Справа № 525/1569/24
Провадження № 2/525/133/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.05.2025 селище Велика Багачка

Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді Прасол Я.В.,

секретаря судових засідань Гавриш О.В.,

з участю представника позивача Липівця К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Багачка в режимі відеоконференції в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Полтавського обласного центру зайнятості, в особі Миргородської філії Полтавського обласного центру зайнятості, до ОСОБА_1 про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю,

у с т а н о в и в:

Полтавський обласний центр зайнятості, в особі Миргородської філії Полтавського обласного центру зайнятості, звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на те, що 09.09.2020 громадянка ОСОБА_1 звернулася до Великобагачанської районної філії Полтавського обласного центру зайнятості в пошуках роботи. Того ж дня їй було надано статус безробітної та призначено допомогу по безробіттю з 09.09.2020. При заповненні заяви про призначення (поновлення) виплати допомоги по безробіттю ОСОБА_1 повідомляла про те, що вона проінформована про відповідальність за подачу завідомо недостовірних даних чи умисне неповідомлення відомостей, які можуть впливати на прийняття відповідних рішень центром зайнятості. 11.09.2020 ОСОБА_1 була ознайомлена з пам`яткою про права та обв`язки зареєстрованих безробітних під особистий підпис. 03.06.2021 було припинено реєстрацію ОСОБА_1 , як безробітної, та припинено виплату допомоги по безробіттю у зв`язку з особистою заявою відповідачки про відмову від послуг служби зайнятості. Керуючись Порядком розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009 №7-1, було здійснено обмін даними з ПФУ (ДПА). За результатами звірки встановлено, що відповідачка в період перебування на обліку в Філії з 09.09.2020 по 02.06.2021 отримувала грошову допомогу/компенсацію непрацюючій працездатній особі, яка здійснює догляд за дитиною-інвалідом та мала статус зайнятої особи з 31.08.2020, що суперечить чинному законодавству, та про що не повідомила спеціалістів Філії. Згідно отриманої відповіді від Управління соціального захисту населення Миргородської міської ради виявилося, що гр. ОСОБА_1 дійсно отримувала грошову допомогу/компенсацію непрацюючій працездатній особі, яка здійснює догляд за дитиною-інвалідом та мала статус зайнятої особи з 31.08.2020, про що не повідомила спеціалістів Філії та навмисно приховала факт своєї зайнятості на момент звернення. 15.06.2022 фахівцем з питань зайнятості Філії проведено розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним щодо законності отримання громадянкою ОСОБА_1 допомоги по безробіттю, про що складено відповідний акт №4. У зв`язку з отриманням грошової допомоги/компенсації непрацюючій працездатній особі, яка здійснює догляд за дитиною-інвалідом та приховуванням даного факту при зверненні до Філії для отримання статусу безробітного та призначення допомоги по безробіттю відповідач незаконно отримувала допомогу по безробіттю у період з 09.09.2020 по 02.06.2021, чим завдала збитків державі в сумі 17631 грн. 37 коп. 16.06.2022 було направлено лист повідомлення відповідачу про необхідність повернення незаконно отриманої допомоги по безробіттю та копію наказу №4 від 15.06.2022. Кошти на рахунок Полтавського обласного центру зайнятості не надходили.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 17631,37 грн. та судові витрати по справі.

23.12.2024 судом відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням сторін, перше засідання призначено на 29.01.2025, відповідачу направлено копію позовної заяви з додатками, сторонам роз`яснено порядок та строки подання заяв по суті справи.

Відповідач правом на подання відзиву по справі не скористалася.

Представник позивача у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач у судове засідання 05.05.2025 повторно не з`явилася, про місце, дату та час його проведення повідомлена належним чином.

05.05.2025 судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, в їх сукупності та взаємозв`язку, приходить до наступних висновків.

Судом установлено, що ОСОБА_1 09.09.2020 звернулася до Великобагачанської районної філії Полтавського обласного центру зайнятості з заявою про надання/поновлення статусу безробітного. У заяві просила надати їй статус безробітного відповідно до Закону України «Про зайнятість населення». Інформувала, що через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно (а.с. 12).

Крім того, 09.09.2020 відповідач ОСОБА_1 подала до Великобагачанської районної філії Полтавського обласного центру зайнятості заяву про призначення (поновлення) виплати допомоги по безробіттю (а.с. 11).

09.09.2020 працівником Великобагачанської районної філії Полтавського обласного центру зайнятості було створено Персональну картку №00001 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .. Персональна картка скріплена підписами відповідального працівника філії центру зайнятості та відповідача ОСОБА_1 (а.с. 9-10).

