Справа № 489/3298/24
Номер провадження 2/489/138/25
РІШЕННЯ

Іменем України

02 травня 2025 року місто Миколаїв

Інгульський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

за участі секретаря судового засідання Ковальової С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Інгульського районного суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до ОСОБА_2 (далі-відповідач 1), Головного управління Дергеокадастру у Львівській області (далі-відповідач 2), Головного управління Дергеокадастру у Полтавській області (далі-відповідач 3), третя особа - Миколаївська міська рада, про скасування державної реєстрації земельних ділянок шляхом виключення з кадастру, виділення частки будинку в натурі, встановлення порядку користування земельною ділянкою

встановив

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою про скасування державної реєстрації земельних ділянок шляхом виключення з кадастру, виділення частки будинку в натурі, встановлення порядку користування земельною ділянкою, обґрунтовуючи вимоги тим, що 30.06.1963р. виконком Ленінської райради на підставі рішення ММР № 530/40 від 11.06.1963р. вирішив виділили ОСОБА_3 земельну ділянку площею 590 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 на праві безстрокового користування для будівництва та обслуговування будинку. Відповідно до Акта прийомки в експлуатацію індивідуального домоволодіння, затвердженого рішенням Ленінської районної ради трудящих м. Миколаєва № 49 від 13.02.1976р. прийнято в експлуатацію домоволодіння ОСОБА_3 яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Після смерті ОСОБА_3 , домоволодіння АДРЕСА_1 на праві спільній частковій власності належали ОСОБА_4 ? частки ОСОБА_5 1/6 частки (який прийняв спадщину, але не оформив її) ОСОБА_2 1/6 частки ОСОБА_1 1/6 частки. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 . Спадкоємцем майна померлого була його мати ОСОБА_4 , яка фактично прийняла спадщину, але свідоцтво не отримала. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_4 . Після її смерті залишилась спадщина 2/3 частки на житловий будинок АДРЕСА_1 . 20.09.2023р. рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва визнано за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом на ? частки спадкового майна після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке складається з 2/3 частки в праві спільної часткової власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: будинок АДРЕСА_1 . 14.09.2023р. рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на ? частки спадкового майна після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке складається з 2/3 частки в праві спільної часткової власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: будинок АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 без дозвільних документів, без отримання земельної ділянки, самовільно побудував житловий будинок на земельній ділянці будинку АДРЕСА_1 , який в установленому законом порядку не був прийнятий в експлуатацію. Пунктом 24 рішення виконкому ММР№ 46 від 22.01.2016р. встановлено - житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 (Літ. С-2 заг. площ. 123,8 м2, літ. З, Н, Т огорожі та споруди), який належить ОСОБА_2 , надати нову адресу: АДРЕСА_3 , неперераховане майно залишити за адресою: АДРЕСА_2 . 12.04.2016р. державний реєстратор прав на нерухоме майно провів державну реєстрацію права власності на 1/1 частки на житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_3 за ОСОБА_2 . На теперішній час, фактично з 26.01.2014р., власниками будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 1/2 частки кожний. ОСОБА_1 вважає, що порушено її право на користування земельною ділянкою площею 590 кв.м., яка виділялась під будівництво та обслуговування будинку АДРЕСА_1 і яка в 2021р., без її відома як співвласника житлового будинку, без дозволу ММР, самовільно розділена ОСОБА_2 на дві земельні ділянки, яким присвоєно різні кадастрові номери та різні адреси.

З цих підстав представник позивача просив суд скасувати державну реєстрацію земельної ділянки за кадастровим номером :06:027:0016, площею 0.0265 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_2 , шляхом виключення з Державного земельного кадастру відомостей про реєстрацію вказаної земельної ділянки та закрити щодо неї Поземельну книгу; скасувати державну реєстрацію земельної ділянки за кадастровим номером :06:027:0017, площею 0.0327 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_3 , шляхом виключення з Державного земельного кадастру відомостей про реєстрацію вказаної земельної ділянки та закрити щодо неї Поземельну книгу; виділити ОСОБА_1 в натурі ? частки з житлового будинку літ. «А» загальною площею 81.1 кв. м, у тому числі житловою площею 30.2 кв.м та надвірних споруд, які знаходиться у складі домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 ; встановити порядок користування земельною ділянкою площею 590 кв.м. яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 відповідно до ідеальних часток співвласників.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити.

