Провадження № 2/522/1484/25
Справа № 522/7077/24
05 травня 2025 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси
у складі: судді - Бондар В.Я.,
за участю секретаря судового засідання Єрганінової К.В.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 , про стягнення майнової шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
Позивач ФОП ОСОБА_1 в особі представника Щукіна О.С. 03.05.2024 звернувся до Приморського районного суду м.Одеси з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про стягнення: майнової шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 329 096,75 грн; витрати на проведення експертного дослідження по визначенню вартості матеріальних збитків у розмірі 7 000 грн; індекс інфляції у розмірі 2 632,77 грн; 3% річних за період з 23.02.2024 до моменту виконання рішення; упущену вигоду у розмірі 120 000 грн; судові витрати у розмірі 14 60,75 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 22.02.2024 постановою Немирівського районного суду Вінницької області у справі №930/339/24 визнано ОСОБА_5 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. ОСОБА_4 23.01.2024 о 21:50 год на автодорозі М-30 керуючи вантажним автомобілем DAF XF460 FT, номерний знак НОМЕР_1 , буксируючи причіп PANAV NV35, номерний знак НОМЕР_2 не бу уважний перед зміною напрямку руху, а саме перед поворотом ліворуч не переконався, що це буде безпечно та не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, в результаті чого допустив зіткнення з вантажним автомобілем DAF XF440 FT, номерний знак НОМЕР_3 , який буксирував причіп STAS S300 SX, номерний знак НОМЕР_4 , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. 15.03.2024 постановою Вінницького апеляційного суду у справі №930/339/24 змінено постанову в частині застосованого стягнення. До ОСОБА_4 . ОСОБА_1 є власником автомобіля DAF XF440 FT, номерний знак НОМЕР_3 , який буксирував причіп STAS S300 SX, номерний знак НОМЕР_4 та використовує автомобіль у підприємницькій практиці. Власником вантажного автомобіля DAF XF460 FT, номерний знак НОМЕР_1 , є ОСОБА_2 , а власником спеціалізованого напівпричепа PANAV NV35, номерний знак НОМЕР_2 є ОСОБА_3 . Станом на дата ДТП ОСОБА_4 перебував у трудових відносинах з ОСОБА_2 . Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на час ДТП була застрахована у ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» з лімітом відповідальності 160 000 грн з розміром франшизи 3 200 грн, тому страховою компанією буде відшкодовано 156 800 грн. Матеріальна шкода завдана позивачу внаслідок ДТП становить 485 896,75 грн. Різниця, яка не буде відшкодована страховиком у розмірі 329 096,75 грн підлягає стягненню з осіб, що спричинили таку шкоду. Окрім матеріальної шкоди позивач поніс витрати з оплати послуг судового експерта з проведення експертного дослідження у розмірі 7 000 грн. Упущена вигода утворилася внаслідок неможливості виконання договору оренди у період з 01.02.2024 по 30.04.2024, адже автомобіль, який був пошкоджений внаслідок ДТП підлягав передачі ПП «КАЙМАН-К» і не зміг бути переданим через ДТП. Розрахунок інфляційних втрат та 3% річних представник позивача проводить з 23.02.2024, тобто дати набрання законної сили постанови про притягнення ОСОБА_4 до відповідальності.
На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.05.2024, справа була передана судді Свяченій Ю.Б.
Ухвалою судді Свяченої Ю.Б. від 08.05.2024 відкрито провадження у справі, справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.
На підставі розпорядження Приморського районного суду м. Одеси №130/25 від 16.01.2025 на виконання рішення Вищої ради правосуддя від 17.12.2024 «Про звільнення ОСОБА_6 з посади судді Приморського районного суду м. Одеси, у зв`язку з поданням заяви про відставку», по справі було проведено 17.01.2025 повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями в результаті якого справа була передана судді Бондарю В.Я.
У період з 20.01.2025 по 22.01.2025 суддя Бондар В.Я. перебував у відпустці, у зв`язку з чим справа передана судді 23.01.2025.
