Справа № 953/3208/23
Провадження № 2/953/118/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2025 року м. Харків

Київський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Бобко Т.В.,

секретар судового засідання Кузьменко Б.С.,

учасники справи:

позивач Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі»,

представник позивача Вірютіна Оксана Володимирівна,

відповідач ОСОБА_1 ,

представник відповідача Міщенко Наталя Валеріївна,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача.

КП «Харківські теплові мережі», в інтересах якого діє представник Вірютіна О.В., звернулося до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 , в якій просить стягнути з відповідача суму заборгованості за опалення та гарячу воду за період з 01 липня 2012 року по 31 січня 2022 року у розмірі 75293,02 гривень, а також сплачений судовий збір в сумі 2684 гривень.

На обґрунтування позовної заяви представник позивача КП «Харківські теплові мережі» Вірютіна О.В. зазначила таке. Позивач КП «Харківські теплові мережі» надає послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання в тому числі за адресою: АДРЕСА_1 , де зареєстрований відповідач. Внаслідок відмови відповідача від виконання обов`язків щодо повної та своєчасної оплати послуг, станом на 01 лютого 2022 року за ним утворилась заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 01 липня 2012 року по 31 січня 2022 року у розмірі 75293,02 гривень.

Крім того, 10 липня 2023 року через особистий кабінет в підсистемі «Електронний суд» позивач КП «Харківські теплові мережі», в інтересах якого діє представник Вірютіна О.В., надав додаткові пояснення у справі, зі змісту яких слідує таке. Так, представник позивача обґрунтовує свої позовні вимоги, зокрема, посилаючись на частину 3 статті 9 Закон України «Про житлово-комунальні послуги» зі змісту якої слідує, що дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Представник позивача Вірютіна О.В. зазначила, що квартира АДРЕСА_2 є комунальною квартирою, за цією адресою відкрито три особових рахунки, а саме: № НОМЕР_1 , який зареєстрований на ОСОБА_1 , № 1086, який зареєстрований на ОСОБА_3 , № 1087, який зареєстрований на ОСОБА_10 . Нарахування оплати відбувається тільки за опалення, оскільки гаряче водопостачання відсутнє за проектом.

Посилаючись на вказані обставини, позивач КП «Харківські теплові мережі» просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь вищевказану заборгованість за послуги теплопостачання та гарячу воду в сумі 75293,02 грн, а також судові витрати в сумі 2684,00 гривень.

Аргументи учасників справи.

Відповідач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Міщенко Н.В., заперечує проти позову КП «Харківські теплові мережі», з таких підстав. З моменту народження по теперішній час відповідач ОСОБА_1 зареєстрований за місцем реєстрації його батьків, а саме: АДРЕСА_1 , разом з тим відповідач не є власником або наймачем цієї квартири, а отже не несе тягар утримання майна. Крім того представник відповідача Міщенко Н.В. зазначає, що після смерті батька ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідач у вищезазначеній квартирі не з`являвся, оскільки відповідач ОСОБА_1 разом з родиною мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується актом про фактичне місце проживання від 05 липня 2024 року.

Представник відповідача звертає увагу суду на відсутність укладеного в письмовій формі договору про надання послуг з теплопостачання між позивачем КП «Харківські теплові мережі» та відповідачем ОСОБА_1 , що свідчить про відсутність у відповідача обов`язку зі сплати послуг з теплопостачання та гарячої води. Відповідачем ОСОБА_1 не вчинено, а представником позивача не доведено факт існування будь-яких дій, які б свідчили про укладення (або бажання укласти) договору, зокрема надання виконавцю послуг підписаної заяви-приєднання, укладення самого договору, сплати рахунків за надані послуги, факт отримання відповідачем послуг тощо.

Посилаючись на постанову Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 року № 1022 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830 «Про затвердження типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії», представник відповідача Міщенко Н.В. звертає увагу суду, що КП «Харківські теплові мережі» оприлюднює публічний індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії та публічний індивідуальний договір з постачання гарячої води. Згідно з зазначеними постановами Кабінету Міністрів України надання послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Послуга надається споживачу згідно з умовами договору, який укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Зазначає, що фактом приєднання споживача до умови індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунку за надані послуги, факт отримання послуги. Проте, позивачем КП «Харківські теплові мережі» не доведений факт користування відповідачем ОСОБА_1 послугами з теплопостачання та гарячої води та як наслідок виникнення зобов`язання щодо оплати за отримані послуги, а також не надано жодного доказу на підтвердження укладення договору про надання житлово-комунальних послуг між КП «Харківські теплові мережі» та ОСОБА_1 .