Відповідач 1 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, надав суду відзив, в якому вказав, що позивач є власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, тому згідно законодавства набула права власності на земельну ділянку, на якій розташоване належне йому домоволодіння. ОСОБА_1 з 13.11.1979 р. постійно була зареєстрована в АДРЕСА_1 і є співвласником 1/6 будинку за вказано. адресою. Про наявність окремої будівлі з окремою адресою їй стало відомо значно раніше, ніж зазначено в позовній заяві. Позовна заява подана з порушенням норм статей 123,124, 216, 175, 177 ЦПК України.

Представник відповідача 2 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, надав суду відзив, в якому вказав, що на підставі необхідних документів, а також із врахуванням того, що підстави для відмови у здійсненні державної реєстрації спірної земельної ділянки були відсутні, Державним кадастровим реєстратором Відділу у Радехівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, на підставі норм чинного законодавства України, проведено державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :06:027:0016. Позивач звернувся із позовними вимогами про зобов`язання вчинити дії. Проте наслідком дій щодо реєстрації земельних ділянок в Державному земельному кадастрі, які просять скасувати позивачі, є рішення Державного кадастрового реєстратора про реєстрацію земельних ділянок. При цьому, реєстрація Державним кадастровим реєстратором, земельної ділянки із кадастровим номером :06:027:0016 протиправною не визнавалась.

Представник відповідача 3 в судовому засіданні проти позову заперечував, надав суду відзив, в якому вказав, що позивач, звертаючись до суду із даним позовом, не вказує, в чому саме полягає порушення, невизнання або оспорювання його прав Головним управлінням, якими доказами це підтверджується, з яких дій це вбачається. Слід вказати, що захисту підлягає лише конкретне (а не абстрактне) право та/або законний інтерес, яке порушено, не визнано або піддано оспорюванню станом на момент звернення до суду (а не на майбутнє). Отже, позивачем не підтверджено взагалі права на звернення до суду, оскільки не обґрунтовано підстав для подачі позовної заяви. Відповідачем зазначено Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області, однак не вказано та не обґрунтовано яку норму та якого Закону було порушено Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області з урахуванням повноважень, щодо порушень з боку Головного управління його прав.

Представник третьої особи - Миколаївська міська рада в судове засідання не з`явився, просив суд розглядати справу без їх участі, надав суду пояснення, в яких вказав, що згідно змісту архівної копії від 12.02.1975 рішення виконкому Миколаївської міської ради депутатів трудящих від 11.06.1963 № 530/4 надано право індивідуального будівництва на земельній ділянці під АДРЕСА_1 площею 500 кв.м ОСОБА_3 . Зобов`язано гр. ОСОБА_3 отримати до 01.08.1963 року від головного архітектора міста всю технічну документацію на право будівництва будинку на вищевказаній земельній ділянці. Відповідно до акту прийому в експлуатацію індивідуального домоволодіння, затвердженого рішенням Ленінської районної ради трудящих м. Миколаєва від 13.02.1976, прийнято в експлуатацію домоволодіння ОСОБА_3 , яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Пунктом 24 рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 22.01.2016 № 46 вирішено житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 (Літ. С-2 заг. площ. 123,8 кв.м, літ З, Н, Т огорожі та споруди), який належить ОСОБА_2 , надати нову адресу: АДРЕСА_3 , неперераховане майно залишити а адресою: АДРЕСА_2 .

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

30.06.1963р. виконком Ленінської райради на підставі рішення Миколаївської міської ради № 530/4 від 11.06.1963р. вирішив виділили ОСОБА_3 земельну ділянку площею 590 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 на праві безстрокового користування для будівництва та обслуговування будинку.

Згідно з Актом прийому в експлуатацію індивідуального домоволодіння, виданого Виконавчим комітетом Ленінського районної ради депутатів трудящих м. Миколаєва, комісія постановила вважати прийнятим подане до здачі домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . Рішенням №49 від 13.02.1976 Ленінської районної ради депутатів трудящих виконкому затверджено вказаний акт.

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину від 10.12.1991 ОСОБА_2 (на 1/3 частину спадщини) та ОСОБА_1 ( на 1/3 частину спадщини) успадкували після смерті ОСОБА_3 домоволодіння АДРЕСА_1 .

Згідно з рішенням Ленінської районної ради народних депутатів виконкому 3118 від 16.06.1995 вирішено оформити ОСОБА_2 самочинно побудовані: 2-х поверховий житловий будинок літ С., сені літ а, сарай літ Т по АДРЕСА_1 .

Рішенням виконкому Ленінської райради народних депутатів м. Миколаєва від 16.06.1995 № 118 прийнято Акт прийому в експлуатацію індивідуального домоволодіння ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Виконкому ММР від 22.01.2016 №46 вирішено провести державну реєстрацію права власності на житловий будинок в АДРЕСА_3 .