Ухвалою від 23.01.2025 справа прийнята до провадження судді Бондаря В.Я. та призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 10.03.2025.
У судовому засіданні 10.03.2025 проведеному за участі представника позивача ОСОБА_7 було перейдено до заочного розгляду справи та з метою повторного сповіщення відповідачів розгляд справи відкладено на 10.04.2025.
До суду 10.04.2025 надійшли додаткові письмові пояснення ОСОБА_4 у яких вказує, що станом на дату спричинення майнової шкоди ФОП ОСОБА_1 він працював водієм вантажівки перебуваючи на випробувальному терміні у ОСОБА_2 .
У судовому засіданні 10.04.2025 проведеному за участі представника позивача ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , останній просив відкласти розгляд справи з метою надання доказів щодо наявності трудових відносин, суд задовольнив клопотання та відклав розгляд справи на 30.04.2025.
У судовому засіданні 30.04.2025 проведеному за участі представника позивача ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , представник позивача просив виключити ОСОБА_4 з кола відповідачів та залучити в якості третьої особи, суд задовольнив клопотання та виключив ОСОБА_4 з кола відповідачів залучивши до участі у справі в якості третьої особи. Розгляд справи продовжено в заочному порядку. Представник позивача ОСОБА_7 підтримав позовні вимоги та просив задовольнити. ОСОБА_4 було допитано в якості свідка, який пояснив, що 22.01.2024 по наказу ОСОБА_2 він поїхав грузити зерно, по дорозі сталася ДТП і зерно не було загружено, тому подальший трудових відносин у них не було, оскільки свідок не пройшов випробувальний термін. Даючи доручення брат ОСОБА_2 передав ключі від автомобіля та документи, особисто ОСОБА_2 свідок бачив вже після ДТП.
Суд перейшов до стадії проголошення рішення та призначив оголошення рішення на 05.05.2025.
У судове засідання 05.05.2025 на проголошення рішення суду з`явився представник позивача ОСОБА_7 .
Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідачів, які повідомлявся про дату, час і місце судового засідання належним чином, та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачами відзиву на позов, відсутністю заперечень з боку позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів у заочному порядку.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до наступних висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 23.01.2024 о 21:50 на автодорозі М-30 442 км. керуючи т/з DAF XF460 FT, д/н НОМЕР_1 , буксируючи причіп PANAV NV35, д/н НОМЕР_5 , не був уважний перед зміною напрямку руху, а саме: перед поворотом ліворуч не переконався, що це буде безпечно та не створить перешкод іншим учасниками дорожнього руху, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем DAF XF440 FT, д/н НОМЕР_3 , який буксирував причіп STAS S300 SX, д/н НОМЕР_6 , під керуванням ОСОБА_8 .
Постановою Немирівського районного суду Вінницької області від 22.02.2024 у справі №930/339/24 ОСОБА_4 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на 6 місяців (а.с.18).
Постановою Вінницького апеляційного суду від 15.03.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено, постанову Немирівського районного суду Вінницької області від 2.02.024 змінено в частині виду накладеного стягнення, накладено на ОСОБА_4 адміністративне стягнення у розмірі 850 грн (а.с.23-26).
Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
У силу положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вказана постанова у справі про адміністративне правопорушення є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої прийнята постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Згідно довідки ФОП ОСОБА_2 , останній вказав: « ОСОБА_4 працює у мене водієм вантажного транспорту з першого січня дві тисячі двадцять четвертого року» (а.с.22).
ОСОБА_1 власник автомобіля DAF XF 440FT, д/н НОМЕР_3 , про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (а.с.27).
Судовим експертом Хоменко В.В. 04.04.2024 складено висновок експерта №1803Д/24 транспортно-товарознавчого дослідження, згідно якого вартість матеріальних збитків нанесених власнику колісного транспортного засобу DAF XF 440FT, р.н НОМЕР_3 , пошкодженого внаслідок ДТП від 23 січня 2024 року, становить 485 896,7 грн (а.с.32-47).
ОСОБА_2 є власником автомобіля DAF XF 460 FT, д/н НОМЕР_1 , що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (а.с.28).
