П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2025 року м. Миколаїв

справа №482/2526/23

провадження №22-ц/812/644/25

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Локтіонової О. В.,

суддів Крамаренко Т. В., Самчишиної Н. В.,

із секретарем судового засідання Богуславською О. М.,

без участі учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана через її представника ОСОБА_2 , на рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 01 липня 2024 року, ухвалене о 14 год 10 хв під головуванням судді Сергієнка С. А. у приміщенні суду у м. Нова Одеса Миколаївської області, за позовом ОСОБА_3 до Новоодеської міської ради Миколаївської області про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2023 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним вище позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .

Позивач зазначала, що 14 лютого 2022 року вона придбала у ОСОБА_5 за 100 000 грн житловий будинок по АДРЕСА_1 , а також земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,55 га з кадастровим номером :04:002:0110. Цей факт підтверджено розпискою ОСОБА_5 .

Після цього ОСОБА_5 передав їй ключі від будинку та правовстановлюючі документи на будинок та земельну ділянку.

ОСОБА_3 вказувала, що після укладення договору вона почала проживати у цьому будинку, робила у ньому ремонт та сплачувала комунальні послуги.

При купівлі-продажу будинку та земельної ділянки вони домовилися оформити договір нотаріально, однак, не змогли цього зробити, бо ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер.

Спадкоємцями після його смерті є його дружина ОСОБА_1 та син ОСОБА_4 , які спадщину не прийняли і свідоцтва про право на спадщину не отримували.

Позивач зауважувала, що вона неодноразово зверталася до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 із пропозицією нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу будинку та земельної ділянки, однак, вони від цього відмовилися, посилаючись на те, що їм спочатку необхідно оформити свої спадкові права, що вимагає витрачання часу та коштів.

Посилаючись на зазначені обставини, а також те, що договір між сторонами фактичного було укладено та виконано його умови щодо передачі коштів та нерухомого майна, ОСОБА_3 просила визнати дійсним договір купівлі-продажу, укладений між нею та ОСОБА_5 14 лютого 2022 року, за яким ОСОБА_3 придбала житловий будинок по АДРЕСА_1 , а також земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,55 га з кадастровим номером :04:002:0110. Також позивач просила визнати за нею право власності на зазначене вище нерухоме майно.

Під час розгляду справи ОСОБА_3 через свого представника подала клопотання про заміну відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на Новоодеську міську раду Миколаївської області, оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , на її думку, не реалізували свої спадкові права після смерті ОСОБА_5 .

У подальшому ОСОБА_3 зменшила позовні вимоги та просила визнати дійсним договір купівлі-продажу, укладений між нею та ОСОБА_5 14 лютого 2022 року, за яким ОСОБА_3 придбала житловий будинок по АДРЕСА_1 , а також визнати за нею право власності на зазначений житловий будинок.

Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції

Ухвалою Новоодеського районного суду Миколаївської області від 22 листопада 2023 року відкрито провадження за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно.

Ухвалою Новоодеського районного суду Миколаївської області від 07 лютого 2024 року замінено первісних відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на Новоодеську міську раду Миколаївської області.

Ухвалою Новоодеського районного суду Миколаївської області від 07 травня 2024 року прийнято до розгляду заяву ОСОБА_3 про зменшення позовних вимог.

Рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 01 липня 2024 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано дійсним договір купівлі-продажу від 14 лютого 2022 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , за умовами якого ОСОБА_3 придбала у ОСОБА_5 житловий будинок з усіма господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

За ОСОБА_3 визнано право власності на цей житловий будинок.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив із того, що наявні у матеріалах справи докази доводять факт укладання між сторонами договору купівлі-продажу будинку, оскільки сторонами договору було досягнуто згоди про всі істотні умови договору та відбулося повне виконання договору.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 через представника подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволення позову.

Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, ОСОБА_1 вказувала, що, по-перше, суд першої інстанції здійснив розгляд справи з неналежним відповідачем. Вона прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5 , оскільки проживала разом з ним. 28 травня 2024 року нею було отримано свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки.

По-друге, суд позбавив її права власності на спадкове майно, яке належало їй та спадкодавцю на праві спільної сумісної власності.

