Справа № 691/269/25
Провадження № 2/691/398/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2025 року Городищенський районний суд Черкаської області

в складі :

судді Черненка В.О.

за участю секретаря судового засідання Шаповал Т.С.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Городище цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Вільшанської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Вільшанської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. В`язівок Городищенського району Черкаської області померла її мати ОСОБА_2 . Після смерті її матері відкрилась спадщина, яка складається із: житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,5456 га, кадастровий номер :01:001:1621, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, які належали ОСОБА_2 на підставі договорів дарування від 15.05.2001 року. Так як, вона є спадкоємцем першої черги, після смерті матері ОСОБА_2 , тому звернулась до державного нотаріуса Городищенської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері. Нотаріус оглянувши подані нею документи, пояснила, що не може видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,5456 га, кадастровий номер :01:001:1621, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, оскільки в державному земельному кадастрі власниками земельної ділянки зазначені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а не її мати ОСОБА_2 .. Тому, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері на земельну ділянку площею 0,5456 га. Разом з тим, нотаріус повідомила, що у зв`язку із вказаними обставинами, вона, також, не може видати їй свідоцтво про право власності на будинок по АДРЕСА_1 , оскільки він розташований на вказаній земельній ділянці. Згідно договору дарування жилого будинку від 15.05.2001 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подарували, а ОСОБА_2 прийняла в дар жилий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 на приватизованій земельній ділянці розміром 0,5456 га. Відповідно до п. 5 договору дарування жилого будинку від 15.05.2001 року обдарована набуває право власності на вказаний жилий будинок з надвірними спорудами з моменту посвідчення цього договору в нотаріальній конторі. Договір дарування жилого будинку від 15.05.2001 року посвідчений Бідною М.О., державним нотаріусом Городищенської державної нотаріальної контори 15.05.2001 року та зареєстровано в реєстрі за №1221. Тобто, 15.05.2001 року, її мати, ОСОБА_2 набула право власності на жилий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 на приватизованій земельній ділянці розміром 0,5456 га. Згідно договору дарування приватизованої земельної ділянки від 15.05.2001 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подарували, а ОСОБА_2 прийняла в дар належну на праві особистої власності на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії І-ЧР № 014435, виданого В`язівською сільською радою 07.05.2001 року, земельну ділянку розміром 0,5456 га, що розташована на території В`язівської сільської ради і передана для ведення особистого підсобного господарства. Договір дарування приватизованої земельної ділянки від 15.05.2001 р. посвідчений Бідною М.О. державним нотаріусом Городищенської державної нотаріальної контори 15.05.2001 року та зареєстровано в реєстрі за №1223. Тобто, 15.05.2001 року, ОСОБА_2 набула право власності на земельну ділянку розміром 0,5456 га, що розташована на території В`язівської сільської ради згідно державного акта на право приватної власності на землю серії І-ЧР №014435 виданого В`язівською сільською радою 07.05.2001 року. Проте, після укладення договору дарування приватизованої земельної ділянки її мати не зареєструвала право власності на вказану земельну ділянку у Державному земельному кадастрі. Оскільки, згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (№ НВ-024) власниками земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:1621 згідно державного акта на право приватної власності на землю серії І-ЧР №014435 рахуються колишні власники ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , хоча 15.05.2001 року, вони подарували вказану земельну ділянку її матері ОСОБА_2 . Також, згідно вказаного Витяга з Державного земельного кадастру місце розташування земельної ділянки зазначено: АДРЕСА_1 , тобто на вказаній земельній ділянці розташований будинок, який належить її матері. Саме, наявність в Державному земельному кадастрі інформації про колишніх власників ( ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ) земельної ділянки є перешкодою в оформленні спадщини на вказане спадкове майно після смерті матері в нотаріальному порядку. Тому, вона змушена звернутися до суду з вимогою про визнання за нею, як спадкоємцем за законом після смерті матері, право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:1621.