ОСОБА_3 є власницею напівпричепу PANAV NV 35, д/н НОМЕР_5 , що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (а.с.29).
Таким чином, автомобілю, який належить ОСОБА_1 спричинено шкоду внаслідок ДТП за участі автомобіля та напівпричепа, які належать відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Цивільно-правова відповідальністю ОСОБА_2 застрахована у Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на підставі полісу №215501706, який діяв з 04.07.2023 по 03.07.2024 (а.с.30).
Згідно листа ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» від 28.03.2024, страховиком узгоджену суму страхового відшкодування з ОСОБА_9 . Сума страхового відшкодування склала 156 800 грн та буле сплачена в терміни передбачені чинним законодавством (а.с.31).
Згідно з пунктом 3 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Частиною 1 статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до вимог частини другої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Частинами першою, п`ятою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
За загальним правилом, не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор тощо).
Згідно ст. 1194 ЦК України Особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).
Разом з тим, матеріали справи не свідчать про те, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 як власника напівпричепа була застрахована на момент ДТП, тому на неї разом з роботодавцем винної особи слід покласти обов`язок з відшкодування завданої шкоди.
Тому, за шкоду спричинену з вини ОСОБА_4 мають відповідати відповідачі ОСОБА_2 , як роботодавець винної особи та ОСОБА_3 як власник напівпричепа не покритого полісом страхування. Про те, що ОСОБА_2 є роботодавцем ОСОБА_4 вказано в довідці ОСОБА_2 та підтвердженого ОСОБА_10 , який був допитаний як свідок, попередньо приведений до присяги та повідомлений про наслідки завідомо неправдивих показань.
У частині першій статті 1190 ЦК України передбачено, що особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.
Тож, з відповідачів підлягає стягнення матеріальна шкода у розмірі 329 096,75 грн (вартість матеріального збитку у розмірі 485 896,75 грн 156 800 грн сума страхового відшкодування).
Згідно договору №1803Д/24 від 18.03.2024 вартість проведеного експертного дослідження судовим експертом Хоменко В.В. зробленого на замовлення ФОП ОСОБА_1 становить 7 000 грн (а.с.94-95), а оплата коштів підтверджується платіжною інструкцією №2703 від 18.03.2024 (а.с.98).
Витрати понесені на проведення експертного дослідження також підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача.
Щодо стягнення 3% річних та інфляційних нарахувань суд зазначає наступне.
Стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання. Тобто дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює окремі види зобов`язань (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 758/1303/15-ц (пункт 26).
За ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
У постанові від 23.05.2018 у справі № 910/1238/17 Велика Палата Верховного Суду роз`яснила, що термін "користування чужими грошовими коштами" може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення виконання грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх (пункт 6.20).
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
В постановах Верховного Суду від 08.08.2019 р. у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 р. у справі №235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.
Момент не виконання боржником обов`язку наступає направленням вимоги про виплату грошових коштів.
Вказані обставини впливають на момент, з якого починається строк нарахування трьох відсотків річних, інфляційних збитків, а за відсутності вказаної інформації відсутні підстави вважати, що відповідач порушив грошове зобов`язання.
Матеріали справи не містять доказів того, що ФОП ОСОБА_1 звертався до відповідачів з вимогою про відшкодування матеріальної шкоди, тому підстав для стягнення 3% річних та інфляційних нарахувань немає.
Щодо стягнення упущеної вигоди, суд зазначає наступне.
Між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (орендодавець) та Приватним підприємством «КАЙМАН-К» (орендар) 15 січня 2024 року укладено договір оренди транспортних засобів №1501/24, за умовами якого в порядку та умовах, визначених цим договором, орендодавець передає орендарю в тимчасове платне користування (оренду), а орендар приймає в тимчасове платне користування (оренду) транспортні засоби, які визначені у Додатку №1 до даного Договору.
Згідно п.5.1 вказаного договору, розмір орендної плати за користування транспортними засобами встановлено у розмірі 40 000 грн за кожен місяць (а.с.99-102).
