ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2025 року м.Суми

Справа №585/2439/24

Номер провадження 22-ц/816/440/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Рунова В. Ю.

сторони:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Менька Дмитра Дмитровича

на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 21 червня 2024 року в складі судді Євтюшенкової В.І., ухвалене в м. Ромни,

В С Т А Н О В И В:

29 травня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (далі ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 01 грудня 2022 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 101166889, згідно з умовами якого відповідач отримала 15000 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором.

Відповідно до графіку сплати кредитних коштів (додаток № 1 до кредитного договору № 101166889 від 01 грудня 2022 року) платіж повернення кредиту та сплати комісії і процентів мав бути внесений відповідачем 16 грудня 2022 року.

ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит на потрібну їй суму.

Відповідач зі свого боку не виконала умов кредитного договору.

Укладаючи кредитний договір, відповідач та ТОВ «Мілоан» вчинили дії, визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідач підписала кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Після чого, укладений кредитний договір було розміщено в особистому кабінеті відповідача, якому в свою чергу були перераховані кошти, відповідно до умов п. 2.1. кредитного договору шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної картки позичальника, що підтверджується платіжним дорученням № 55169267 від 01 грудня 2022 року.

ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» відповідно до чинного законодавства України укладений договір відступлення прав вимоги № 96-МЛ/Т від 28 квітня 2023 року. Відповідно до умов даного договору відбулося відступлення права вимоги і за кредитним договором № 101166889 від 01 грудня 2022 року, що укладений між ТОВ «Міолан» та відповідачем.

Сума заборгованості відповідача становить 55440 грн 75 коп., з якої прострочена заборгованість 13350 грн, прострочена заборгованість за сумою відсотків 40590 грн 75 коп., прострочена заборгованість за комісією 1500 грн.

Посилаючись на вищевикладене, позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № 101166889 від 01 грудня 2022 року в сумі: 55440 грн 75 коп. та суму сплаченого судового збору в розмірі 2 422 грн 40 коп.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 21 червня 2024 року позовні вимоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» задоволені у повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 101166889 від 01 грудня 2022 року в сумі: 55440 грн 75 коп. та суму сплаченого судового збору в розмірі 2 422 грн 40 коп.

Вказане рішення суду в частині простроченої заборгованості за сумою відсотків представник ОСОБА_1 адвокат Менько Д.Д. оскаржив в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Менько Д.Д., посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду в частині стягнення заборгованості за відсотками та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги частково та стягнути з відповідача на користь позивача 3375,00 грн прострочених відсотків за кредитним договором.

В доводах апеляційної скарги зазначається, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів щодо того, що відповідач погоджувала інший строк кредитування за кредитним договором № 101166889 від 01 грудня 2022 року ніж до 16 грудня 2022 року та що ТОВ «Мілоан» надавало відповідачу пропозицію укласти електронний договір споживчого кредиту на строк 105 днів і вона таку пропозицію погодила.

Вказує, що оскільки строк кредитування за вказаним кредитним договором закінчено 16 грудня 2022 року, тому у кредитодавця було відсутнє право нараховувати відсотки за користування кредитом після цієї дати, тому вимоги позивача про стягнення відсотків, нарахованих після 16 грудня 2022 року, є безпідставними.

Підсумовуючи вищевикладене, приходить до висновку, що позивач має право на стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом, проте нарахованих виключно за період користування грошовими коштами, який був погоджений сторонами в анкеті-заяві на кредит № 101166889 від 01 грудня 2022 року, згідно якої договір укладено на 15 днів з 01 грудня 2022 року по 16 грудня 2022 року з відсотковою ставкою в розмірі 1,5 % за кожен день користування кредитом. Тобто, за вказаний період розмір відсотків становить 3375 грн (15000 х 1,5 % х 15 днів).

Рішення суду в частині задоволених позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за сумою кредиту в розмірі 13350 грн та заборгованості за комісією в сумі 1500 грн не оскаржується, тому в апеляційному порядку не переглядається.

Від позивача відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на 1 січня 2025 року: 3028 * 30 = 90840 грн), розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 01 грудня 2022 року між фізичною особою позичальником: ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» укладений кредитний договір № 101166889 .

Пункт 7.1. кредитного договору № 101166889 від 01 грудня 2022 року визначає, що цей договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок позичальника і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (а.с. 8-13).

Підтвердженням добровільного укладення відповідачем даного договору підтверджує анкета-заява на кредит № 101166889 позичальника від 01 грудня 2022 року, що заповнена відповідачем (а.с. 17).

Відповідно до графіку сплати кредитних коштів (додаток №1 до кредитного договору № 101166889 від 01 грудня 2022 р.) платіж повернення кредиту та сплати комісії і процентів мав бути внесений позичальником 16 грудня 2022 року (а.с. 13 на звороті).

ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит на потрібну їй суму, що підтверджується платіжним дорученням 55169267 від 01 грудня 2022 року (а.с. 16).

