Справа № 727/5460/14-ц
Провадження № 6/727/64/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2025 року Шевченківський районний суд м. Чернівці у складі: головуючого-судді: Одовічен Я.В., за участю секретаря: Гелка А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє Чепишко Д.В., про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, виданого у цивільній справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на майно, -

ВСТАНОВИВ:

Представник боржник звернувся до суду з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Заявник посилався на те, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19.08.2014 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» було задоволено частково .

У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №CVA0AK00040213 від 05.10.2004 року у сумі 3176,89 доларів США, що за курсом НБУ складає 37233 грн. 15 коп., звернуто стягнення на предмет застави: автомобіль марки ЗАЗ-DAEWOO, модель Е13110, 2004 року випуску д.н. НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «Приватбанк» будь-яким способом з іншою особою-покупцем з наданням всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу та зняття автомобіля з обліку.

На підставі вказаного судового рішення було видано виконавчий лист №727/5460/14 від 26.09.2014 року, який перебував на виконанні Чернівецького міського відділу ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області.

Постановою державного виконавця від 23.06.2017 року у виконавчому провадженні №52338771 виконавчий лист повернуто стягувачеві на підставі п.7 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

Повторно із заявою про відкриття виконавчого провадження стягувач не звертався, проте арешт на вказаний транспортний засіб знятий не був.

Надалі боржник та стягувач у позасудовому порядку врегулювали питання погашення заборгованості за договором №CVA0AK00040213 від 05.10.2004 року, у зв`язку з чим у січні 2025 року представник боржника звернувся до Першого відділу ДВС у м.Чернівці із заявою про зняття арешту із транспортного засобу.

Проте, листом №31899 від 10.03.2025 року державний виконавець повідомив, що підстави для знаття арешту відсутні, оскільки автомобіль перебував у заставі, пояснив, що підставою зняття арешту може бути рішення суду.

За таких обставин, враховуючи те, що відносини між сторонами врегульовані у позасудовий спосіб, на даний час стягувач не має претензій до боржника, а тому вважає, що виконавчий лист №727/5460/2014 від 26.09.2014 року слід визнати таким, що не підлягає виконанню.

Просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист 727/5460/14, виданий 26.09.2014 року Шевченківським районним судом м.Чернівці про звернення стягнення у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №CVA0AK00040213 від 05.10.2004 року у сумі 3176,89 доларів США, на предмет застави: автомобіль марки ЗАЗ-DAEWOO, модель Е13110, 2004 року випуску д.н. НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 .

Також просив зобов`язати Перший відділ ДВС у м.Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешт з автомобіля марки ЗАЗ-DAEWOO, модель Е13110, 2004 року випуску д.н. НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 .

Представник заявника у судове засідання не з`явився, у поданому до суду клопотанні просив заяву розглянути у його відсутності та задовольнити.

Представники стягувача та Першого відділу ДВС у м.Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи.

Дослідивши матеріали поданої заяви, суд приходить до наступного.

Так, відповідно до ст.432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання.

Таким чином, аналізуючи положення вказаної статті, суд зауважує, що право на звернення до суду з заявою про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню наділені виключно стягувач або боржник по виконавчому провадженню.

Як було встанволено судом рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19.08.2014 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» було задоволено частково.

У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №CVA0AK00040213 від 05.10.2004 року у сумі 3176,89 доларів США, що за курсом НБУ складає 37233 грн. 15 коп., звернуто стягнення на предмет застави: автомобіль марки ЗАЗ-DAEWOO, модель Е13110, 2004 року випуску д.н. НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «Приватбанк» будь-яким способом з іншою особою-покупцем з наданням всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу та зняття автомобіля з обліку.

На підставі вказаного судового рішення було видано виконавчий лист №727/5460/14 від 26.09.2014 року, який перебував на виконанні Чернівецького міського відділу ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області.

23.09.2016 року старшим державним виконавцем Чернівецького міського відділу ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №727/5460/14-ц від 26.09.2014 року (а.с. 14)

Постановою державного виконавця від 23.06.2017 року у виконавчому провадженні №52338771 виконавчий лист № 727/5460/14-ц повернуто стягувачеві на підставі п.7 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.15-16).

Належних та допустимих доказів на підтвердження факту накладення арешту в межах виконавчого провадження на автомобіль марки ЗАЗ-DAEWOO, модель Е13110, 2004 року випуску д.н. НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , рішення, на підставі якого його було накладено, матеріали справи не містять.

Натомість, заявником було надано суду відповідь старшого державного виконавця Ткач Володимира, якою роз`яснено порядок зняття арешту з майна. При цьому, у вказаній відповіді також не наведено відомості про рішення державного виконавця, яким було накладено арешт на автомобіль марки ЗАЗ-DAEWOO, модель Е13110, 2004 року випуску д.н. НОМЕР_1 (а.с.19).

Довідкою від 29 квітня 2025 року про відсутність претензій по зобов`язаннях ОСОБА_1 АТ КБ «Приватбанк» повідомив про відсутність заборгованості перед АТ КБ «Приватбанк» станом на 29.04.2025 року.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження (частина друга статті 19 ЦПК України).

Захист прав у порядку цивільного судочинства здійснюється у позовному провадженні, а також у інших, спеціальних (окремих) провадженнях, зокрема у спосіб вирішенням процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб) (розділ VI ЦПК України).

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку врегульовано Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання. Про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом. Ухвала суду за результатами розгляду заяви може бути оскаржена у порядку, встановленому цим Кодексом (стаття 432 ЦПК України).

Визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, є підставою закінчення виконавчого провадження (пункт 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до інформації про виконавче провадження №52338771, наявної в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень, виконавчий документ 23.06.2017 року було повернуто стягувачеві на підставі п.7 ч.1 ст.37 Закону у зв`язку з тим, що транспортний засіб марки ЗАЗ-DAEWOO, модель Е13110, 2004 року випуску д.н. НОМЕР_1 перебуває в розшуку, заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними протягом року (а.с.13).

Статтею 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені обставини, за яких виконавче провадження підлягає закінченню.

Ці обставини, в залежності від достатніх для цього підстав, можна умовно поділити на дві групи: в одних випадках виконавець приймає таке рішення самостійно (пункти 1, 3, 4, 6, 7 частини 1 статті 39 цього Закону), в інших лише на підставі судового рішення (пункти 2, 5, 10 цієї норми).

Закінчення виконавчого провадження здійснюється постановою виконавця, а підстави закінчення встановлюються в залежності від об`єктивних обставин та не мають альтернативного характеру.

Однією із підстав закінчення виконавчого провадження є фактичне виконання у повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (пункт 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження»).

Іншою підставою закінчення виконавчого провадження є визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню (пункт 5 частини 1 статті 39 вказаного Закону).

Частиною 2 статті 432 ЦПК України передбачено, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Отже, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, проте є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

У судовій практиці наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); помилкова видача виконавчого листа за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; видача виконавчого листа на підставі рішення, яке в подальшому було скасоване; помилкової видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Сукупний аналіз змісту статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» та статті 432 ЦПК України свідчить про те, що добровільне виконання боржником зобов`язань за судовим рішенням поза межами процедури примусового виконання рішення органами виконавчої служби є підставою для застосування механізму, передбаченого статтею 432 ЦПК України, а фактичне виконання рішення на стадії примусового виконання позбавляє таке виконання ознак добровільності та є підставою для закінчення провадження згідно зі статтею 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Суд звертає увагу на те, що на момент відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа, виданого у цій справі, зобов`язання не було виконане, зобов`язання договором не були припинені, а виконання своїх зобов`язань у добровільному порядку, після ухвалення рішення, сплата боржником коштів на виконання рішення суду після пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання не може вважатися добровільним виконанням грошового зобов`язання, що, у свою чергу, виключає можливість застосування правил статті 432 ЦПК України.

Окрім того, у даній справі на момент звернення до суду з заявою про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, виконавчий лист №727/5460/14, виданий 26.09.2014 року, на виконанні у відділі ДВС не перебуває, оскільки після повернення його у червні 2017 року стягувачеві, АТ КБ «Приватбанк» до відділу ДВС повторно з заявою про його примусове виконання не звертався.

Оскільки АТ КБ «Приватбанк» на даний час не є стягувачем у виконавчому провадженні та обставини відсутності претензій у зобов`язаннях виникли через 10 років після видачі судом виконавчого листа, і за цей час державним виконавцем здійснювались численні виконавчі дії, спрямовані на примусове виконання рішення суду, що набрало законної сили, суд вважає, що довідка про відсутність претензій АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 не свідчить про наявність підстав для визнання у судовому порядку виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Щодо вимог заяви про зобов`язання Першого відділу ДВС у м.Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешт з автомобіля марки ЗАЗ-DAEWOO, модель Е13110, 2004 року випуску д.н. НОМЕР_1 , суд наголошує, що матеріали поданої заяви не містять будь-яких доказів накладення такого арешту, окрім того, заявник до суду з вимогами в порядку ст.ст.447, 451 ЦПК України про визнання дій чи бездіяльності державного виконавця неправомірними не звертався.

За вказаних обставин, у задоволенні поданої представником боржника заяви слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.432, 447, 451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», -

УХВАЛИВ :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє Чепишко Д.В., про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, виданого у цивільній справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на майно відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Одовічен Я.В.