Крім того представник відповідача ОСОБА_11 зазначає, що в комунальній квартирі АДРЕСА_2 , окрім відповідача ОСОБА_1 , з 01 липня 2012 року по 31 січня 2022 року зареєстровано ще дев`ять осіб. Відповідачем ОСОБА_1 в КП «Харківські теплові мережі» особовий рахунок № НОМЕР_1 не реєструвався та не перереєстровувався. Посилається на відомості з офіційного сайту позивача КП «Харківські теплові мережі» зі змісту якого слідує, що для перереєстрації особового рахунку необхідно звернутись до районної філії КП «Харківські теплові мережі» або до центрального абонентського залу з відповідними списком документів (альтернативний/обов`язковий список документів), на підставі яких буде внесено коригування. Отже ОСОБА_1 не зміг би зареєструвати/перереєструвати особовий рахунок за альтернативним списком документів, оскільки він не є власником, співвласником квартири АДРЕСА_2 . Щодо обов`язкового списку документів, представник відповідача ОСОБА_11 зазначає, що головною вимогою є подання всіх зазначених в цьому списку документів, проте ОСОБА_1 усім переліком документів не володіє, відповідно за обов`язковим переліком документів зареєструвати/перереєструвати на себе особовий рахунок в КП «Харківські теплові мережі» не мав можливості.

Зазначає, що якби відповідач ОСОБА_1 звертався б до КП «Харківські теплові мережі» з питання реєстрації/перереєстрації особового рахунку за № НОМЕР_1 , позивач володів би відомостями, які зазначені у його паспорті та довідці про присвоєння РНОКПП, однак у позовній заяві КП «Харківські теплові мережі» відсутні відомості щодо паспорту та РНОКПП відповідача ОСОБА_1 , що свідчить про те, що вони невідомі позивачу. Зазначене свідчить про те, що позивач КП «Харківські теплові мережі» визначив особовий рахунок № НОМЕР_1 за ОСОБА_1 в інший спосіб, ніж той, який вказаний виконавцем житлово-комунальних послуг на своєму офіційному сайті. За таких обставин представник відповідача Міщенко Н.В. стверджує, що особовий рахунок № НОМЕР_1 , за яким позивачем КП «Харківські теплові мережі» нарахована заборгованість за теплопостачання та гарячу воду в сумі 75293,02 грн, відповідачу не належить.

Крім того, представник відповідача Міщенко Н.В., посилаючись на акти Кабінету Міністрів України щодо правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, зазначає таке. Наданий позивачем розрахунок заборгованість не відповідає вимогам нормативно-правових актів, є незаконним, необґрунтованим та несправедливим. Нарахування за послуги з теплопостачання за період з 01 липня 2012 року по 31 січня 2022 року здійснено позивачем відповідно до всієї площі квартири, в якій, окрім позивача, зареєстровано ще дев`ять осіб, які не є членами його родини та мають інші особові рахунки в КП «Харківські теплові мережі», проте тягар відповідальності покладено саме на відповідача.

30 жовтня 2024 року представник відповідача Міщенко Н.В. через особистий кабінет в підсистемі «Електронний суд» також надала до суду заяву про застосування трирічного строку позовної давності у разі задоволення судом позовних вимог КП «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 .

Рух справи.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 05 травня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Заочним рішення Київського районного суду м. Харкова від 01 серпня 2023 року позов КП «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за теплопостачання та гарячу воду задоволено повністю, стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованість за опалення та гарячу воду за період з 01 липня 2012 року по 31 січня 2022 року у розмірі 75293 гривні 02 копійки та витрати по сплаті судового збору 2684 гривень.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 30 липня 2024 року поновлено відповідачу ОСОБА_1 пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Харкова від 01 серпня 2023 року, заяву про перегляд заочного рішення прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 17 вересня 2024 року заяву відповідача ОСОБА_12 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_11 про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Харкова від 01 серпня 2023 року по цивільній справі за позовом КП «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за теплопостачання та гарячу воду задоволено, заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 01 серпня 2023 року по цивільній справі за позовом КП «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за теплопостачання та гарячу воду скасовано.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова без оформлення окремого документа 17 лютого 2025 року за ініціативою суду залучено до участі у справі за позовом КП «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за теплопостачання та гарячу воду у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Участь у справі сторін та інших учасників справи.