Відповідач зі свого боку не виконав умов кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість, яка, згідно розрахунку (виписки з особового рахунку) становить 55440,75 грн., з яких 13350 грн тіло кредиту, 40590 грн 75 коп. - прострочені відсотки, 1500 грн - заборгованість за комісіями (а.с. 20).

Відповідно до умов кредитного договору, яким передбачена можливість відступати право грошової вимоги між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладений Договір відступлення прав вимоги №96- МЛ/Т від 28 квітня 2023 (а.с. 21-25)

Відповідно до умов даного договору відбулося відступлення права вимоги і за кредитним договором № 101166889 від 01 грудня 2022 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та відповідачем, що вбачається з Витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 96-МЛ/Т від 28 квітня 2023 року (а.с. 27).

07 березня 2024 року відповідачу позивачем направлено вимогу щодо добровільного виконання зобов`язань (а.с. 28).

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що порушені права позивача підлягають захисту в судовому порядку шляхом задоволення даного позову та стягнення з відповідача в судовому порядку суми заборгованості, яка виникла у зв`язку з невиконанням нею умов кредитного договору № 101166889 від 01 грудня 2022 року.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону, а помилкові доводи апеляційної скарги цих правильних висновків суду не спростовують.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина 1статті 634 ЦК України).

Частиною 1статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У силу статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

На підставі частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України).

У наданих позивачем документах міститься відмітка про те, що підпис позичальника накладений в електронному вигляді шляхом одноразового ідентифікатора.

Відповідно до пункту 5 частини 1статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

У статті 11 цього Закону передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 вказаного Закону).

Згідно з частинами 1 і 2 статті 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

За змістом частини 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Пунктом 1.4. договору про споживчий кредит визначено, що терміном повернення кредиту, сплати комісії за надання кредиту, процентів за користування кредитом є 16 грудня 2022 року.

Водночас, сторони погодили у договорі нарахування процентів за користування кредитом, як в межах терміну дії кредитного договору, так і у разі, якщо позичальник продовжує користуватися кредитом (п. 2.2.3.), а також можливість пролонгації кредиту (п. 2.3.).

Відповідаючи на довід апеляційної скарги щодо незаконності судового рішення в частині стягнення відсотків, нарахованих поза межами строку кредитування, колегія суддів вважає таке твердження помилковим, сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як вже було встановлено судом, вищезазначений кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; боржник на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо його умов та в подальшому договір виконувала.

Кредитний договір містить повну інформацію щодо умов кредитування, а саме щодо суми та періоду надання кредиту (пункт 1.2., 1.3.) і розміру процентної ставки (пункт 1.5.2.), порядку надання і погашення кредиту, відповідальності за порушення умов договору.

Враховуючи зміст кредитного договору слід дійти висновку, що ОСОБА_1 з моменту підписання цього договору була обізнана щодо оплатності наданого кредиту, а також щодо свого обов`язку вносити плату за користування кредитом, розміру процентів, порядку їх сплати та відповідальності за прострочення погашення кредиту, та мала можливість розуміти наслідки невиконання нею взятих на себе зобов`язань протягом погодженого сторонами строку користування у вигляді сплати процентів за стандартною ставкою, що визначена п. 1.5.3. договору (3 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом та з урахуванням особливостей нарахування процентів, визначених п. 2.2.3. цього договору).

Статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину, яка означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

У разі не спростування презумпції правомірності договору, зокрема в частині умов щодо нарахування відсотків, всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Таким чином, вказані нарахування процентів за користування кредитом відповідають умовам укладеного між сторонами договору та зазначеним нормам права.

При розгляді справи в суді першої інстанції відповідач ОСОБА_1 не заявляла зустрічних вимог про визнання недійсним кредитного договору в частині визначення розміру відсотків за користування кредитними коштами у зв`язку з його невідповідністю вимогам Закону України «Про захист прав споживачів».

Оскільки суд розглядає справи в межах заявлених вимог, вирішення питання щодо визнання положень кредитного договору несправедливими та зміну або визнання їх недійсними в межах даної справи є неможливим.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів погоджує стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ ФК «Кредит-Капітал» заборгованості за відсотками в розмірі 40590 грн 75 коп.

Не визнаючи позов в наведеній частині, відповідач не надає доказів щодо неправильності розрахунку заборгованості за відсотками, наданого позивачем та не надає належних, достатніх та допустимих доказів факту виконання умов договору.

У виписці з особового рахунку за даним кредитним договором позивачем зазначено, що прострочена заборгованість за відсотками становить 40590 грн 75 коп. Вказана заборгованість відповідачем не спростована, доказів того, що нею проводилася оплата за користування кредитними коштами, суду не надано.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободзобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня2006року).

Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, рішення суду ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права та підстав для його скасування немає.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними, зокрема, є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в сили вимог закону.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, 374, 375, 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Менька Дмитра Дмитровича залишити без задоволення.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 21 червня 2024 року в оскарженій частині у даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: О. І. Собина

В. Ю. Рунов