Провадження № 2/204/786/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2025 року м. Дніпро

Чечелівський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Черкез Д.Л.,

за участю секретаря судового засідання Борсук А.С.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Перший Правобережний відділ державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

18 листопада 2024 року позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Перший Правобережний відділ державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якій просила стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01 січня 2022 року по 01 червня 2022 року в сумі 89 934,35 грн., за період з 01 січня 2023 року по 01 червня 2023 року в сумі 16 597,56 грн., 01 січня 2024 року по 01 червня 2024 року в сумі 16 998,18 грн., а всього 129 922,09 грн., а також покласти на відповідача судові витрати. В обґрунтування позову вказує на те, що 15 листопада 2011 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська було прийнято рішення по цивільній справі № 2-6101/11, яким вирішено стягувати щомісячно з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі 1 000,00 грн., починаючи стягнення з 27 липня 2011 року до досягнення дитиною повноліття. Першим правобережним відділом державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) здійснюється примусове виконання виконавчого листа по справі № 2-6101/11 щодо стягнення з відповідача аліментів, виконавче провадження № 30816748. Відповідач аліменти не сплачує, у зв`язку з чим виникла заборгованість зі сплати аліментів. Згідно з наданим розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, станом на 01 листопада 2024 року визначений загальний розмір аліментів в сумі 137 912,00 грн. При цьому, у зв`язку з несплатою відповідачем заборгованості по аліментам позивач вважає, що у відповідності до статті 196 СК України має право на стягнення з відповідача неустойки (пені), розмір якої за розрахунками позивача становить 129 922,09 грн. Крім того, у зв`язку з розглядом даної справи позивач поніс витрати на правничу допомогу у сумі 20 000,00 грн., які слід стягнути з відповідача на користь позивача. У зв`язку з викладеним позивач звернулась до суду з даним позовом.

28 березня 2025 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі з огляду на наступне. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2011 року по справі № 2-6101/11 з відповідача було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі 1 000,00 грн., починаючи стягнення з 27 липня 2011 року до досягнення дитиною повноліття. На той час він працював в ГУ МВС України в Дніпропетровській області, а з березня 2014 року був відряджений до зони проведення АТО. За його заявою бухгалтерія ГУ МВС України в Дніпропетровської області відраховувала з його заробітної плати аліменти, відрахування аліментів здійснювались з грудня 2014 р. по липень 2016 р., то є 20 місяців, загальна сума складає 48 984,04 грн. З огляду на рішення суду від 15 листопада 2011 року про сплату аліментів в твердій грошовій сумі 1 000,00 грн., вважає, що сплатив наперед 28 984,04 грн. (48 984,04 грн. 20 000,00 грн.), це по грудень 2018 року. 04 лютого 2017 р. відповідач став батьком другої дитини - ОСОБА_5 . У зв`язку з погіршенням стану здоров`я він звільнився з роботи. На теперішній час він не має постійного заробітку та має на утриманні ще одну дитину, а тому є проблеми зі сплатою аліментів. ОСОБА_3 не давала можливості відповідачу приймати участь у вихованні, оздоровленні, спілкуванні та житті його дитини. У зв`язку: з погіршенням матеріального стану, з утриманням другої дитини, з воєнним станом відповідач має борг по сплаті аліментів, але він виплатить цю заборгованість. Відповідачем було перераховано на виконавчу службу 9 500,00 грн. Але сплатити неустойку (пеню) він фізично не зможе. У зв`язку з викладеним у задоволенні позовної заяви просив відмовити.

Представник позивача - ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на обставини, зазначені у відзиві на позовну заяву.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив.

Вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2011 року по справі № 2-6101/11 було стягнуто щомісячно з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі 1 000,00 грн., починаючи стягнення з 27 липня 2011 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 37).

На підставі вищевказаного рішення суду 19 грудня 2011 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська по справі № 2-6101/11 було видано виконавчий лист (а.с. 5).