Відповідно до довідки ММБТІ №2-8987 13.01.2018 станом на 28.12.2012 співвласниками домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 (1/6 частки згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10.12.1991), ОСОБА_4 (1/2 частки), ОСОБА_1 (1/6 частки), ОСОБА_3 (1/6)

Згідно з рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14.09.2023 у ц/с №489/2703/23 визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на частки спадкового майна після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке складається з 2/3 частки в праві спільної часткової власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Тобто, на даний час позивачу фактично належить 1/2 частки у праві власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20.09.2023 у ц/с №489/441/22 за ОСОБА_2 визнано право власності в порядку спадкування за законом на частки спадкового майна після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке складається з 2/3 частки в праві спільної часткової власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 30.05.2024 за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на житловий будинок АДРЕСА_3 .

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав від 04.12.2023 за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на 1/3 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Листа Держгеокадастру ГУ Держеокадастру у Миколаївській області від 28.03.2024 земельна ділянка з кадастровим номером :06:027:0016 зареєстрована 24.11.2021 відділом у Радехівському районі ГУ Держгеокадастру у Львівській області за заявою ОСОБА_2 на підставі Технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), розробленої ФОП ОСОБА_6 . Земельна ділянка з кадастровим номером :06:027:0017 зареєстрована 03.12.2021 відділом №4 Управління у Миргородському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області за заявою ОСОБА_2 на підставі Технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, розробленої ФОП ОСОБА_7 .

Згідно з листом Виконавчого комітету ММР від 08.04.2024 ММР рішення щодо надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою та передачу у власність земельної ділянки по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 не приймалося, про що свідчать дані відділу землеустрою управління земельних ресурсів ММР за період з 1992 по 2024 роки.

Статтею 367 ЦК України визначено, що майно, яке є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

Згідно із ч.1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до Пленуму Верховного Суду України у п. п. 6, 7 постанови № 7 від 04.10.1991 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» (зі змінами) зазначено, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку, з самостійним виходом (квартиру), яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

Виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 2-413/11 (провадження № 61-17672св18).

Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо).

У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок (див. постанову Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року у справі № 6-12цс13).

Відповідно до п. 1 ст. 88 ЗК України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку.

На даний час угода про порядок використання і розпорядження земельною ділянкою між сторонами не укладена, тому позивач змушений звернутись в суд з даним позовом.

У відповідності до ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до пункту п.п. «е» п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7, у випадках, передбачених статтями 86-89 ЗК, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, яка перебуває в спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, у разі недосягнення згоди - за рішенням суду, а при перебування ділянки в спільній сумісній власності (у подружжя, членів фермерського господарства, якщо інше не передбачалось угодою між ними, співвласників жилого будинку) - за договором або законом

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» слідує, що у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з`ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір`я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки.

Відповідно до ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Як слідує з матеріалів справи, судовим експертом Лесків С.А. було надано до суду висновок експерта №125-192 від 18.11.2024, відповідно до якого визначено два варіанти можливого виділу в натурі в окремий об`єкт нерухомого майна належну ОСОБА_1 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 та два варіанти порядку користування земельною ділянкою за адресами: АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 .

Заявою від 24.04.2025 представник позивача просив суд прийняти другий варіант виділу частки в натурі з домоволодінням, який є найбільш наближеним до ідеальних часток сторін та другий варіант порядку користування земельною ділянкою.

В судовому засіданні 25.04.2025 відповідач 1 підтримував саме другий варіант виділу домоволодіння, однак заперечував проти грошової компенсації.

Оцінюючи запропонований варіант, суд, у відповідності до ст.ст. 356, 357 ч.1, 358 ЦК України, ст.ст.103, 120, 158 ЗК України, враховуючи Постанову Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», а також взаємовідносини сторін, вважає за можливе провести поділ житлового будинку позивачу та встановити порядок користування земельною ділянкою між сторонами згідно другого варіанту висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи, оскільки такий варіант повністю відповідає фактичному порядку користування, що склався протягом тривалого часу між співвласниками. Крім того, такий поділ передбачає меншу суму грошової компенсації позивачу, яку має сплатити відповідач, частка якого внаслідок поділу збільшиться.

За такого, суд приходить до висновку про задоволення позову в цій частині.

Що стосується вимог позивача до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, то в їх задоволенні необхідно відмовити в повному обсязі, оскільки заявляючи вимоги про скасування державної реєстрації спірних земельних ділянок, позивач не обґрунтовує, якими саме діями відповідачів порушувались його права, не визнавалися чи оспорювалися.

У висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 21.09.2016 у справі № 6-1512цс16, зазначено, що з урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 04.02.2015 у справі №6-233цс14.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19).

