Провадження № 22-ц/801/1004/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дернова В. В.
Доповідач:Сопрун В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2025 рокуСправа № 127/40335/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого Сопруна В.В.,

суддів Міхасішина І.В., Стадника І.М.,

за участю секретаря судового засідання Пантелеймонової А.І.,

за участю сторін: відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу №127/40335/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20 лютого 2025 року, яке ухвалила суддя Дернова В.В. в Вінницькому міському суді Вінницької області, повний текст складено 20 лютого 2025 року,

в с т а н о в и в:

В грудні 2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи позовні вимоги тим, що 07 жовтня 2022 року між АТ «Банк Форвард» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №300026985, згідно умов якої відповідач отримала кредит у розмірі 61349,83 грн, строк кредитування 1827 днів, з 07 жовтня 2022 року по 07 жовтня 2027 року, ставка про кредиту (на строкову частину основного боргу) 45 % річних, ставка по кредиту (на прострочену частину основного боргу) 0,00001% річних.

Крім того, 06 жовтня 2022 року між АТ «Банк Форвард» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №300026918, згідно умов якої ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 48713,53 грн, строк кредитування 1097 днів, з 06 жовтня 2022 року по 06 жовтня 2025 року, ставка про кредиту (на строкову частину основного боргу) 45 % річних, ставка по кредиту (на прострочену частину основного боргу) 0,00001% річних.

25 липня 2024 року АТ «Банк Форвард» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» уклали договір про відступлення прав вимоги. Отже «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» набуло статусу нового кредитора по кредитним договорам №300026985 та №300026918.

Відповідач не виконує належним чином зобов`язання за кредитними договорами, тому позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором кредиту №300026985 від 07 жовтня 2022 року у розмірі 109243,19 грн, з яких: 61349,83 грн заборгованість за тілом кредиту, 47893,36 грн заборгованість за відсотками; та за договором кредиту №300026918 від 06 жовтня 2022 року у розмірі 84869,55 грн, з яких: 48713,53 грн заборгованість за тілом кредиту, 36156,02 грн заборгованість за відсотками, а також судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 20 лютого 2025 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» заборгованість за кредитним договором №300026985 від 07 жовтня 2022 року в розмірі 109243,19 грн, з яких: 61349,83 грн заборгованість за тілом кредиту, 47893,36 грн заборгованість за відсотками.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» заборгованість за кредитним договором №300026918 від 06 жовтня 2022 року в розмірі 84869,55 грн, з яких: 48713,53 грн заборгованість за тілом кредиту, 36156,02 грн заборгованість за відсотками.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, оскільки вважає його таким, що ухвалене з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, які мають значення для справи, а деякі висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи. Просила рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивачем не надано розрахунок заборгованості по тілу кредиту та відсотках, а тому неможливо встановити за який період нараховано відсотки за користування кредитом. Вважає, що виписки по особовому рахунку не є належним доказом, а також не є безспірним доказом розміру заборгованості.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши осіб, які з`явилися в судове засідання, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Згідно ч.1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до укладеного з Акціонерним товариством «Банк Форвард» кредитного договору №300026985 від 07 жовтня 2022 року, ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 61349,83 грн, строк кредитування 1827 днів, з 07 жовтня 2022 року по 07 жовтня 2027 року, ставка про кредиту (на строкову частину основного боргу) 45,00 % річних, ставка по кредиту (на прострочену частину основного боргу) 0,00001% річних, плата за пропущення платежів: першого пропуску 0 грн, другого (підряд) пропуску - 350 грн, третього (підряд) пропуску 400 грн, четвертого (підряд) наступного (підряд) 400 грн.

Крім того відповідно до укладеного між АТ «Банк Форвард» та ОСОБА_1 було укладено кредитного договору №300026918 від 06 жовтня 2022 року, ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 48713,53 грн, строк кредитування 1097 днів, з 06 жовтня 2022 року по 06 жовтня 2025 року, ставка про кредиту (на строкову частину основного боргу) 45,00% річних, ставка по кредиту (на прострочену частину основного боргу) 0,00001% річних, плата за пропущення платежів: першого пропуску 0 грн, другого (підряд) пропуску - 350 грн, третього (підряд) пропуску 400 грн, четвертого (підряд) наступного (підряд) 400 грн.

