суб`єктів господарювання - юридичних осіб сільськогосподарського товаровиробників, що постраждали внаслідок обставин непереборної сили включено ТОВ «АПП ХЛІБОПРОДУКТ» (код підприємства 39368040), порядковий номер 702.

Розпорядженням Ізюмської міської військової адміністрації Ізюмського району Харківської області від 19.10.2023 року №937-ВС затверджено рішення комісії з визначення непридатних для використання земельних ділянок у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами внаслідок збройної агресії російської федерації на території Ізюмської міської територіальної громади та визначення земельних ділянок сільськогосподарського призначення потенційно забрудненими вибухонебезпечними предметами.

Згідно витягу з розпорядження Ізюмської міської військової адміністрації Ізюмського району Харківської області від 19.10.2023 року №937-ВС, визнано непридатність, зокрема, земельної ділянки кадастровий №:04:000:0241 площею 5,0155 га та земельної ділянки кадастровий № :04:000:0242 площею 1,2163 га для використання, як потенційно забрудненими вибухонебезпечними предметами внаслідок збройної агресії російської федерації починаючи з 12.09.2022 року по 30.06.2023 року.

Розпорядженням Ізюмської міської військової адміністрації Ізюмського району Харківської області від 08.11.2023 року №1151-ВС, ТОВ «АПП ХЛІБОПРОДУКТ» звільнено від сплати єдиного податку 4 групи за земельні ділянки, зокрема, земельні ділянки за кадастровим №:04:000:0241 площею 5,0155 га та кадастровим № :04:000:0242 площею 1,2163 га, як непридатні до використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами внаслідок збройної агресії російської федерації на території Ізюмської міської територіальної громади за період з 12.09.2022 року до 31.12.2022 року.

Розпорядженням Ізюмської міської військової адміністрації Ізюмського району Харківської області від 08.11.2023 року №1152-ВС ТОВ «АПП ХЛІБОПРОДУКТ» звільнено від сплати єдиного податку 4 групи за земельні ділянки, зокрема, земельні ділянки за кадастровим №:04:000:0241 площею 5,0155 га та кадастровим № :04:000:0242 площею 1,2163 га, як непридатні до використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами внаслідок збройної агресії російської федерації на території Ізюмської міської територіальної громади за період з 01.01.2023 року до 30.06.2023 року.

З відповіді ГУ ДПС у Харківській області ДПС України від 18.07.2024 року №33087/6/20-40-24-13-12 вбачається, що податковим агентом платника податку орендодавця щодо його доходу від надання в оренду (емфітевзис) земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (пая), майнового паю є орендар. ТОВ «АПП ХЛІБОПРОДУКТ» у 2022 та 2023 роки знаходилось на спрощеній системі оподаткування платник єдиного податку 4 групи) та згідно поданої податкової звітності використовує земельні ділянки за кадастровим №:04:000:0241 площею 5,0155 га та кадастровим № :04:000:0242 площею 1,2163 га. Відповідно до наданих звітів та наявних ресурсів, які є у розпорядженні ГУ ДПС, підприємством, як податковим агентом подані розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків фізичних осіб і сум утриманого з них податку, за 2022-2023 роки по ТОВ «АПП ХЛІБОПРОДУКТ» за ознакою 106 «Дохід від надання земельної частки (паю) лізінг, оренду або суборенду» по ОСОБА_1 дохід не нараховувався та не виплачувався, ПДФО та військовий збір не нараховувався та до бюджету не перераховувався.

ТОВ «АПП ХЛІБОПРОДУКТ» неодноразово звертався до уповноважених органів щодо розмінування землі, що підтверджується заявами (клопотаннями) до Ізюмського районного відділу ДСНС від 06.10.2022 року № 06/10-01, Харківської обласної військової адміністрації від 13.10.2022 року № 13/10-01, Ізюмського районного управління ГУ ДСНС у Харківській області від 21.04.2023 року №21/04-01, Харківської обласної військової адміністрації від 21.04.2023 року № 21/04-01, Оскільської сільської військової адміністрації Ізюмського району Харківської області від 03.05.2023 року № 03/05-01, надісланими на офіційні електронні адреси цих органів, однак розмінування не було проведено.

З відповіді ГУ ДСНС у Харківській області від 01.05.2023 року №65270/1117 вбачається, що піротехнічні розрахунки здійснюють роботи з очищення від вибухонебезпечних предметів лише на об`єктах життєзабезпечення, об`єктах критичної інфраструктури, а також здійснюють оперативне реагування на повідомлення про виявлення вибухонебезпечних предметів, а пріоритетність очищення території, населених пунктів та об`єктів забрудненими предметами визначає Харківська обласна військова адміністрація.

З відповіді Харківської обласної військової адміністрації від 26.04.2023 року № 08-30/05-843 вбачається, що Харківська обласна військова адміністрація є загальним координатором виконання робіт з виявлення, знешкодження та знищення вибухонебезпечних предметів на території області, нею створено оперативну групу з координації заходів розмінування, яка координує роботи підрозділів з розмінування усіх органів виконавчої влади та неурядових операторів протимінної діяльності, та пропонує звернутися до відповідної міської, селищної, сільської територіальної громади, так як начальникам районних військових адміністрацій у кожній районній військовій адміністрації, міській, селищній, сільській територіальних громадах призначено відповідального виконавця з питань розмінування відповідної території (формування та подання заявок, облік та контроль виконання заявок).