11.09.2020 відповідач ознайомлена з правами та обов`язками зареєстрованих безробітних ( а.с. 13).

Згідно листа Управління соціального захисту населення Миргородської міської ради Полтавської області №139/190/01-13 від 27.01.2022 ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні як отримувач державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю з надбавкою на догляд з 31.08.2020 по теперішній час. Оскільки ОСОБА_2 являється одинокою матір`ю, то відповідно до п.п. 3.2 Порядку надання державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю надбавка на догляд за дитиною з інвалідністю призначається незалежно від факту роботи, навчання, служби і т.д. (а.с. 15).

Відповідно до акту розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат безробітним матеріального забезпечення №4 від 15.06.2022 ОСОБА_1 на момент реєстрації особи як безробітної у Великобагачанській районній філії Полтавського обласного центру зайнятості була зайнятою особою, у зв`язку з отриманням грошової допомоги непрацюючій працездатній особі, яка здійснює догляд за дитиною інвалідом. Даний факт призвів до незаконної виплати безробітній допомоги по безробіттю за період з 09.09.2020 по 03.06.2021. Відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума допомоги по безробіттю, отримана ОСОБА_1 за період з 09.09.2020 по 03.06.2021 підлягає відшкодуванню безробітною ОСОБА_1 за неповідомлення про належність до зайнятих осіб (а.с. 16-17).

Згідно розрахунку допомоги по безробіттю за період з 09.09.2020 по 03.06.2021 ОСОБА_3 отримала допомогу на загальну суму 17631,37 грн. (а.с. 18).

Наказом директора Великобагачанської районної філії Полтавського обласного центру зайнятості №4 від 15.06.2022 наказано забезпечити контроль щодо добровільного повернення коштів в сумі 17631 грн. 37 коп. виплачених безробітній ОСОБА_1 за період з 09.09.2020 по 03.06.2021 як допомогу по безробіттю, протягом 15 календарних днів з дня отримання безробітною повідомлення про необхідність повернення незаконно отриманих коштів (або з дня ознайомлення з цим наказом). У разі відмови безробітної ОСОБА_1 повернути кошти добровільно, звернутися до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості (а.с. 19-20).

Відповідачу ОСОБА_1 направлявся лист «Про відшкодування коштів», лист отриманий останньою 21.06.2022 ( а.с. 21, 22).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» безробітний це особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти та поєднують навчання з роботою. До зайнятого населення також належать непрацюючі працездатні особи, які фактично здійснюють догляд за дитиною з інвалідністю, особою з інвалідністю I групи або за особою похилого віку, яка за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду або досягла 80-річного віку, та отримують допомогу, компенсацію та/або надбавку відповідно до законодавства.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 45 Закону України «Про зайнятість населення» реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі встановлення факту виконання безробітним оплачуваної роботи (надання послуг).

У абз. 1 ст. 1 Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» зазначено, що право на державну соціальну допомогу мають особи з інвалідністю з дитинства і діти з інвалідністю віком до 18 років.

Згідно з ч. 5 ст. 3 Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» надбавка на догляд за дитиною з інвалідністю віком до 18 років призначається одному з батьків, усиновителів, опікуну, піклувальнику, які не працюють, не навчаються (крім заочної форми навчання), не проходять службу, не займають виборну посаду і фактично здійснюють догляд за дитиною з інвалідністю. Надбавка на догляд за дитиною з інвалідністю віком до 18 років також призначається одному з батьків, усиновителів, опікуну, піклувальнику, які перебувають у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами, у відпустці без збереження заробітної плати, у разі якщо дитина з інвалідністю потребує домашнього догляду, і вони фактично здійснюють догляд за дитиною з інвалідністю. Одному з батьків, прийомних батьків, батьків-вихователів дитячого будинку сімейного типу, усиновителів, опікуну, піклувальнику надбавка на догляд за дитиною з інвалідністю підгрупи А, а також одинокій матері (одинокому батьку) надбавка на догляд за дитиною з інвалідністю призначається незалежно від факту роботи, навчання, служби.

Таким чином, до державної соціальної допомоги дітям з інвалідністю віком до 18 років призначається надбавка на догляд за ними, вказана надбавка призначається одинокій матері (одинокому батьку) незалежно від факту роботи, навчання, служби.

Згідно із частиною другою статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до частини третьої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Частиною першою статті 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року № 6-91цс14, постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 545/163/17 (провадження № 61-33727сво18) та підтриманий сталою судовою практикою (постанова Верховного Суду від 04 листопада 2020 року у справі № 382/1728/18).

