Справа № 138/2360/24
Провадження № 22-ц/801/976/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Київська Т. Б.
Доповідач:Міхасішин І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2025 рокуСправа № 138/2360/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ: головуючого: Міхасішина І.В.,

суддів: Войтка Ю.Б., Стадника І.М.

за участю секретаря судового засідання: Кахно О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу № 138/2360/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Міністерства оборони України, ОСОБА_2 в особі його законного представника ОСОБА_3 про встановлення фактів спільного проживання та перебування на утриманні

за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Хомича Івана Олександровича на ухвалу Могилів- Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 05 березня 2025 року про закриття провадження, , постановлену у складі судді Київської Т.Б., -

встановив:

В провадженні Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області на розгляді перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Міністерства оборони України, ОСОБА_2 в особі його законного представника ОСОБА_3 про встановлення фактів спільного проживання та перебування на утриманні.

Ухвалою Могилів -Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 05 березня 2025 року провадження у справі закрито в зв`язку з відсутністю предмета спору.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Хомич Іван Олександрович просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зазначив, що обґрунтовуючи підстави закриття провадження у справі суд першої інстанції вказує, що пред`явлені позивачем позовні вимоги про встановлення зазначених фактів не підлягають розгляду в позовному провадження, як самостійні вимоги, оскільки фактично вони не пов`язані з подальшим вирішення спору про право, так як жодних вимог позивач, окрім зазначених, у позові немає. Тобто, у даній цивільній справі відсутній предмет спору, що не відповідає дійсності, оскільки ухвалою Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області аналогічну заяву позивача, подану в порядку окремого провадження, про встановлення фактів, які просить встановити позивач і у даному позовному провадженні, було залишено без розгляду та суд у своїй мотивувальній частині зазначив, що наявний спір про право, що в свою чергу виключає відсутність спору між сторонами. Суд обмежився формальною оцінкою заявлених вимог про встановлення фактів спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та перебування позивача на утриманні.

Крім того представник позивача в апеляційній скарзі зазначає, що ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 12 грудня 2024 року у даній справі було закрито підготовче провадження, а закриття провадження а стадії розгляду справи по суті є неможливим. Суд має ухвалити рішення у справі по суті : відмовити у задоволенні позову або задовольнити позовні вимоги.

Від учасників справи відзиви на апеляційну скаргу не надходили.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Хомич Іван Олександрович, апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Інші учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися.

Представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Гримайло К.Л. подала до суду клопотання в якому просила розгляд справи відкласти, в зв`язку з перебуванням на лікарняному. Також зазначила, що ОСОБА_3 також буде відсутя в судовому засіданні , оскільки у неї іншого захисника не має.

Відповідно до ч. 1 ст. 371 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції - протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Згідно ч. 2 ст. 371 ЦПК України у виняткових випадках за клопотанням сторони з урахуванням особливостей розгляду справи суд апеляційної інстанції може продовжити строк розгляду справи, але не більш як на п`ятнадцять днів, про що постановляє відповідну ухвалу.

Однак клопотання про продовження строку розгляду справи до суду не надходило.

Апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та можливість проведення судового розгляду у відсутність осіб, які не з`явилися.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення за таких підстав.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що встановлення фактів, що мають юридичне значення, можуть бути встановлені судом, як одні із обставин, що складають предмет доказування у спорі, у даному випадку, щодо стягнення певного розміру коштів чи права позивача на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю військовослужбовця.

Апеляційний суд не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.

Згідно з частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Підстави для закриття провадження у справі визначені у статті 255 ЦПК України.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після відкриття провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція)). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З урахуванням викладеного відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а, відповідно, і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04 (провадження № 12-67гс19), прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

У постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18 (провадження № 61-2018св19); Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19 (провадження № 61-1807св20); Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 750/1658/20 (провадження № 61-9658св20) зазначено, що закриття провадження у справі через відсутність предмета спору можливе лише за умови, якщо предмет спору відсутній під час пред`явлення позову.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20 (провадження № 61-3438сво21) відступив від висновку, сформульованого у зазначених постановах, конкретизувавши його таким чином: закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України можливе, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення.

У справі, яка переглядається, суд першої інстанції, дійшов висновку про закриття провадження, керуючись тим, що у справі відсутній предмет спору.

Колегія суддів не погоджується з цим висновком суду першої інстанції із таких підстав.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Матеріали справи свідчать, що з позовом ОСОБА_1 звернулась в серпні 2024 року, після постановлення Мурованокуриловецьким районним судом Вінницької області 13 травня 2024 року ухвали про залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , Міністерство оборони України, малолітній ОСОБА_2 в особі його законного представника ОСОБА_3 про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Роз`яснено ОСОБА_1 право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства із позовом про встановлення такого факту на загальних підставах.

В даній ухвалі зазначено, що в судовому засіданні законний представник малолітнього ОСОБА_2 ОСОБА_3 проти задоволення заяви заявника заперечувала, оскільки за життя загиблий ОСОБА_4 , який є батьком її дитини спільно із заявницею ОСОБА_1 однією сім`єю не проживав.

Також у вище зазначеній ухвалі зазначено, що звертаючись до суду з вказаною заявою, визначаючи мету встановлення вищезазначених фактів, заявник посилається на необхідність у вирішенні питання щодо права на отримання матеріальних виплат та гарантій, передбачених законами України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», отже претендує на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю військовослужбовця ОСОБА_4 , яку як було встановлено в судовому засіданні наразі отримує його малолітній син ОСОБА_2 . При цьому, законний представник малолітнього ОСОБА_3 не визнає право заявника на отримання допомоги, тобто визнання заявника членом сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_5 .

Вказані обставини свідчать про виникнення спору про право (право на майно - грошову допомогу).

Отже, після подання позову, але до дати постановлення судом оскаржуваної ухвали про закриття провадження у справі, між сторонами існував спір, що виключає застосування судом механізму закриття провадження з підстав відсутності предмета спору, оскільки на момент пред`явлення позову предмет спору між сторонами існував.

Суду першої інстанції необхідно було врахувати, що суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення, за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань, та розглянути по суті заявлені позовні вимоги, а у випадку їх необґрунтованості - відмовити у їх задоволенні через безпідставність чи недоведеність згідно з вимогами ЦПК України.

Таким чином, прийнята судом першої інстанції ухвала про закриття провадження у справі є передчасною та не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості судового рішення, а отже право позивача на доступ до правосуддя, проголошене статтею 55 Конституції України та статтею 6 Конвенції, було порушено.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції з порушенням норм процесуального права та за наявності невідповідності висновків суду обставинам справи, прийшов до помилкового висновку про закриття провадження у цивільній справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Відповідно до пунктів 3, 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного і керуючись ст. 367, 374, 379, 381-382 ЦПК України, суд

постановив :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Хомича Івана Олександровича задовольнити.

Ухвалу Могилів - Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 05 березня 2025 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий І.В. Міхасішин

Судді: Ю.Б. Войтко

І.М. Стадник