Постановою державного виконавця Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Савостіною О.В. від 12 січня 2012 року було відкрито виконавче провадження № 30816748 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 19 грудня 2011 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська по справі № 2-6101/11, про стягнення щомісячно з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі 1 000,00 грн., починаючи стягнення з 27 липня 2011 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 6).

Відповідач ОСОБА_4 аліменти за рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2011 року по справі № 2-6101/11 сплачував лише у період з грудня 2014 року по липень 2016 року включно, що вбачається з довідки № 88 від 14 березня 2025 року про здійснені відрахування та виплати, виданої Головним управлінням МВС України в Дніпропетровській області (а.с. 94) та з довідки № 89 від 14 березня 2025 року про здійснені відрахування та виплати, виданої Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області (а.с. 92), а також визнавалось сторонами під час розгляду справи. Суд також вважає за необхідне звернути увагу, що у вищезазначених довідках утримані з заробітної плати суми вказані не тільки за виконавчим документом по справі № 2-6101, виданим 19 грудня 2011 року, а і за виконавчим документом по справі № 200/9601/13ц, виданим 11 липня 2014 року.

При цьому, суд не приймає до уваги наведені у відзиві на позовну заяву твердження відповідача про те, що за період сплати ним аліментів на утримання дитини з грудня 2014 року по липень 2016 року включно він переплатив наперед 28 984,04 грн., оскільки такі твердження відповідача належними та допустимими доказами у розумінні ст.ст. 77-80 ЦПК України не підтверджені. Навпаки, такі твердження відповідача повністю спростовуються відповіддю Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 9/994 від 01 липня 2016 року, в якій зазначено, що заборгованість по виконавчому листу № 2-6101/11 від 19 грудня 2011 року про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 складає станом на 01 червня 2016 року 3 506,37 грн. (а.с. 78).

З Розрахунку заборгованості при примусовому виконанні ВП № 30816748, складеного старшим державним виконавцем Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Дрозд Ю., вбачається що станом на 01 березня 2025 року заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів становить 132 620,61 грн. При цьому, за період з липня 2016 року по березень 2025 року включно ОСОБА_2 жодного разу не сплатив аліменти на утримання сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 76-77).

Згідно ч. 1 ст. 7 СК України, сімейні відносини регулюються цим кодексом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.

Як зазначено у ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Прострочення сплати аліментів сталося з вини відповідача, який будучі обізнаним про рішення суду, згідно якого з останнього було стягнуто аліменти на утримання дитини, належним чином та своєчасно не виконує його, у зв`язку з чим виникла заборгованість по аліментам, розмір якої як вже було зазначено вище, станом на 01 березня 2025 року становить 132 620,61 грн.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що факт наявності у відповідача ще однієї дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не звільняє відповідача від обов`язку сплати аліментів на утримання сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та не може бути підставою для відмови позивачу у задоволенні позовних вимог про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Щодо наданих відповідачем на підтвердження сплати аліментів на утримання сина платіжних інструкцій на примусове списання коштів № 5448 від 10 березня 2025 року на суму 9 488,03 грн. (а.с. 69), суд зазначає, що сплата аліментів 10 березня 2025 року не впливає на розрахунок суми неустойки (пені) за прострочення відповідачем сплати аліментів, оскільки позивач у позовній заяві просить стягнути з відповідача неустойку (пеню) саме за періоди з 01 січня 2022 року по 01 червня 2022 року, з 01 січня 2023 року по 01 червня 2023 року та з 01 січня 2024 року по 01 червня 2024 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і тому при розгляду спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши їх загальну суму.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

Оскільки відповідач обізнаний про його обов`язок сплачувати аліменти на утримання сина та прострочення сплати аліментів сталося з вини відповідача, суд приходить до висновку, що позивач має право на стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення відповідачем сплати аліментів.

У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача суму неустойки (пені) за прострочення відповідачем сплати аліментів за періоди з 01 січня 2022 року по 01 червня 2022 року, з 01 січня 2023 року по 01 червня 2023 року та з 01 січня 2024 року по 01 червня 2024 року у загальному розмірі 129 922,09 грн.