При цьому Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі №753/15556/15 вказала, що правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Категорія добросовісності визначається через етичні та моральні категорії. Категорія «добросовісність» закріплена в документах міжнародної уніфікації права: добросовісність здійснення прав і виконання обов`язків проголошується принципом міжнародного договірного права.

Цивільний кодекс України закріплює презумпцію добросовісності і розумності дій особи, яка здійснює власне право (частина п`ята статті 12 ЦК України). Ця презумпція діє, поки інше не буде встановлено рішенням суду. Добросовісне здійснення особою свого цивільного права передбачає реалізацію правомочностей відповідного права з урахуванням інтересів інших учасників відносин, публічних інтересів держави тощо. Добросовісність здійснення цивільного права завжди проявляється в такій поведінці особи-носія такого права, яка знаючи (повинна була знати), що здійснення нею прав або виконання обов`язків може призвести до негативних наслідків, не вжила доступних їй заходів для їх усунення. В іншому випадку така особа має вважатися недобросовісною з настанням для неї тих чи інших правових наслідків.

З положень закону випливає, що обов`язок спростування презумпції добросовісності покладається на суб`єкта, який відповідні дії (правочин) ставить під сумнів.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі № 677/876/21.

Що стосується тверджень позивача про те, що відповідач навмисно приховала від нього інформацію про отримання допомоги по догляду за дитиною з інвалідністю, то такі не заслуговують на увагу, оскільки вказана інформація не є конфіденційною і позивач не позбавлений був можливості перевірити її під час прийняття рішення про надання статусу безробітного і призначення допомоги по безробіттю.

Великобагачанська районна філія Полтавського обласного центру зайнятості при взятті на облік відповідача з наданням статусу безробітного і призначення їй допомоги по безробіттю, мала право та була зобов`язана перевірити, зокрема, чи отримує відповідач державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, а також допомогу по догляду за особами з інвалідністю І чи II групи внаслідок психічного, оскільки ці відомості впливали на її статус безробітного та одержання допомоги по безробіттю. Інформація про наявність у відповідача дитини інваліда міститься у заяві про надання/поновлення статусу безробітного.

Крім того, із аналізу практики Європейського Суду з прав людини можна дійти висновку, що принцип «належного урядування» також передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовний спосіб (п.70 рішення у справі «Рисовський проти України» від 20.10.2011).

Суд ураховує, що ОСОБА_1 на момент звернення до Великобагачанської районної філії Полтавського обласного центру уже перебувала на обліку в Управлінні соціального захисту населення та отримувала надбавку на догляд за дитиною інвалідом. Доказів того, що відповідач у період отримання допомоги по безробіттю офіційно працювала та отримувала заробіток суду не надано. Кошти, які вона отримувала, здійснюючи догляд за дитиною з інвалідністю, не є заробітком, а є надбавкою на догляд. Адже подібні виплати за догляд певних категорій осіб призначаються фізичній особі, яка здійснює догляд без провадження підприємницької діяльності непрофесійній основі, без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг особам із числа членів своєї сім`ї, які спільно з нею проживають, пов`язані спільним побутом, не в якості заробітку, а в якості допомоги на утримання зазначеної категорії осіб.

Аналогічна позиція висвітлена в ухвалі Верховного Суду від 15 березня 2019 року у справі № 683/1782/16-ц.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про відсутність правових підстав, передбачених частиною третьою статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та статтею 1212 ЦК України, для стягнення з відповідача виплаченої їй допомоги по безробіттю, оскільки позивачем не було доведено факту недобросовісності з її боку, а отже, відсутні підстави для висновку, що відповідач не мала права на отримання допомоги по безробіттю, оскільки необхідною умовою для відмови у виплаті допомоги по безробіттю є виключно недобросовісність з боку набувача, і з огляду на принцип змагальності, саме позивач, який вимагає повернення коштів повинен довести цю обставину.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги Полтавського обласного центру зайнятості, в особі Миргородської філії Полтавського обласного центру зайнятості є недоведеними та задоволенню не підлягають, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 62, 81, 82, 89, 141, 258, 263-265, 274-279, 354 ЦПК України,

у х в а л и в:

У задоволенні позовних вимог Полтавського обласного центру зайнятості, в особі Миргородської філії Полтавського обласного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України судом зазначається повне найменування сторін:

позивач: Полтавський обласний центр зайнятості, юридична адреса: вул. Сінна, 45, м. Полтава, 36039, ;

представник позивача: Липівець Костянтин Олександрович, адреса: вул. Сінна, 45, м. Полтава, 36039;

відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення суду складено 09.05.2025.

Суддя Я.В. Прасол