Представник позивача КП «Харківські теплові мережі» Вірютіна О.В., яка діє на підставі довіреності, у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, в якій підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Міщенко Н.В в судовому засіданні просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог КП «Харківські теплові мережі» в повному обсязі, пояснивши про обставини, викладені вище.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені своєчасно і належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Згідно з інформаційною довідкою з реєстру територіальної громади м. Харкова місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб в квартирі АДРЕСА_4 , зареєстрований відповідач ОСОБА_1 , а також ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .

Відповідач ОСОБА_1 є користувачем послуг теплопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 відкритий на ім`я відповідача ОСОБА_1 .

Зі змісту відомості про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання з урахуванням періоду платежу слідує, що у зв`язку з неповною та несвоєчасно оплатою таких послуг за період з 01 липня 2012 року по 31 січня 2022 року по особовому рахунку № НОМЕР_1 за відповідачем ОСОБА_1 станом на 01 лютого 2022 року утворилась заборгованість у сумі 75293,02 гривень.

Згідно з актом від 05 липня 2024 року, який підписаний ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та засвідчений начальником дільниці КП «Житлокомсервіс» Кондратюк Б.Г., в квартирі АДРЕСА_5 проживають: ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_1 , в квартирі АДРЕСА_6 ОСОБА_13 , а в квартирі АДРЕСА_7 ОСОБА_14 .

Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААБ № 275435 ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 3-ї групи, термін інвалідності встановлений до 01 квітня 2021 року.

До суду також надано виписку із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_1 від 18 грудня 2020 року, зі змісту якої судом встановлено наявність у ОСОБА_1 ряду захворювань.

Згідно з довідкою Комунального житлово-експлуатаційного підприємства № 1 Київського району м. Харкова від 25 лютого 2003 року, яка видана ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_18 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент своєї смерті проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , крім того, на момент його смерті разом із ним проживали та були зареєстровані ОСОБА_19 та ОСОБА_1 .

Відповідно до свідоцтв про смерть ОСОБА_18 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а ОСОБА_20 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду.

КП «Харківські теплові мережі» надає послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, згідно з Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (що діяли на час виникнення спірних правовідносин, втрата чинності 01 травня 2022 року), Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830, Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року № 1182 (що діяли на час виникнення спірних правовідносин), що регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово- комунальних послуг (виконавець), і фізичної та юридичного особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальним споживачем є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Згідно з пунктами 1, 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Частиною 1 статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Отже, відсутність письмово оформленого договору з постачальником послуг не позбавляє споживача обов`язку оплачувати надані послуги.

Зазначене узгоджується з висновком щодо застосування норм права, сформульованим у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року по справі №6-2951цс15. Так, хоч у частині 1 статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Отже, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі». Отже, відсутність договору у разі фактичного користування послугою не дає підстав не оплачувати її або оплачувати лише частково.

Отже, з наведених вище норм права слідує, що споживачами комунальних послуг, до яких в тому числі належать послуги з постачання теплової енергії, є не лише власники майна, а й інші особи, які користуються нерухомим майном. Відповідач ОСОБА_1 зареєстрував своє місце проживання у квартирі АДРЕСА_2 , а тому має право користуватися квартирою та є споживачами комунальних послуг, в тому числі і тих, які надає позивач. Отже, доводи відповідача щодо того, що між позивачем КП «Харківські теплові мережі» та відповідачем ОСОБА_1 відсутній укладений у письмовій формі договір про надання послуг з теплопостачання, що свідчить про відсутність у відповідача обов`язку зі сплати послуг з теплопостачання та гарячої води є безпідставними та необґрунтованими.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 зареєстрований у встановленому законом порядку за адресою: АДРЕСА_1 , отже є споживачем послуг з постачання теплової енергії, які надає позивач.