Оскільки відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, то суд при визначенні розміру неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, враховує лише періоди, про які у позовній заяві просить позивач, а саме період з 01 січня 2022 року по 01 червня 2022 року, період з 01 січня 2023 року по 01 червня 2023 року та період з 01 січня 2024 року по 01 червня 2024 року.

Разом з цим, ознайомившись з наданим позивачем до позовної заяви розрахунком неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, суд зазначає, що розрахунок, виконаний позивачем, є помилковим та не відповідає вимогам закону щодо порядку визначення розміру пені за несплату аліментів.

Виходячи із встановлених обставин справи, розмір неустойки (пені) за прострочення відповідачем сплати аліментів за періоди, про які у позовній заяві просить позивач, а саме за період з 01 січня 2022 року по 01 червня 2022 року, з 01 січня 2023 року по 01 червня 2023 року та з 01 січня 2024 року по 01 червня 2024 року, становить:

січень 2022 року: 16 354,24 грн. (1 372,00 х 1% х 1192 = 16 354,24 грн.);

лютий 2022 року: 15 970,08 грн. (1 372,00 х 1% х 1164 = 15 970,08 грн.);

березень 2022 року: 15 544,76 грн. (1 372,00 х 1% х 1133 = 15 544,76 грн.);

квітень 2022 року: 15 133,16 грн. (1 372,00 х 1% х 1103 = 15 133,16 грн.);

травень 2022 року: 14 707,84 грн. (1 372,00 х 1% х 1072 = 14 707,84 грн.);

січень 2023 року: 11 714,62 грн. (1 416,52 х 1% х 827 = 11 714,62 грн.);

лютий 2023 року: 11 317,99 грн. (1 416,52 х 1% х 799 = 11 317,99 грн.);

березень 2023 року: 10 878,87 грн. (1 416,52 х 1% х 768 = 10 878,87 грн.);

квітень 2023 року: 10 453,92 грн. (1 416,52 х 1% х 738 = 10 453,92 грн.);

травень 2023 року: 10 014,80 грн. (1 416,52 х 1% х 707 = 10 014,80 грн.);

січень 2024 року: 7 382,76 грн. (1 598,00 х 1% х 462 = 7 382,76 грн.);

лютий 2024 року: 6 935,32 грн. (1 598,00 х 1% х 434 = 6 935,32 грн.);

березень 2024 року: 6 439,94 грн. (1 598,00 х 1% х 403 = 6 439,94 грн.);

квітень 2024 року: 5 960,54 грн. (1 598,00 х 1% х 373 = 5 960,54 грн.);

травень 2024 року: 5 465,16 грн. (1 598,00 х 1% х 342 = 5 465,16 грн.).

Отже, загальний розмір неустойки (пені) за прострочення відповідачем сплати аліментів за період з 01 січня 2022 року по 01 червня 2022 року становить 77 710,08 грн. (16 354,24 грн. + 15 970,08 грн. + 15 544,76 грн. + 15 133,16 грн. + 14 707,84 грн. = 77 710,08 грн.), за період з 01 січня 2023 року по 01 червня 2023 року становить 54 380,20 грн. (11 714,62 грн. + 11 317,99 грн. + 10 878,87 грн. + 10 453,92 грн. + 10 014,80 грн. = 54 380,20 грн.), з 01 січня 2024 року по 01 червня 2024 року становить 32 183,72 грн. (7 382,76 грн. + 6 935,32 грн. + 6 439,94 грн. + 5 960,54 грн. + 5 465,16 грн. = 32 183,72 грн.), що разом становить 164 274,00 грн.

Разом з цим, з урахуванням норм частини першої статті 196 СК України про те, що одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені), однак у розмірі не більше 100 відсотків заборгованості, суд приходить до висновку, що позивач має право на стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення відповідачем сплати аліментів у розмірі, який дорівнює заборгованості відповідача за аліментами, а саме у розмірі 132 620,61 грн.

