Справа № 697/2403/23
Провадження № 2-др/697/9/25
08.05.2025 м. Канів
Канівський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді Сивухіна Г.С.
за участю секретаря с/з Бичук А.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Канів Черкаської області заяву адвоката Королькова Максима Анатолійовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом адвоката Королькова Максима Анатолійовича, діючого в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, -
У провадженні Канівського міськрайонного суду Черкаської області перебувала цивільна справа за адвоката Королькова Максима Анатолійовича, діючого в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів на неповнолітніх дітей.
Згідно із ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Розгляд зазначеної справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Представник позивача - адвокат Корольков М.А. у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.
Представник відповідача адвокат Васяновича В.В. у судове засідання не з`явився, скерував до суду заяву, відповідно до якої просить при винесенні додаткового рішення врахувати майновий стан відповідача, те що він являється батьком багатодітної родини, самостійно утримує чотирьох дітей, має невеликий дохід, а також наявність у позивача перед ним заборгованості зі сплати аліментів, та звільнити відповідача ОСОБА_2 від сплати судових витрат, у відповідності до ст. 136 ЦПК України. Справу просив розглядати за відсутності сторони відповідача (а.с.141).
У відповідності до ч.5 ст. 130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.
Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи.
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно зі ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 23.04.2025 позов адвоката Королькова Максима Анатолійовича, діючого в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів на неповнолітніх дітей задоволено частково. Звільнено ОСОБА_1 від сплати аліментів, стягнутих на підставі рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 22.12.2022 по справі №697/1904/22 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 07.11.2023.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/6 частини усіх його доходів, але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07.11.2023.

При поданні позову представником позивачем зазначено орієнтовний розмір витрат на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. Також зазначив, що докази понесення витрат, пов`язаних з розглядом даної справи будуть надані до суду в строки та порядку передбаченому ЦПК України (а.с.5,6).

Відповідно до ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

При винесенні судового рішення стороною позивача не надано суду доказів на понесення витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи і серед іншого, витрати на правову допомогу.

Згідно з ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Матеріалами справи підтверджується факт отримання відповідачем послуг адвоката та понесення ним витрат.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Надання доказів про розмір витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Аналогічний правовий висновок викладений у додатковій постанові Верховного Суду по справі №910/15944/17 від 24.01.2019.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до Акту приймання-передачі від 29.04.2025, позивачем при розгляді даної справи у суді понесено витрати на правову допомогу у розмірі 11000 грн., що підтверджується платіжною квитанцією від 29.04.2025 (а.с.134,135).

Згідно вказаного акту, надана адвокатом правнича допомога виразилася у підготовці позовної заяви, вартість якої становить 5000,00 грн та участі у трьох судових засіданнях, вартістю 6000,00 грн. (2000,00 грн. за кожне засідання), натомість згідно матеріалів справи представник позивача особисто приймав участь у двох судових засіданнях (27.11.2024, 25.03.2025), а тому розмір фактично понесених витрат на правничу допомогу не відповідає розрахунку адвоката.

Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.

Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат, їхню пропорційність до предмета спору, а також виходить з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).

Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно положень ч. 6 ст. 137 ЦПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд під час вирішення питання про розподіл судових витрат може не тільки за наявності заперечення сторони проти розподілу витратна адвоката, а і за власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч. 3, ч. 5 та ч. 9 ст. 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Аналогічна позиція відображена в п. 119 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21.

Таким чином, оскільки судом встановлено, що під час винесення судового рішення від 23.04.2025 судом не вирішено питання про відшкодування відповідачем судових витрат, понесених позивачем на правничу допомогу, а докази на їх понесення подано до суду з додержанням вимог ч.8 ст. 141 ЦПК України, суд враховуючи часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , беручи до уваги розмір фактично понесених витрат на правничу допомогу, та виходячи з принципів розумності та справедливості, вважає за необхідне ухвалити по справі додаткове рішення про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн.

Щодо звільнення відповідача від сплати судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Обґрунтовуючи подане клопотання про звільнення від судових витрат, представником відповідача вказано про майновий стан відповідача, являється батьком багатодітної родини, самостійно утримує чотирьох дітей, має невеликий дохід, а також наявність у позивача перед відповідачем заборгованості зі сплати аліментів, проте доказів цьому до клопотання не надано та матеріали справи не містять.

У зв`язку з чим, у суду відсутні підстави для задоволення даного клопотання та звільнення ОСОБА_2 від сплати судових витрат.

Керуючись ст.ст. 141, 142, 270 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Васяновича В.В. про звільнення відповідача від сплати судових витрат - відмовити.

Ухвалити додаткове рішення у справі №697/2403/23 за позовом адвоката Королькова Максима Анатолійовича, діючого в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів на неповнолітніх дітей.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3000,00 грн., понесених судових витрат на правничу допомогу.

Додаткове рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне додаткове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на додаткове рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного додаткового рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя Г . С . Сивухін