Зі змісту відомості про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання з урахуванням періоду платежу судом встановлено, що у зв`язку з неповною та несвоєчасно оплатою таких послуг за період з 01 липня 2012 року по 31 січня 2022 року по особовому рахунку № НОМЕР_1 , який відкритий на ім`я відповідача ОСОБА_1 (кількість осіб 1), на станом на 01 лютого 2022 року утворилась заборгованість у сумі 75293,02 гривень. В ході судового розгляду відповідачем наданий позивачем розрахунок заборгованості будь-якими доказами не спростований, контррозрахунок не наданий.

Статтею 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», визначені права і обов`язки споживача (індивідуального споживача), зокрема, правом споживача є одержання своєчасно та належної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством і умовами укладених договорів, а обов`язком - оплата наданих житлово-комунальних послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

У відповідності до пункту 11 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором.

Водночас пунктом 6 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг.

З системного аналізу вищезазначених норм слідує, що споживачі, які не проживають за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, можуть скористатися своїм правом за умови надання виконавцю послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, постачання гарячої води, поводження з побутовими відходами заяви та довідки з іншого місця проживання, лікування, проходження військової служби, довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Ця норма закону позбавляє споживача права на неоплату вартості комунальних послуг у вигляді постачання теплової енергії у разі їх невикористання за період не проживання в житловому приміщенні. Отже, оплата послуг з постачання теплової енергії покладається на всіх споживачів незалежно від фактичного користування житлом.

Відповідач ОСОБА_1 за умови не проживання у квартирі АДРЕСА_2 та не користування послугами, які надає КП «Харківські теплові мережі», зобов`язаний був поінформувати про це позивача як виконавця комунальних послуг. Однак доказів, що ОСОБА_1 виконав такий обов`язок суду не надано, а тому позивачем законно здійснювалися нарахування за послуги теплопостачання на ОСОБА_1 .

Згідно зі статтею 67 ЖК УРСР плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтею 68 ЖК УРСР закріплено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Радою Міністрів Української РСР.

Згідно з пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води плата за житлово-комунальні послуги вноситься власниками квартир, наймачами та орендарями щомісяця, не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води та теплової енергії або до затверджених нормативів (норм) споживання. Відсутність укладеного договору не звільняє споживачів від сплати за фактично надані послуги. Проживаючи у багатоквартирному будинку, відповідач користується житлово-комунальними послугами, які надаються позивачем.

З відомості про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання з урахуванням періоду платежу за адресою: АДРЕСА_1 , слідує, що у спірний період підприємством нараховувалася щомісячно плата за надані послуги по особовому рахунку № НОМЕР_1 , який зареєстрований на відповідача ОСОБА_1 , кількість осіб по даному рахунку 1. Відповідачем оплата послуг належним чином не здійснювалась, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за період з 01 липня 2012 року по 31 січня 2022 року в сумі 75293,02 гривень. Разом з тим, відповідач протягом усього часу нарахування оплати за послуги теплопостачання (з 01 липня 2012 року по 31 січня 2022 року) не звертався до КП «Харківські теплові мережі» з питанням щодо підстав відкриття особового рахунку, жодних дій щодо переоформлення чи закриття особового рахунку як споживач послуг з теплопостачання не вчиняв. Будь-яких доказів того, що відповідач оскаржував наявність відкритого на його ім`я особового рахунку відповідачем суду не надано. Зазначене свідчить про необґрунтованість доводів відповідача про те, що особовий рахунок № НОМЕР_1 не належить відповідачу ОСОБА_1 .

Відповідно до статтей 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

У відповідності до положень частини 3 статті 12 та частини 1 статті 82 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно до пункту 4 частини 2статті 43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи з наведеного, суд висновує про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог КП «Харківські теплові мережі» щодо стягнення заборгованості за спожиті комунальні послуги з теплопостачання та гарячу воду з відповідача ОСОБА_1 .

Разом з тим, 30 жовтня 2024 року відповідачем надано заяву про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, з приводу чого суд вважає необхідним зазначити таке.