Передбачених частиною 2 статті 196 СК України підстав для зменшення розміру неустойки судом під час розгляду справи не встановлено.

При цьому, оскільки позивач просив стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у загальному розмірі 129 922,09 грн., враховуючи, що відповідно до положень статті 13 ЦПК України суд розглядає справу виключно в межах заявлених позивачем позовних вимог, суд приходить до переконливого висновку, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 необхідно стягнути неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 129 922,09 грн., тобто в межах заявлених позовних вимог, а тому позовні вимоги ОСОБА_3 в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 2 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_3 правничу допомогу у вказаній справі надавав адвокат Ковальчук Д.Ю., що підтверджується Договором про надання правничої допомоги від 11 листопада 2024 року, укладеним між ОСОБА_3 та адвокатом Ковальчук Д.Ю. (а.с. 13-15) та ордером серії АЕ № 1334455 від 14 листопада 2024 року (а.с. 16).

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно роз`яснень, наведених у п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року №10 визначено, що підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді регламентовано ЦПК України. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

У договорі про надання правничої допомоги від 11 листопада 2024 року ОСОБА_3 та адвокатом Ковальчук Д.Ю. було обумовлено, що вартість правничої допомоги адвоката, що визначена пунктом 1.1 даного договору, становить 20 000,00 грн., виходячи із вартості 1 години 1 000,00 грн. Оплата наданої правничої допомоги адвокату здійснюється клієнтом протягом 30 банківських днів з дати підписання акту наданої правничої допомоги за цим договором.

Позивач дійсно отримала правову допомогу від адвоката Ковальчук Д.Ю., а тому не викликає сумнівів, що позивачем понесені витрати на правничу допомогу у справі.

Разом з цим, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З урахуванням складності даної справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що зазначена позивачем вартість виконаної адвокатом роботи у розмірі 20 000,00 грн. є завищеною та належним чином не обґрунтованою, що суперечить принципу пропорційності розподілу судових витрат.

Суд вирішуючи питання про розмір витрат на правову допомогу виходить з того, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Отже, відшкодовуються лише ті витрати, які мають розумний розмір.

При цьому, суд також враховує що справа про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів є справою незначної складності.

Враховуючи викладене, з урахуванням складності справи, виконаної адвокатом роботи, керуючись принципами співмірності та розумності судових витрат, критерієм реальності адвокатських витрат, а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, заявленої у справі ціни позову та значення справи для сторін, суд вважає за необхідне зменшити їх розмір та стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 2 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, а отже вимоги позивача в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Оцінюючи у сукупності усі інші аргументи сторін, наведені ними в обґрунтування своїх вимог або заперечень, суд до уваги їх не бере, оскільки вони не відносяться до предмета спору та є явно необґрунтованими.

Підсумовуючи наведене, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню.

Враховуючи, що позовні вимоги в частині стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задоволені на суму 129 922,09 грн., а позивача при подачі позову було звільнено від сплати судового збору за цими позовними вимогами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1 299,22 грн.

На підставі ст. 7, 8, 196 СК України, ст.ст. 15, 549 ЦК України, Закону України «Про виконавче провадження» та керуючись ст.ст. 2, 4, 13, 76-82, 133, 137, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273, 280-282 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Перший Правобережний відділ державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ), неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за періоди з 01 січня 2022 року по 01 червня 2022 року, з 01 січня 2023 року по 01 червня 2023 року та з 01 січня 2024 року по 01 червня 2024 року у загальному розмірі 129 922,09 грн. (сто двадцять дев`ять тисяч дев`ятсот двадцять дві гривні, 09 копійок)

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ), витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000,00 грн. (дві тисячі гривень, 00 копійок).

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), судовий збір у розмірі 1 299,22 грн. (одна тисяча двісті дев`яносто дев`ять гривень, 22 копійки) на користь держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Д.Л. Черкез