Справа № 134/487/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
19 травня 2025 року с-ще Крижопіль
Крижопільський районний суд Вінницької області
в складі: головуючої судді Кантонистої О.О.
за участю секретаря судового засідання Франко О.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Крижопіль в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
28 березня 2025 року ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (далі ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР») через систему «Електронний суд» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування заявлених вимог представник позивача вказує, що 05.02.2019 року між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» (далі АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 010/0805/82/0324679, за умовами якого банк надав позичальнику грошові кошти відповідно до умов передбачених цим договором, а позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 05.02.2023 року та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 45 %.
Крім того, 05.02.2019 року між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 014/0805/82/0324578, відповідно до умов якого банк надав позичальнику грошові кошти відповідно до умов передбачених цим договором, а позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 05.02.2023 та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 52,9 %.
АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» належним чином виконало свої зобов`язання перед відповідачем ОСОБА_1 за вищевказаними кредитними договорами, надавши останньому кредитні кошти, в порядку та розмірі, передбаченому умовами цих договорів.
20.09.2019 року АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (далі ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ») уклали договір відступлення права вимоги № 114/2-19-F, відповідно до якого АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за кредитними договорами № 010/0805/82/0324679 та № 014/0805/82/0324578, боржником у яких є ОСОБА_1
10.01.2023 року ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» уклали договір № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ»відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР»права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за кредитними договорами № 010/0805/82/0324679 та № 014/0805/82/0324578, боржником у яких є ОСОБА_1 .
Таким чином, до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» перейшло право вимоги за зобов`язаннями ОСОБА_1 по кредитним договорам № 010/0805/82/0324679 та № 014/0805/82/0324578, укладеним між ним та первісним кредитором АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» 05 лютого 2019 року.
Оскільки відповідач ОСОБА_1 в добровільному порядку не виконав своїх зобов`язань за вищевказаними кредитними договорами, тому ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернулося до суду за захистом своїх прав та просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість:
Ухвалою судді Крижопільського районного суду від 01 квітня 2025 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Крижопільського районного суду від 29 квітня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті на 13 год. 00 хв. 19 травня 2025 року.
В судове засідання 19 травня 2025 року сторони не з`явилися.
У позовній заяві представник позивача Ткаченко М.М. просила розглянути справу у відсутності сторони позивача. Проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку шляхом здійснення виклику через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, причини неявки суду невідомі, у визначений судом строк відзив на позов не подав.
Ухвалою Крижопільського районного суду від 19 травня 2025 року постановлено провести по справі заочний розгляд.
Оскільки сторони в судове засідання не з`явилися, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Згідно ч. 6 ст. 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як на десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як на п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.
Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 05.02.2019 року ОСОБА_1 власноручно підписав заяву до Договору банківського обслуговування в АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «кредитна картка» № 010/0805/82/0324679, за умовами якої з дати встановлення (зміни) поточного ліміту (дати початку кредитування) клієнт має право отримати, а банк зобов`язаний за умови відсутності (недостатності) коштів на картковому рахунку надати клієнту в межах поточного ліміту кошти (кредит), а клієнт зобов`язаний повернути банку кредит та сплатити проценти за його користування.
Згідно п. 2.2 Договору, поточний ліміт встановлюється банком щомісяця та діє в межах календарного місяця, в якому він встановлений.
Відповідно до п. 3.1 Договору, банк має право продовжити строк кредиту на той самий строк без укладання додаткових заяв (договорів) до Заяви за умови, що на останній робочий день строку кредиту банк не отримав лист клієнта про відмову від продовження строку кредиту. Використання клієнтом за рахунок кредиту будь-якої суми коштів після подовження строку кредиту розглядається сторонами як згода клієнта на подовження строку кредиту.
Згідно п. 10.7 Договору, банк має право без згоди клієнта відступити свої права вимоги з кредитом, у т. ч. за недозволеним овердрафтом, будь-якій особі або обтяжити ці права іншим чином, про що повідомляє клієнта шляхом направлення письмового повідомлення рекомендованим листом за адресою клієнта, зазначеною в Заяві.
Підписанням кредитного договору № 010/0805/82/0324679 позичальник підтвердив, що перед укладенням цього договору він повідомлений в письмовій формі про всі умови споживчого кредитування в АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та орієнтовну загальну вартість кредиту (п. 7.2 Договору).
