Провадження № 2/537/1231/2025
Справа № 537/2920/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2025 року м. Кременчук

Суддя Крюківського районного суду м. Кременчука Мурашова Н.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

у с т а н о в и в:

06 травня 2025 року через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 , подана його представником адвокатом Олійник Л.М., до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, в якому просить: 1) поділити в натурі житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , який є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а саме: - виділити у власність ОСОБА_1 частину зазначеного житлового будинку з господарськими будівлями, яка складається з приміщень та господарських будівель: в житловому будинку літ. «А, а, а1» : «1-2» веранда, «1-3» кімната; по надвірним господарським будівлям та спорудам: «Д» гараж, туалет «В» колодязь, ? частина огорожі, «5» ? частина замощення, які разом відповідають 530/1000 частин будинку згідно з варіантом поділу №1 висновку експерта №10-25 від 08.04.2025 року №2-21 загальною вартістю 255031,00 грн., що більше ніж його ідеальна частка на 14363,00 грн; - виділити у власність ОСОБА_2 частину житлового будинку, яка складається із приміщень на першому поверсі: 2-му співвласнику на частину житлового будинку з господарськими будівлями, а саме: в житловому будинку літ. «А, а, а1» : «1-4» кімната, «1-5» кухня, «І» сіни, «ІІ» кладова; по надвірним господарським будівлям і спорудам: «Б, бп» сарай, погріб, «б» навіс, «З» погріб, «№1-4» ? частина огорожі, «№5» частина замощення, які разом відповідають 35/100 частин будинку згідно з варіантом поділу №1 висновку експерта №10-25 від 08.04.2025 року №2-21 загальною вартістю 226305,00 грн, що менше ніж її ідеальна частка на 14363,00 грн.; - припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; 2) в порядку поділу спільного майна подружжя виділити в особисту приватну власність ОСОБА_2 автомобіль ЗАЗ Daewoo Lanos, 2008 року випуску, об`ємом двигуна 1386; 3) стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості частки в спільному майні в розмірі 39577,00 грн.; 4) стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір та вартість витрат на виконані експертизи.

Ознайомившись із матеріалами позову, суддя встановив наступне.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам, викладеним у ст.175 ЦПК України, а також вимогам ст.177 цього Кодексу.

Так, відповідно до положень ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити:

1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;

3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;

4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;

7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно до ч.2 ст.175 ЦК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції, статтею 4 ЦПК України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Процесуальне законодавство встановлює вимоги до змісту позовної заяви. Від якості позовної заяви, юридично правильного змісту позовних вимог, зазначення способу судового захисту залежить швидкий і ефективний розгляд справи. Законодавство не вимагає матеріально-правового обґрунтування вимог, однак обґрунтування позову не правовими фактами може негативно вплинути на наслідки вирішення вимоги по суті.

Основними елементами, що визначають сутність будь-якого позову (індивідуалізуючи ознаки позову) є предмет і підстава.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить постановити судове рішення. Вона опосередковується спірними правовідносинами - суб`єктивним правом і обов`язком відповідача.

Підставу позову складають обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога.

Звертаючись до суду, позивач самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, в тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.

Оцінка предмета заявленого позову як наслідок наявності підстав для захисту порушеного права позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом, на розгляд якого передано спір, крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги.

Зміст позовних вимог - це вимоги позивача (предмет позову). Предметом позову є безпосередньо матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої особа звертається до суду за захистом своїх прав чи інтересів.

Іншими словами зміст позовних вимог це максимально чітко і зрозуміло сформовані визначення способу захисту порушеного права, свободи чи інтересу у прохальній частині позову.

Процесуальний закон надає право (не обов`язок) суду вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів.

Втім, суд не наділений повноваженнями визначати спосіб захисту порушеного права на стадії відкриття провадження замість позивача, оскільки саме позивач наділений правом на звернення та обов`язком визначення способу захисту.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 лютого 2024 року по справі №990/150/23.

Відтак, в прохальній частині позову позивач ОСОБА_1 прохає виділити йому та відповідачу ОСОБА_2 частину житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , при цьому при визначенні розміру частини зазначено знак «?».

Отже, виходячи із змісту прохальної частини позову, позивачем у даному випадку не визначено предмет позову.

Прохальна частина має особливо важливе значення при розгляді справи з огляду на застосування принципу диспозитивності розгляду, оскільки є тією формою захисту, яку просить позивач у суду, тому вона має бути чітко та конкретизовано сформульовано, уникаючи загальних тез, а тому в даному випадку позивачу необхідно уточнити позовні вимоги, зазначивши обраний ним спосіб захисту.

Цивільні права або інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права чи інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Велика Палата неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа та характеру його порушення, невизнання або оспорення.

Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (див. напр. постанови ВП ВС від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі №569/17272/15-ц, від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц, від 06.04.2021 у справі № 925/642/19).

Суд також звертає увагу, що неправильно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин (постанови ВП ВС від 29.09.2020 у справі № 378/596/16-ц, від 15.09.2022 у справі №910/12525/20).

Суд роз`яснює, що відповідно до ст. 175 ЦПК України, у позові позивач має визначитися з предметом та підставами позову, зазначити обраний ним спосіб захисту. При цьому слід враховувати, що є різними способами захисту: 1) виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності (ст.370 ЦК), 2) поділ майна, що є у спільній сумісній власності (ст.372 ЦК), 3) припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників (ст.365 ЦК), визнання права власності (ст.15 ЦК). Одночасне прохання в прохальній частині позову застосувати всі названі способи захисту є взаємовиключним.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на викладене, подана позовна заява не відповідає вимогам ст.175 ЦПК України і дана обставина перешкоджає вирішенню питання про відкриття провадження у справі.

Отже, позовна заява підлягає залишенню без руху.

Роз`яснити позивачу, що за правилами ч.3 ст.185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасник цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Керуючись ст.ст.175, 177, 185, 352, 353 ЦПК України, суддя

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду, протягом п`яти днів з дня вручення копії ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Мурашова Н.В.