Згідно переліку ТЗ, що передаються в оренду від 15.01.2024 то ФОП ОСОБА_1 зобов`язався передати спеціалізований вантажний сідловий тягач DAF XF 440FT, д/н НОМЕР_3 (а.с.103).
ПП «КАЙМАН-К» листом від 02.02.2024 повідомив ФОП ОСОБА_1 про зупинення виконання фінансових зобов`язань в частині сплати орендної плати до договором №1501/24 ввід 15.01.2024, у зв`язку з не переданням автомобіля, який потрапив у ДТП та неможливістю його експлуатації (а.с.104).
У частині другій статті 22 ЦК України визначено, що збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Тобто збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ кредитора, яке пов`язане з утиском його інтересів як учасника певних суспільних відносин, що виражається у зроблених ним витратах, у втраті або пошкодженні його майна, у втраті доходів, які він повинен був отримати.
Збитки як правова категорія включають в себе й упущену (втрачену) вигоду (lucrum cessans), яка відрізняється від реальних збитків (damnum emergens) тим, що реальні збитки характеризують зменшення наявного майна потерпілого (проведені витрати, знищення і пошкодження майна тощо), а у разі упущеної вигоди наявне майно не збільшується, хоча і могло збільшитися, якби не правопорушення. Тобто упущена вигода відображає різницю між реально можливим у майбутньому потенційно отриманим майном та вже наявним майном.
Протиправною вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи (така поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці - діях або бездіяльності). Під збитками розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага тощо. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяними збитками виражається в тому, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки. Вина заподіювача збитків є суб`єктивним елементом відповідальності і полягає в психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння і проявляється у вигляді умислу або необережності.
Звертаючись до суду з цим позовом, ФОП ОСОБА_1 пов`язує упущену вигоду з неотриманням ним орендної плати за здачу належному йому на праві власності транспортного засобу оренду внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 .
Для підтвердження отримання коштів за договором оренди необхідно було надати докази на підтвердження можливості ПП «КАЦМАН-К» здійснювати діяльність пов`язану з використання транспортного засобу належного ОСОБА_1 , тобто реальність отриманих коштів, однак такі докази в матеріалах справи відсутні. При цьому, в оренду за договором передавався лише сідловий тягач, а доказів того, що ПП «КАЙМКАН-К» має напівпричеп для використання разом зі сідловим тягачем також не представлено суду.
Крім того, відшкодування упущеної вигоди покладається на винну особа, якою є ОСОБА_11 і якого за клопотанням представника позивача було виключено зі складу відповідачів. Покладення відшкодування упущеної вимоги на відвідачів є безпідставним, тому у задоволенні цих вимог позивача слід відмовити.
Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною 1 та 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивач при зверненні до суду оплатив судовий збір у розмірі 4 603,75 грн, що підтверджується квитанцією від 30.04.2024 (а.с.14). У зв`язку з частковим задоволенням позову сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача у розмірі 3 360,74 грн (73% задоволених позовних вимог).
Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 27, 64, 76, 81, 95, 258-259, 263-265, 268, 274, 279, 354 ЦПК України, суд
Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 , про стягнення майнової шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.
Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_7 , АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_8 , АДРЕСА_2 ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_9 , АДРЕСА_3 ) майнову шкоду у розмірі 329 096 (триста двадцять дев`ять тисяч дев`яносто шість) гривень 75 (сімдесят п`ять) копійок.
Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_7 , АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_8 , АДРЕСА_2 ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_9 , АДРЕСА_3 ) вартість послуги з проведення експертного дослідження у розмірі 7 000 (сім тисяч) гривень.
Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_7 , АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_8 , АДРЕСА_2 ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_9 , АДРЕСА_3 ) судовий збір у розмірі 3 360 (три тисячі триста шістдесят) гривень 74 (сімдесят чотири) копійки.
В іншій частині позовних вимог про стягнення інфляційних витрат, 3% річних та упущеної вигоди відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 07 травня 2025 року.
Суддя: В.Я.Бондар