Кредитодавець належним чином виконав свої зобов`язання за вищевказаним договором та надав позичальнику кредитні кошти в порядку, передбаченому договором, що підтверджується випискою по рахунку ОСОБА_1 за кредитним договором № 010/0805/82/0324679 за період з 05.02.2019 року по 17.03.2020.
Разом з тим, ОСОБА_1 , в порушення умов кредитного договору № 010/0805/82/0324679 від 05.02.2019 року, не повернув отримані кредитні кошти у встановлений строк та не сплатив проценти за користування ними, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість.
Судом також встановлено, що 05.02.2019 року ОСОБА_1 власноручно підписав договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/0805/82/0324578, за умовами якого кредитор АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» зобов`язується надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується використати кредит за цільовим призначенням, повернути кредитору основну суму кредиту, сплатити проценти за користуванням кредитом, а також виконати інші обов`язки, визначені Договором.
Підписанням кредитного договору № 014/0805/82/0324578 позичальник підтвердив, що перед укладенням цього договору він повідомлений в письмовій формі про всі умови споживчого кредитування в АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та орієнтовну загальну вартість кредиту, а також засвідчив факт ознайомлення на момент підписання ним договору з усіма умовами страхування (п. п. 6.4, 6.5 Договору).
Відповідно до п. 8.1 Договору кредитор у встановленому законодавством України порядку має право без згоди позичальника відступити свої права вимоги за Договором будь-якій іншій особі або обтяжити ці права будь-яким чином.
Згідно п. 10.3 Договору, за прострочення виконання будь-яких грошових зобов`язань за договором кредитор має право, а позичальник зобов`язаний на вимогу кредитора сплатити останньому пеню в розмірі 1 % від суми простроченого платежу за кожен календарний день прострочення.
У додатку № 2 до кредитного договору № 014/0805/82/0324578, який є невід`ємною частиною цього договору, міститься розрахунок заборгованості загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки, згідно якого загальна вартість кредиту становить 153050,87 грн.
Кредитодавець належним чином виконав свої зобов`язання за вищевказаним договором та надав позичальнику кредитні кошти в порядку, передбаченому договором, що підтверджується виписками по рахунку ОСОБА_1 за кредитним договором № 014/0805/82/0324578 за періоди з 05.02.2019 року по 05.02.2020 та з 05.02.2020 по 17.02.2020.
Разом з тим, ОСОБА_1 , в порушення умов кредитного договору № 014/0805/82/0324578 від 05.02.2019 року, не повернув отримані кредитні кошти у встановлений строк, не сплатив проценти за користування ними, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість.
20 вересня 2019 року між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір відступлення прав вимоги № 114/2-19-F, за умовами якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» прийняло належні АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників.
Згідно абзацу 2 пункту 2.4 Договору, до нового кредитора переходять в повному обсязі права вимоги, безвідзивно та без можливості зворотного викупу. Зокрема, але не виключно, до нового кредитора переходить: право здійснювати нарахування та стягнення процентів за кредитним договором з дати відступлення права вимоги за умови дотримання вимог чинного законодавства України, право нарахування та стягнення штрафних санкцій за порушення боржником грошових зобов`язань, нарахування будь-яких платежів і комісій, а також право вимагати у боржників відшкодування збитків, завданих неналежним виконанням грошових зобов`язань, відповідно до законодавства та умов кредитного договору.
10 січня 2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було укладено договір № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, за умовами якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» прийняло належні ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників.
Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
За змістом частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
В силу статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України, норми якої в силу частини другої статті 1054 ЦК України поширюються на кредитні відносини, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Із положень пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України слідує, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
В силу статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною першою статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до статті 610 ЦК України слідує, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як передбачено частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.
За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.
Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.
Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами.
Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.
Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.
Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором і новим кредитором.
Як зазначив Верховний Суд України у постанові від 5 липня 2017 року (справа № 6-459цс17), згідно з нормами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору. Відтак суди мають з`ясувати належним чином обсяг і зміст прав, які перейшли до нового кредитора та чи існували вони на момент їх переходу.
У постанові Верховного Суду від 24.12.2019 у справі № 668/7544/15-ц зазначено, що за приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України).
Тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним (постанова Верховного Суду від 07.02.2018 року у справі № 2-2035/11, постанова Верховного Суду України від 23.09.2015 у справі № 6-979цс15).