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини другої статті 16 ЦК України способами захисту цивільного права та інтересів є визнання права, припинення дії, яка порушували право. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Суд встановив, що державною реєстрацією спірних земельних ділянок порушується право позивача на володіння, користування та розпорядження належної їй частки у праві власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки земельні ділянки не є рівними і реєстрація здійснена буз згоди співкористувача земельної ділянки ОСОБА_1 , тому вимоги про скасування державної реєстрації земельних ділянок з кадастровим номером :06:027:00 та :06:027:0017 необхідно задовольнити та скасувати реєстрацію шляхом виключення з Державного земельного кадастру відомостей про реєстрацію та закрити Поземельні книги щодо них.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2-13, 259, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив

Позов задовольнити частково.

Скасувати державну реєстрацію земельної ділянки за кадастровим номером :06:027:0016, площею 0.0265 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_2 , шляхом виключення з Державного земельного кадастру відомостей про реєстрацію вказаної земельної ділянки та закрити щодо неї Поземельну книгу.

Скасувати державну реєстрацію земельної ділянки за кадастровим номером :06:027:0017, площею 0.0327 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_3 , шляхом виключення з Державного земельного кадастру відомостей про реєстрацію вказаної земельної ділянки та закрити щодо неї Поземельну книгу.

Виділити в натурі ОСОБА_1 , належну їй 1/2 частку у праві спільної часткової власності в житловому будинку з господарськими будовами та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з: частина літ. "А-1" - одноповерховий житловий будинок з прибудовами - 1957 р. побудови з прибудовою літ. "а" у складі приміщень: 1-5-житлова пл. 10,9 кв. м., 1-6-кухня пл. 7,0 кв. м., 1-7-коридор пл. 4,6 кв. м., 1/2 частина 1-1 - веранда пл. 7,1 кв. м., 1-4-житлова пл. 8,3 кв. м., разом по житловому будинку літ. "А-1": пл. - 37,90 кв. м. Надвірні узаконені господарські будівлі: літ. "У" - вбиральня 1974 р. - пл. 1,3 кв. м., літ. "Ф" - душ 1974 р. - пл. 1,5 кв. м., 1/2 частина № 10, 13 - огорожа, № 12 - хвіртка, 1/2 частина № ІІ- замощення.

Стягнути з ОСОБА_2 суму грошової компенсації, що отримав реальну частку більше, на користь співвласника ОСОБА_1 у розмірі 5887,00 грн. (п`ять тисяч вісімсот вісімдесят сім гривень нуль копійок)

Встановити порядок користування земельною ділянкою площею 590 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до ідеальних часток співвласників будинку, таким чином:

- на підставі виконаних розрахунків, а також згідно виконаної геодезичної зйомки земельної ділянки, виконаної ФОП ОСОБА_8 станом на жовтень 2024 року, площі земельних ділянок будуть складати: ОСОБА_2 - 295,0 кв.м., зокрема: під будівлями - 162,41 кв.м., під чистою землею - 132,59 кв.м.; ОСОБА_1 - 295,0 кв.м., зокрема: під будівлями - 55,09 кв.м., під чистою землею - 239,91 кв.м.

Лінія роздільної межі буде проходити:

- від правої бокової межі вліво вздовж фасадної межі довжиною - 12,81 м.

- поворот вверх по внутрішній розділовій межі житлового будинку, орієнтованою на задню торцеву зовнішню стіну,

- від задньої торцевої зовнішньої стіни вверх довжиною - 1,0 м,

- поворот вправо довжиною - 12,1 м.,

- поворот вверх довжиною - 10,94 м.,

- поворот вліво до існуючої розділової огорожі довжиною - 9,1 м.,

- поворот вверх до задньої торцевої межі безпосередньо по внутрішній розділовій огорожі довжиною - 8,3 м.,

- поворот вліво по задній торцевій межі до лівої бокової межі довжиною - 6,71 м.

Відмовити в задоволенні вимог до Головного управління Дергеокадастру у Львівській області, Головного управління Дергеокадастру у Полтавській області.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3986 грн. 40 коп. (три тисячі дев`ятсот вісімдесят шість гривень сорок копійок).

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_4 .

Відповідач 1: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_4 .

Відповідач 2: Головне управління Дергеокадастру у Львівській області, , адреса: 79019, м. Львів, пр. Чорновола, 4.

Відповідач 3: Головне управління Дергеокадастру у Полтавській області, , адреса: 36039, м. Полтава, вул. Затишна, 23.

Третя особа: Миколаївська міська рада, , адреса: м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи - з моменту складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 09.05.2025.

Суддя В. В. Кокорєв