У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору №300026985 від 07 жовтня 2022 року відповідачем ОСОБА_1 , виникла заборгованість за кредитом у розмірі 109243,19 грн, з яких 61349,83 грн заборгованість за тілом кредиту, 47893,36 грн заборгованість за відсотками, що також підтверджується випискою по особовим рахункам угоди №300026985 від 07 жовтня 2022 року та розрахунком заборгованості.

У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору №300026918 від 06 жовтня 2022 року відповідачем ОСОБА_1 , виникла заборгованість за кредитом у розмірі 84869,55 грн, з яких: 48713,53 грн заборгованість за тілом кредиту, 36156,02 грн заборгованість за відсотками, що також підтверджується випискою по особовим рахункам угоди №30026918 від 06 жовтня 2022 року та розрахунком заборгованості.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, виходив з того, що відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором не виконала, заборгованість не сплатила, тому заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту та відсотками за користування кредитами є обґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору відповідно до ч. 1 статті 638 ЦК України є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно ч. 1 та 2 ст.207 ЦК України правочин вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частинами 1,2 ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 ст. 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч.1 ст. 526 ЦК України).

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому, в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (ст. 530, 631 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За правилом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Позивач просить стягнути заборгованість, яка виникла на день відступлення права вимоги, за кредитними договорами, розмір якої у подальшому ТОВ «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» не збільшувало, що підтверджується матеріалами справи.

Положення ст. 204 ЦК України закріплюють презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

У справі, що переглядається позичальником не доведено належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених вказаними договорами, презумпція правомірності яких не спростована.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором №300026985 від 07 жовтня 2022 року в розмірі 109243,19 грн, з яких: 61349,83 грн заборгованість за тілом кредиту, 47893,36 грн заборгованість за відсотками та за кредитним договором №300026918 від 06 жовтня 2022 року в розмірі 84869,55 грн, з яких: 48713,53 грн заборгованість за тілом кредиту, 36156,02 грн заборгованість за відсотками.

За приписами ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.

ОСОБА_1 не заявлялись зустрічні позовні вимоги щодо безгрошовості кредитного договору на підставі положень ст.1051 ЦК України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

25 липня 2024 року між АТ «Банк Форвард» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» був укладений договір №GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами №300026985 від 07 жовтня 2022 року та №300026918 від 06 жовтня 2022 року, що були укладені між АТ «Банк Форвард» та ОСОБА_1 (а.с.79 86).

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції зазначив, що між АТ «Банк Форвард» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» 25 липня 2025 року був укладений договір про відступлення прав вимоги, апеляційний суд вважає безпідставним та таким, що не є підставою для скасування законного рішення суду. Зокрема, як встановлено апеляційним судом, договір про відступлення прав вимоги укладений саме 25 липня 2024 року (а.с.79 86), а суд першої інстанції у своєму рішенні допустив описку, зазначивши помилково 2025 рік.

Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, остання не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості по кредитному договору ні на рахунки ТОВ «Фінансова компанія «Кредит - Капітал», ні на рахунок попереднього кредитора. Доказів сплати відповідачем ОСОБА_1 не було надано суду.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказів, які б спростовували установлені судом обставини на підставі доказів наданих стороною позивача, відповідачем не надано.

Крім того, є безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано розрахунок заборгованості по тілу кредиту та відсотках, оскільки в матеріалах справи міститься розрахунок заборгованості за договором кредиту №300026985 від 07 жовтня 2022 року (а.с.46) та розрахунок заборгованості за договором кредиту №300026918 від 06 жовтня 2022 року (а.с.77).

Верховний Суд у постанові від 25 січня 2023 року у справі № 209/3103/21 вказав, що при вирішенні цивільних справ судами враховується стандарт доказування «більшої вірогідності», стороною відповідача не спростовано розмір заборгованості, завлений стороною позивача, тому висновки суду про недоведеність вимог у частині розміру заборгованості є необґрунтованими.

Верховний Суд у постанові від 07 квітня 2021 року у справі № 478/300/19 зауважив, що під схваленням правочину можуть розумітися будь-які дії, спрямовані на виконання укладеного правочину, в тому числі, приймання майна для використання, реалізація інших прав та обов`язків відповідно до укладеного правочину.

Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору, а тому підстави для його скасування відсутні.

Пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини 3 статі 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Так як ціна позову складає 194112,74 грн, що менше двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 07 травня 2025 року.

Головуючий Сопрун В.В.

Судді Міхасішин І.В.

Стадник І.М.