По-третє, ОСОБА_1 стверджувала, що ОСОБА_5 розписку про отримання грошей не підписував та питання щодо продажу майна з нею не узгоджував.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Згідно з свідоцтвом про укладення шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_1 уклали шлюб 22 лютого 1983 року.

Рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 25 січня 2006 року (справа №2-102/2006) визнано дійсним договір купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 і ОСОБА_7 . За ОСОБА_5 визнано право приватної власності на цей житловий будинок.

У вказаному рішенні зазначено, що ОСОБА_5 будинок було придбано у вересні 2005 року.

17 лютого 2006 року за ОСОБА_5 зареєстроване право власності на зазначений вище житловий будинок.

14 лютого 2022 року складено розписку у друкованому вигляді, відповідно до змісту якої ОСОБА_5 продав ОСОБА_3 належний йому житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 4,55 га з кадастровим номером :04:002:0110, за що отримав від ОСОБА_3 100 000 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, про що свідчить свідоцтво про смерть.

За життя ОСОБА_5 його зареєстрованим місцем проживання був будинок АДРЕСА_1 . Разом з ним у будинку були зареєстровані ОСОБА_1 (дружина), ОСОБА_3 (невістка), ОСОБА_8 (онук), ОСОБА_9 (онука).

25 квітня 2024 року ОСОБА_1 подала до приватного нотаріуса Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області Філіпенка Д. В. заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 .

28 травня 2024 року ОСОБА_1 отримала свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 , яка складається з земельних ділянок площею 4,5542 з кадастровим номером :04:002:0110 та площею 4,5151 з кадастровим номером :04:002:0109.

Позиція апеляційного суду та нормативно-правове обґрунтування

Відповідно до вимог статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Статтею 657 ЦК України встановлено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Відповідно до ч.3 ст.640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Згідно з вимогами ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Положення ч. 1 ст. 42 ЦПК України передбачають, що у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача (частина перша, друга та третя статті 51 ЦПК України).

Вирішуючи спір, суд залежно від характеру правовідносин зобов`язаний визначити суб`єктний склад спору і норми матеріального права, які підлягають застосуванню, та, встановивши факт пред`явлення позову до неналежного відповідача, відсутність клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем, незалучення до участі у справі співвідповідача, суд відмовляє в задоволенні позову саме із зазначених підстав (схожий за змістом висновок викладено в пункті 57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2022 у справі № 125/2157/19).

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_3 , суд першої інстанції виходив із того, що наявні у матеріалах справи докази доводять факт укладання між сторонами договору купівлі-продажу будинку, оскільки сторонами договору було досягнуто згоди про всі істотні умови договору та відбулося повне виконання договору.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 , позивач у справі, розпоряджаючись своїми процесуальними правами на власний розсуд, зазначила належним відповідачем у справі Новоодеську міську раду Миколаївської області, виключивши при цьому ОСОБА_4 та ОСОБА_1 із складу відповідачів.

Проте, з досліджених доказів вбачається, що належним відповідачем у справі є спадкоємець ОСОБА_5 ОСОБА_1 , яка є його дружиною і прийняла спадщину після його смерті, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

ОСОБА_3 позовних вимог до належного відповідача не пред`явила, що свідчить про наявність підстав для відмови у задоволенні позову.

Суд першої інстанції на вказане уваги не звернув, у зв`язку з чим припустився помилки при ухваленні судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункти 1 і 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Відповідно до вимог статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на вищевказане, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції скасуванню, з ухваленням у справі нового судового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 , оскільки його пред`явлено до неналежного відповідача.

Щодо судових витрат

Згідно із підпунктами «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, крім іншого, з нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Стаття 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до вимог частин 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , скасував рішення суду першої інстанції, то позивач повинна відшкодувати апелянту судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 1211 грн.

Керуючись ст.374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана через її представника ОСОБА_2 , задовольнити.

Рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 01 липня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Новоодеської міської ради Миколаївської області про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 1211 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий О. В. Локтіонова

Судді Т. В. Крамаренко

Н. В. Самчишина

Повне судове рішення складено 08 травня 2025 року.