Справа № 204/2165/25
Провадження № 2-др/204/32/25
ЧЕЧЕЛІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову в прийнятті додаткового рішення

12 травня 2025 року Чечелівський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючої судді Токар Н.В.,

за участю секретаря Кислиці Є.Ю.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду у м.Дніпрі заяву адвоката Пархомчук Сергія Валерійовича, який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Кеш Ту Гоу» про стягнення витрат на правничу допомогу, поданої в цивільній справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Кеш Ту Гоу» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2025 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, якою просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Кеш Ту Гоу» заборгованість за кредитним договором №1945647 від 23.05.2021 року в сумі 22 295 грн., яка складається з наступного: прострочена заборгованість за сумою кредиту 7 000 грн.; прострочена заборгованість за процентами 15 295 грн. Окрім того, позивач просить суд стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Рішенням суду від 22 квітня 2025 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Кеш Ту Гоу» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Кеш Ту Гоу» заборгованість за кредитним договором №1945647 від 23.05.2021 року в сумі 22 295 (двадцять дві тисячі двісті дев`яносто п`ять) грн., яка складається з наступного: прострочена заборгованість за сумою кредиту 7 000 (сім тисяч) грн.; прострочена заборгованість за процентами 15 295 (п`ятнадцять тисяч двісті дев`яносто п`ять) грн.; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Кеш Ту Гоу» судовий збір у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 (сорок) коп.; в іншій частині позовної заяви відмовлено.

02 травня 2025 року через систему «Електронний суд» адвокатом Пархомчук Сергієм Валерійовичем, який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Кеш Ту Гоу» була подана заява про стягнення витрат на правничу допомогу, поданої в цивільній справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Кеш Ту Гоу» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування поданої заяви, адвокат Пархомчук С.В. посилався на те, що 28.04.2025 під час моніторингу кабінету ЄСІТС він ознайомився з рішенням суду, та був позбавлений можливості на подачу заяви про ухвалення додаткового рішення у строки, передбачені ч.8 ст.141 ЦПК України. Зазначив, оскільки він дізнався про задоволення заяви 28.04.2025, тому термін на подання заяви про ухвалення додаткового рішення закінчується 02.05.2025, тому, адвокат звернувся до суду із зазначеною заявою, якою просив поновити строк на подання заяви про ухвалення додаткового рішення та стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 500,00 грн.

Згідно ухвали суду від 05 травня 2025 року прийнята до розгляду заяву адвоката Пархомчук Сергія Валерійовича, який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Кеш Ту Гоу» про стягнення витрат на правничу допомогу, поданої в цивільній справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Кеш Ту Гоу» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором; постановлено проводити розгляд справи без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач на подачу заперечень на заяву адвоката Пархомчук Сергія Валерійовича, який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Кеш Ту Гоу» про стягнення витрат на правничу допомогу, не скористалась, заява розглянута на підстави наявних доказів.

Вивчивши матеріали справи, подану заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що остання задоволенню не підлягає у зв`язку з наступним.

Положеннями ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно зі ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Відповідно до ст.137 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року по справі № 596/2305/18.

Таким чином, у разі недотримання вимог частини п`ятої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 137 ЦПК України).

Вказана правова позиція щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони узгоджується із правовою позицією, викладеною: в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19; у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: від 03 червня 2020 року у справі № 211/1674/19 (провадження № 61-2679св20), від 19 серпня 2020 року у справі № 195/31/16-ц (провадження № 61-15811св19); у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: від 18 листопада 2020 року у справі №922/3706/19, від 17 грудня 2020 року у справі № 922/3708/19.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до статті 28 Правил адвокатської етики, затверджених звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до п.8 ч.2 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Зазначені положення застосовуються і до розгляду справ в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи.

Отже, для відшкодування витрат на професійну правову допомогу, учасник справи зобов`язаний надати суду докази понесення таких витрат до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву та подала попередній розрахунок таких витрат.

Водночас суд, вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зобов`язаний врахувати подані стороною у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України, докази, надати їм належну оцінку і лише після цього прийняти відповідне судове рішення з цього питання.

Указані висновки узгоджуються із позицією Великої Палати Верховного Суду щодо порядку стягнення витрат на правову допомогу, викладеною у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15.

Положеннями ст.246 ЦПК України встановлено, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У цьому випадку суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому ст.270 ЦПК України.

В свою чергу, нормою ст.270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно ст.259 ЦПК України суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Частиною 9 ст.10 ЦПК України встановлено, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Аналізуючи встановлені фактичні обставини в контексті викладених вище норм процесуального законодавства, суд приходить до наступного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення суду. Правова позиція суду, покладена в основу такого результату розгляду заяви зумовлена тим, що за змістом наведених норм ЦПК України обов`язковою умовою для можливості вирішення судом питання про розподіл судових витрат по справі у вигляді витрат на професійну правничу допомогу є зазначення у самій позовній заяві розміру даного виду судових витрат, що поніс заявник або планує понести, із поданням доказів факту понесення та розміру таких витрат або із зазначенням про намір подати такі доказу в подальшому у передбачені законом строки. При цьому, заява про намір подати докази витрат на професійну правничу допомогу має бути подана позивачем до ухвалення рішення у справі.

Матеріалами справи підтверджено, що зміст поданої 25.02.2025 позовної заяви містив, в тому числі, вимогу про відшкодування витрат на професійну правову допомогу (а.с.3-4).

Крім того, рішення суду від 22 квітня 2025 року у цій справі, містить обґрунтування підстав часткового задоволення позовних вимог, в тому числі, і обґрунтування підстав відмови у відшкодуванні витрат на правову допомогу, понесених позивачем як таких, що не доведені належним чином, а тому, відсутні підстави для задоволення даної заяви про ухвалення додаткового рішення.

Разом з тим, суд зауважує, що заяву про прийняття додаткового рішення щодо стягнення витрат на правову допомогу та докази на підтвердження таких витрат адвокатом Пархомчук С.В. подано до суду 02.05.2025, тобто з порушенням п`ятиденного строку встановленого ч. 8 ст. 141 ЦПК України, оскільки рішення по справі ухвалено 22.04.2025 (а.с.62-65); та надіслано учасникам справи 24.04.2025, що підтверджено відповідною довідкою про доставку документу до електронної скриньки (а.с.67).

Звертаючись до суду із клопотанням про поновлення процесуального строку, адвокатом не зазначено будь-яких поважних причин не можливості своєчасного подання заяви про стягнення витрат на правову допомогу відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 ЦПК України, документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи, що представник позивача - адвокат Пархомчук С.В. не дотримався процесуальних норм закону, відсутні підстави для задоволенні вимог про стягнення з відповідача понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 500 грн.

Керуючись ст.ст.259-261 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву адвоката Пархомчук Сергія Валерійовича, який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Кеш Ту Гоу» про стягнення витрат на правничу допомогу, поданої в цивільній справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Кеш Ту Гоу» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без розгляду.

Ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Н.В. Токар