За приписами статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права та інтересу (частина 1 статті 256 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина 2 статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (пені, штрафу)

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина 1 статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Строк давності переслідує кілька важливих цілей, а саме забезпечує правову визначеність і закінченість, захищає потенційних відповідачів від застарілих вимог, які було б важко спростувати, і дозволяє уникнути несправедливості, яка може виникнути при прийнятті судами рішень щодо подій, які мали місце у далекому минулому на підставі доказів, які з часом можуть стати ненадійними і недостатніми.

За змістом загальних норм права заява про застосування позовної давності може бути розглянута, якщо вона подана під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини 3, 4 статті 267 ЦК України).

Як свідчать матеріали справи, датою звернення КП «Харківські теплові мережі» із даною позовною заявою є 01 травня 2023 року, а період нарахуванням останнім заборгованості становить з 01 липня 2012 року по 31 січня 2022 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.

Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина.

У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

Виходячи із взаємозв`язку норм права, які були прийняті органом законодавчої влади в Україні під час дії карантину, введеного Урядом України у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), цілей, з метою яких ці норми впроваджені, а також з метою недопущення безпідставного звуження прав учасників цивільних правовідносин, суд дійшов висновку, що пункт 12 Перехідних і прикінцевих положень ЦК України щодо продовження під час карантину строків загальної і спеціальної позовної давності, передбачених статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, підлягає застосуванню і у тому випадку, коли тривалість строку позовної давності, визначена законом, була збільшена за домовленістю сторін на підставі статті 259 ЦК України.

Із 12 березня 2020 року на усій території України установлений карантин із подальшим продовженням відповідними постановами його строку (пункт 1 постанови № 211 з наступними змінами).

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину (пункт 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у редакції Закону № 540-ІХ, який набрав чинності 2 квітня 2020 року).

Отже, оскільки з 02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», згідно з яким під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені, зокрема, статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України продовжуються на строк його дії.

Даний висновок узгоджується із правовою позицією викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду 06 вересня 2023 року у справі № 910/18489/20, у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року у справі № 947/8885/21.

Отже, з огляду на приписи статей 256, 257 ЦК України, на встановлений Кабінетом Міністрів України карантин з 12 березня 2020 року, на набрання чинності Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX щодо продовження строків позовної давності на час дії карантину - 02 квітня 2020 року, на пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, а також на встановлені судом обставини, а саме, дату звернення КП «Харківські теплові мережі» із даною позовною заявою до суду 01 травня 2023 року, період нарахування останнім заборгованості з 01 липня 2012 року по 31 січня 2022 року, трирічний строк позовної давності щодо платежів за період з 01 липня 2012 року по 01 квітня 2017 року включно позивачем пропущено.

За таких обставин, підлягає застосуванню положення про загальний строк позовної давності до вимог про стягнення з відповідача заборгованості за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за вказаний період.

Матеріали справи не містять доказів про наявність у позивача поважних причин пропуску позовної давності за період до квітня 2017 року для звернення до суду.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові згідно з частиною 4 статті 267 ЦК України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає що є підстави для застосування позовної давності та ухвалення рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідачів суми заборгованості за період з 01 липня 2012 року по 01 квітня 2017 року.

Отже, виходячи з наведеного, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання, які нараховано за період з 01 квітня 2017 року по 31 січня 2022 року, сума яких складає 52475,54 гривень, є обґрунтованими та доведеними, такими, що підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат.

Згідно платіжного доручення № 5376 від 22 березня 2023 року, позивачем під час пред`явлення позову до суду сплачений судовий збір у розмірі 2684,00 гривень.

Питання щодо судових витрат судом вирішується відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та в зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог підлягає частковому стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача КП «Харківські теплові мережі» у сумі 1870,60 гривень.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 81, 141, 223, 247, 263, 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання - задовольнити частково.

Стягнути ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 01 квітня 2017 року по 31 січня 2022 року в сумі 52475 (п`ятдесят дві тисячі чотириста сімдесят п`ять) гривень 54 (п`ятдесят чотири) копійки.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» витрати по сплаті судового збору 1870 (одна тисяча вісімсот сімдесят) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» місцезнаходження: 61037, м. Харків, вул. Мефодіївська, буд.11, .

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 .

Суддя Т.В. Бобко