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справ, що землі села Бригадирівка Ізюмської міської територіальної громади та земельні ділянки за межами населеного пункту перебували на території активних воєнних (бойових) дій у період з 24.02.2022 року по 03.03.2022 року, перебували на тимчасово окупованій території України у період з 03.03.2022 року по 11.09.2022 року.

ТОВ «АПП ХЛІБОПРОДУКТ» у передбаченому законом порядку звернулось до Ізюмської міської військової адміністрації із заявою про потенційне забруднення земельних ділянок вибухонебезпечними предметами.

Ізюмською військовою адміністрацією на підставі чинного законодавства України визнано територію вказаних земельних ділянок потенційно забрудненою вибухонебезпечними предметами.

Вищезазначені розпорядження військової адміністрації позивачем не оскаржувались, рішення суду про визнання протиправними та скасування розпоряджень суду не надано, тому залишаючись чинними, підтверджують обставини в них зазначені.

Доказів того, що земельні ділянки позивача звільнені від вибухонебезпечних предметів та придатні для використання матеріали справи не містять.

Посилання сторони позивача на неналежність доказу щодо обстеження земельних ділянок та те, що акт обстеження земельної ділянки від 05.01.2023 року №05/01/23 складений Оскільською сільською територіальною громадою з-за перебування земельної ділянки в межах іншої адміністративно-територіальної одиниці - Ізюмської міської територіальної громади, не приймається судом до уваги, бо цей доказ не спростовує факту проведення обстеження земельних ділянок та встановлення стану земельних ділянок, зафіксованих в інших доказах у справі на спірний період часу.

Оцінюючи надані стороною відповідача докази разом з сертифікатом торгово-промислової палати, суд вважає їх належними, допустимими та достовірними, а також достатніми на підтвердження обставин відсутності можливості користування відповідачем земельними ділянками позивача у період активних бойових дій з 24.02.2022 року по 03.03.2022 року, період окупації з 03.03.2022 року по 11.09.2022 року, у період з 12.09.2022 року по 30.06.2023 року, що в своїй сукупності складають період з 24.02.2022 року по 30.06.2023 року та підпадають під визначення обставин непереборної сили (форс мажорних обставин).

З огляду на викладене апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи відповідача про доведення ним неможливості використання об`єкту оренди з незалежних від нього причин, а саме існування форс-мажорних обставин, які перешкоджали йому виконати передбачений договором сторін обов`язок з виплати позивачу орендної плати за 2022 -2023 роки, оскільки земельні ділянки, що розташована на території с. Бригадирівка Ізюмської міської територіальної громади та земельні ділянки за межами населеного пункту перебували на території активних воєнних (бойових) дій у період з 24.02.2022 року по 03.03.2022 року, перебували на тимчасово окупованій території України у період з 03.03.2022 року по 11.09.2022 року та наданих відповідачем доказів на підтвердження факту того, що земельні ділянки, які належать позивачу є потенційно забрудненими вибухонебезпечними предметами, тому в цей період орендар був позбавлений можливості використовувати спірні земельні ділянки для отримання доходів, в 2022 -2023 роках орендар не провів збір врожаю та посівну компанію.

За таких обставин колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо відсутності у відповідача обов`язку щодо виплати орендної плати за 2022 -2023 роки за договорами оренди земельних ділянок відповідно до вимог ст. 762 ЦК України, у зв`язку із неможливістю використання орендованих земельних ділянок.

Щодо вимоги про стягнення заборгованості зі сплати орендної плати колегія суддів виходить з наступного.

Нормами статті 21 Закону України «Про оренду землі» визначено, що розмір орендної плати визначається у договорі, а її обчислення (для сплати) здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором. Законодавчо не передбачено автоматичної зміни розміру орендної плати за договором оренди землі з урахуванням щорічної індексації нормативної грошової оцінки. Хоча природа як індексації нормативної грошової оцінки, так і індексації орендної плати базується на індексі споживчих цін, обрахованих Державною службою статистики України, однак індексація нормативної грошової оцінки не є тотожною індексації орендної плати.

Водночас, з урахуванням положень статті 21 Закону України «Про оренду землі» та принципу свободи договору, сторони договору оренди землі можуть передбачити саме автоматичну щорічну індексацію нормативної грошової оцінки для визначення розміру орендної плати за договором оренди землі. Проте у такому разі, зважаючи на природу індексації, одночасна подвійна індексація орендної плати та індексація нормативної грошової оцінки не повинна застосовуватися.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що оскільки встановлено відсутність порушення ТОВ умов договору оренди землі щодо сплати орендної плати за 2022 -2023 роки, тому відсутні підстави для стягнення такої заборгованості за вказаний період.

Інші доводи, наведені у апеляційній скарзі, судовою колегією не приймаються, оскільки вони ґрунтуються на неправильному тлумаченні апелянтом норм матеріального та процесуального права і зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин.

Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що вимоги апеляційної скарги залишено без задоволення судові витрати, у відповідності до вимог статей 141, 382 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», між сторонами не розподіляються.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 382-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Пархоменка Андрія Олександровича - залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 10 лютого 2025 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова