Справа № 127/8410/25
Провадження № 22-ц/801/1145/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Федчишен С. А.
Доповідач:Шемета Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2025 рокуСправа № 127/8410/25м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шемети Т. М. (суддя-доповідач),

суддів Берегового О. Ю., Сала Т. Б.

секретар судового засідання Куленко О. В.

учасники справи:

позивач (особа, яка подала апеляційну скаргу) ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою його представником адвокатом Данілевич Тетяною Миколаївною, на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 26 березня 2025 року, постановлену у складі судді Федчишена С. А. у м. Вінниці, дата складення повного судового рішення відповідає даті постановлення ухвали, -

встановив:

У березні 2025 року ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Данілевич Т. М., звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області із позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики.

Одночасно із позовною заявою позивач подав заяву про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на рухоме та нерухоме майно відповідача ОСОБА_2 в межах суми позовних вимог: 330 002,91 грн.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26 березня 2025 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26 березня 2025 року відмовлено в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд послався на те, що всупереч приписам статті 150 ЦПК України в заяві відсутні відомості щодо наявності у відповідача конкретного рухомого чи нерухомого майна, оцінки майна, яка б підтверджувала, що його вартість не перевищує вказаної ціни позову. До того ж заява не містить обґрунтованості твердження (не підтверджено належними доказами), що існує реальна загроза в разі невжиття заходів забезпечення позову утруднення чи неможливості виконання рішення суду в подальшому. Тому це не дає суду можливості обґрунтовано припустити, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Не погодившись із такою ухвалою, 09 квітня 2025 року ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Данілевич Т. М., подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою задовольнити заяву про забезпечення позову.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що висновки суду не гуртуються на фактичних обставинах. Так, суд не зважив на те, що до заяви про забезпечення позову було додано інформацію із сайту Судової влади щодо відповідача ОСОБА_2 , якою підтверджено, що він є боржником перед юридичними особами і наразі у Вінницькому міському суді перебувають у провадженні дві справи про стягнення з нього заборгованості: № 127/40686/24 та № 127/18146/24; також було надано інформацію із єдиного реєстру виконавчих проваджень, з якого теж видно, що ОСОБА_2 є (або був) боржником. Все це у сукупності доводить, що існує ризик утруднення виконання судового рішення у справі. Також адвокатом було зібрано та надано суду інформацію, що ОСОБА_2 на праві власності належать автомобілі: DAF 75 CF, 2002 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіль HONDA CESTA, 2007 року випуску, автомобіль ЗИЛ 138А, 1986 року випуску. На підтвердження реальності спору суду було надано боргову розписку ОСОБА_2 .

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача ОСОБА_2 у встановлений судом строк не надходив.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та адвокат Данілевич Т. М. підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити; відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Також апеляційним судом прийнято та долучено до матеріалів справи інформацію з сервісного центру ГСЦ МВС, з якої вбачається, що станом на 06 травня 2025 року відповідач уже відчужив один із належних йому транспортних засобів.

Апеляційний суд ухвалив провести розгляд справи у відсутність відповідача, так як він належним чином повідомлений про день та час розгляду справи та його неявка не перешкоджає розгляду(частина 2 статті 372 ЦПК України), а відкладення призведе до порушення строків розгляду апеляційної скарги (частина 1 статті 372 ЦПК України).

Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в пій і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржувана ухвала не відповідає вказаним вимогам закону.

По справі встановлено наступне:

- 17 березня 2025 року ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Данілевич Т. М., звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області із позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики.

Як вбачається зі змісту позову, предметом спору у даній справі є повернення грошових коштів, отриманих відповідачем від позивача , на підтвердження чого позивачем надано боргову розписку ОСОБА_2 від 30 грудня 2024 року, в якій вказано, що ОСОБА_2 (паспортні дані) отримав кошти в розмірі 7 950 доларів США у ОСОБА_1 (паспортні дані), зобов`язується повернути до 05.01.2025, написано власноручно, дата, прізвище ОСОБА_2 , підпис.

- Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26 березня 2025 року відкрито провадження у справі.

- Одночасно із позовом було позивач подав заяву про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на рухоме та нерухоме майно відповідача ОСОБА_2 в межах суми позовних вимог: 330 002,91 грн.

Відповідно до частини 1 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з частиною 2 статті 149 ЦПК У країни забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Серед переліків заходів забезпечення позову, наведених у частині першій статті 150 ЦПК України, є накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб(пункт 1).

Виходячи з аналізу вищезазначених норм, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими заявник пов`язує застосування того чи іншого виду забезпечення позову.

Так, при зверненні до суду із заявою про забезпечення позову позивач повинен, по - перше, обґрунтувати причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов та необхідність у цьому, по - друге, довести, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Підставність заяви про забезпечення позову повинна бути доведена заявником, з врахуванням вимог статті 12 ЦПК У країни.

Разом з цим, цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходи не повинно мати наслідком заподіяння шкоди ззаінтересованим особам.

Інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Обґрунтовуючи необхідність забезпечення позову саме у спосіб, заявлений позивачем, представник позивача надала інформацію із сайту Судової влади щодо відповідача ОСОБА_2 , якою підтверджено, що він є боржником перед юридичними особами і у Вінницькому міському суді перебувають у провадженні дві справи про стягнення з нього заборгованості: № 127/40686/24 та № 127/18146/24; також було надано інформацію із єдиного реєстру виконавчих проваджень, з якого теж видно, що ОСОБА_2 є (або був) боржником. На підтвердження наявності майна у відповідача було надано докази належності на праві власності ОСОБА_2 автомобілів DAF 75 CF, 2002 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , HONDA CESTA, 2007 року випуску та автомобіля ЗИЛ 138А, 1986 року випуску.

В ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції суд прийняв та долучив надану адвокатом ОСОБА_3 інформацію з сервісного центру ГСЦ МВС, з якої вбачається, що станом на 06 травня 2025 року відповідач уже відчужив один із належних йому транспортних засобів: DAF 75 CF, 2002 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 .

Відтак апеляційний суд виснує, що все це у сукупності поза розумним сумнівом доводить, що існує ризик утруднення виконання судового рішення у справі.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції проігнорував ці докази, які були додані до заяви про забезпечення позову та не дав їм жодної оцінки, не вказав навіть про їх наявність та безпідставно зазначив, що ці відомості відсутні та не надані представником позивача.

Відтак апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для забезпечення позову. Доводи апеляційної скарги є підставними, а тому з урахуванням предмету спору (грошові кошти за договором позики), способу захисту, обраного позивачем (стягнення отриманого у позику), - такий захід забезпечення позову як накладення арешту на майно відповідача в межах ціни позову є необхідним задля забезпечення можливості виконання судового рішення, яке буде ухвалено за результатами розгляду справи.

Застосований захід забезпечення позову не порушує прав та охоронюваних законом інтересів відповідача ОСОБА_2 , оскільки майно, на яке накладається арешт, залишається в володінні та користуванні його власника, натомість такий захід убезпечить перехід майна до інших осіб з метою уникнути виконання судового рішення.

При цьому апеляційний суд зауважує, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер, а забезпечення позову в обраний позивачем спосіб не вплине на права і обов`язки осіб, які не є учасниками даної справи.

Відповідно до пункту 2 частини1 статті 374ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення та ухвалити нове.

Підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина 1 статті 376 ЦПК України).

Зважаючи на надану оцінку доводам учасників справи та висновкам суду першої інстанції, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 , поданої його представником адвокатом Данілевич Т. М., обґрунтованими, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції є немотивованою, такою, що постановлена без повного з`ясування обставин справи, що призвело до невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи та невірного застосування норм процесуального права, які регулюють питання забезпечення позову.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції постановив оскаржувану ухвалу без додержанням вимог закону, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду, а тому ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 26 березня 2025 року слід скасувати та постановити нове судове рішення: про задоволення заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а п о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником адвокатом Данілевич Тетяною Миколаївною, задовольнити.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 26 березня 2025 року скасувати та постановити нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на рухоме та нерухоме майно, яке належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах суми позовних вимог 330 002 (триста тридцять тисяч дві) гривні 91 копійка.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 08 травня 2025 року.

Головуюча Т. М. Шемета

Судді О. Ю. Береговий

Т. Б. Сало