Враховуючи факт підписання відповідачем власноручним підписом 05 лютого 2019 року заяви до Договору банківського обслуговування в АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» про надання кредиту «Кредитна картка» № 010/0805/82/0324679 та договору про надання банківських послуг та послуг страхування № 014/0805/82/0324578, суд вважає, що укладення кредитних договорів відбулося і відповідач мав можливість розпоряджатися грошовими коштами на умовах, передбачених цими договорами.
Досліджені судом докази свідчать про укладеність вищевказаних кредитних договорів між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та відповідачем ОСОБА_1 , невиконання останнім своїх зобов`язань щодо повернення отриманих в борг коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами, відтак наявності в нього боргових зобов`язань.
Надані позивачем письмові докази, зокрема, договір відступлення прав вимоги № 114/2-19-F від 20 вересня 2019 року, договір відступлення прав вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року, Реєстри боржників, які є додатками до цих договорів, а також платіжні документи свідчать про те, що ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло у встановленому законом порядку право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитними договорами № 010/0805/82/0324679 та № 014/0805/82/0324578 від 05 лютого 2019 року.
Суд враховує, що право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12) та від 31 жовтня 2018 року (справа № 202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року (справа № 910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.
При відступлені 20 вересня 2019 року права вимоги за кредитними договорами № 010/0805/82/0324679 та № 014/0805/82/0324578 від 05 лютого 2019 року від АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», останній в межах переданих йому прав мав повноваження щодо нарахування відсотків за користування кредитними коштами в період строку дії кредитних договорів.
В подальшому позивачем нараховані відсотки за користування кредитними коштами за 25 днів, тобто в межах строку кредитування, на який були надані кредитні кошти.
Суд погоджується із наданим позивачем розрахунком заборгованості щодо тіла кредиту та нарахованих відсотків та визнає його таким, що відповідає умовам кредитних договорів та строку кредитування.
Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість:
Щодо позовної вимоги про стягнення 7145,09 грн. заборгованості за пенею та/або штрафами, то суд враховує наступне.
Згідно п. 2.2 договору відступлення прав вимоги № 114/2-19-F, укладеного 20 вересня 2019 року між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», за цим Договором здійснюється відступлення прав вимоги щодо портфелей заборгованості, сформованих первісним кредитором за власним рішенням та визначеною ним періодичністю у відповідності до критеріїв, визначених у Додатку № 1 до Договору в межах загальної суми (без урахування пені).
Оскільки ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» не набуло від АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» права вимоги в частині пені, відповідно таке право не могло бути передане цим товариством по договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10 січня 2023 року ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР».
Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за пенею та/або штрафами в сумі 7145,09 грн. є безпідставними та задоволенню не підлягають.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зважає на наступне.
Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При поданні позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 2939,64 грн., ціна позову становила 244970,64 грн., позов задоволено на суму 237825,25 грн., тобто на 97,08 % (237825,25 х 100 : 244970,64), а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 2853,80 грн. (2939,64 х 97,08 %) судового збору.
Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності).
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України).
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, від 22.01.2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у постановах від 03.02.2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17.02.2021 року у справі № 753/1203/18.
Як вбачається з матеріалів справи, 01 липня 2024 року між Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» був укладений договір про надання правової допомоги № 01-07/2024.
Відповідач не заявляв клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.
Разом з тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірність у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 02.10.2019 року у справі № 211/3113/16-ц).
Суд вважає, що розмір заявлених стороною позивача витрат на правничу допомогу є завищеним, оскільки дана справа незначної складності, наявна стала судова практика щодо вирішення спорів, пов`язаних зі стягненням кредитної заборгованості, позовні вимоги задоволено частково, у справі було два засідання, які проводилися у відсутності представника позивача.
Зважаючи на обсяг наданих правничих послуг та виконаних робіт, враховуючи принцип співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності правничих послуг, а також розумності їхнього розміру, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до 7000 грн. Саме такий розмір витрат на професійну правничу допомогу, на переконання суду, є справедливим та обґрунтованим, співмірним із складністю цієї справи та наданим адвокатом обсягом послуг, а також не суперечитиме принципу розумності судових витрат.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 280-282 ЦПК України, суд -
Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість:
В решті позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» 2853,80 грн. (дві тисячі вісімсот п`ятдесят три гривні, 80 копійок) судового збору та 7000 грн. (сім тисяч гривень) витрат на професійну правничу допомогу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відповідач: ОСОБА_1 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
Повне рішення складено 23 травня 2025 року.
Суддя: