Справа № 486/576/22
Провадження № 2/486/324/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

09 травня 2025 року м. Південноукраїнськ

Південноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді Далматової Г.А.,

при секретарі Маляновій А.А.,

розглянувши у судовом засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним,

учасники справи: позивач ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_3 , відповідач ОСОБА_2 ,

В С Т А Н ОВ И В:

14 червня 2022 року ОСОБА_1 звернулась із позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного у Південно-Східному регіональному управлінні Української товарної біржі від 28 травня 1999 року між нею та ОСОБА_2 дійсним.

Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що 28 травня 1999 року вона, як член Південно-Східного регіонального управління Української товарної біржі та ОСОБА_2 уклали договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1 . Право власності відповідача на дану квартиру підтверджувалось свідоцтвом про право власності на житло. На підтвердження укладеної угоди, нею було сплачено 12018,05 гривень, які отримані продавцем до підписання Договору. Після виконання нею зобов`язань покупця відповідач передав їй ключі від квартири і вона вселилася у спірне приміщення.

Проте, розпорядитися належним їй майном можливості не має у зв`язку з тим, що на даний час біржа ліквідована, а відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення спірного договору.

В судове засідання учасники справи не з`явились.

Представник позивача надала суду заяву із проханням розглядати справу без її участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

У судове засідання відповідач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

За таких обставин, відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення, про що суд постановив відповідну ухвалу.

Дослідивши докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню.

Судом встановлено, що 28 травня 1999 року члени Південно-Східного регіонального управління Української товарної біржі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 .

Право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано на праві приватної власності в КП «БТІ м. Южноукраїнська» за « ОСОБА_4 » (вказано російською) і 02 червня 1999 року зроблено відповідний запис в реєстрову книгу №11 стор. 151/а.с. 4/.

Дані сторін до договору внесено російською, та відповідають паспорту громадянина України позивача серії НОМЕР_1 , виданого 04 травня 1998 року, в якому її прізвище російською « ОСОБА_5 » /а.с. 2/.

Також, згідно відповіді КП «БТІ» Південноукраїнської міської ради від 01 травня 2025 року на адвокатський запит на підставі архівних носіїв станом на 31 грудня 2012 року право власності на нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровано за ОСОБА_1 , про що зроблено запис № 83 в реєстровій книзі /а.с. 186/.

ОСОБА_1 вписана до технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 /а.с. 5-6/.

Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованої 07 травня 2025 року, відомості щодо реєстрації прав власності на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 у Реєстрі прав власності на нерухоме майно відсутні /а.с.187/.

Постановою Верховної Ради України №4007-ІХ від 09 жовтня 2024 року перейменовано місто Южноукраїнськ Вознесенського району Миколаївської області на місто Південноукраїнськ.

Пунктом 1 розділу Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, передбачено, що він набирає чинності з 1 січня 2004 року.

До цивільних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми ЦК застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набрання ним чинності.

Таким чином, до спірних правовідносин необхідно застосувати норми ЦК України (в редакції 1963 року), оскільки договір купівлі-продажу квартири був укладений до 01 січня 2004 року.

Статтею 227 Цивільного кодексу ЦК України (в редакції 1963 року), що був чинним на час укладення вказаного спірного договору, передбачено, що договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) укладається в письмовій формі та підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню, якщо хоча б одна із сторін є громадянином.

Недотримання даної вимоги тягне за собою до недійсності договору (ч. 1 ст. 47 ЦК України в редакції 1963 року).

Незважаючи на обов`язковість нотаріальної форми договору купівлі-продажу житла, в якому хоча б однією з сторін є громадянин, законодавство допускає можливість визнання угоди, яка хоча й укладена з порушенням нотаріальної форми, але вважається дійсною. Так, відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року), якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд має право на вимогу сторони, яка виконала угоду, визнати її дійсною. У цьому випадку подальше нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Частиною 2 статті 12 Закону України «Про власність», який діяв станом на 1999 рік, визначено, що громадянин набуває право власності на майно одержане, в тому числі внаслідок укладення угод не заборонених законом.

Відповідно до ст. 149 ЦК України (в редакції 1963 року) власник може вимагати усунення всяких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння.

Судом встановлено, що сторони договору обумовили всі його суттєві умови та повністю виконали взяті на себе зобов`язання, придбане майно під арештом не перебуває, заборон на його відчуження немає, можливість належного посвідчення договору купівлі-продажу на час розгляду справи втрачена, тому суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263, 264, 265, 282 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Задовольнити повністю позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомості - квартири АДРЕСА_1 , укладений 28 травня 1999 року у Південно-Східному регіональному управлінні Української товарної біржі між членами біржі ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , реєстраційний № 41582 від 28 травня 1999 року, записаний у реєстрову книгу 02 червня 1999 року № 11 стор. 151 за реєстровим № 83.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Повне ім`я позивача: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Повне ім`я відповідача: ОСОБА_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя Південноукраїнського

міського суду Г.А. Далматова