Враховуючи викладене, просила суд визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на земельну ділянку площею 0,5456 га, кадастровий номер :01:001:1621, в порядку спадкування за законом після ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В підготовче судове засідання позивач та його представник не з`явилися, проте до суду від представника позивача надійшла заява, в якій він просив розгляд даної справи провести без його участі та позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, але до суду надійшла заява про розгляд справи без участі (вхідний № 1694/25-Вх від 21.03.2025 року), за підписом селищного голови Сергія Адомського, у якій він просив справу слухати без участі відповідача, погоджуються щодо прийняття рішення на розсуд суду.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Згідно з положеннями ст. 200 ЦПК України, у випадку визнання позову відповідачем у підготовчому судовому засіданні, суд, у відповідності зі ст. 206 ЦПК України, та за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставин, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає наступне.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. В`язівок Городищенського району Черкаської області померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим виконавчим комітетом В`язівської сільської ради Городищенського району Черкаської області 16.02.2015 року, серії НОМЕР_2 , актовий запис №7.

ОСОБА_2 є рідною матір`ю позивача ОСОБА_1 , що підтверджується відповідними правовстановлюючими документами, доданими до матеріалів справи.

Після смерті її матері відкрилась спадщина, яка складається із:

1) Житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 15.05.2001 року.

2) Земельної ділянки площею 0,5456 га, кадастровий номер :01:001:1621, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка належала ОСОБА_2 на підставі договору дарування приватизованої земельної ділянки від 15.05.2001 року.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) ст. 1216 ЦК України

До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. ст. 1222, 1223 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Статтею 1261 ЦК України встановлено, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно довідки Городищенської державної нотаріальної контори від 05.02.2025 року № 88/01-16, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительки с. В`язівок Звенигородського району Черкаської області, Городищенською державною нотаріальною конторою відкрито спадкову справу № 294/2016. Спадкоємцем померлої ОСОБА_2 є ОСОБА_1 .

Відповідно до вказаних норм Цивільного кодексу України, позивач є спадкоємцем першої черги, після смерті матері ОСОБА_2 .

Для того, щоб оформити свої спадкові права вона звернулась до державного нотаріуса Городищенської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_2 .

Нотаріус оглянувши подані нею документи, пояснила, що не може видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,5456 га, кадастровий номер :01:001:1621, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, оскільки в державному земельному кадастрі власниками земельної ділянки зазначені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а не її мати ОСОБА_2 . Тому, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері на земельну ділянку площею 0,5456 га.

Разом з тим, нотаріус повідомила, що у зв`язку із вказаними обставинами, вона, також, не може видати позивачу свідоцтво про право власності на будинок по АДРЕСА_1 , оскільки він розташований на вказаній земельній ділянці.

Згідно договору дарування жилого будинку від 15.05.2001 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подарували, а ОСОБА_2 прийняла в дар жилий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 на приватизованій земельній ділянці розміром 0,5456 га.

Відповідно до п. 5 договору дарування жилого будинку від 15.05.2001 року обдарована набуває право власності на вказаний жилий будинок з надвірними спорудами з моменту посвідчення цього договору в нотаріальній конторі. Договір дарування жилого будинку від 15.05.2001 року посвідчений ОСОБА_5 , державним нотаріусом Городищенської державної нотаріальної контори 15.05.2001 року та зареєстровано в реєстрі за №1221. Тобто, 15.05.2001 року, її мати, ОСОБА_2 набула право власності на жилий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 на приватизованій земельній ділянці розміром 0,5456 га.

Згідно договору дарування приватизованої земельної ділянки від 15.05.2001 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подарували, а ОСОБА_2 прийняла в дар належну на праві особистої власності на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії І-ЧР №014435, виданого В`язівською сільською радою 07.05.2001 року, земельну ділянку розміром 0,5456 га, що розташована на території В`язівської сільської ради і передана для ведення особистого підсобного господарства. Договір дарування приватизованої земельної ділянки від 15.05.2001 р. посвідчений Бідною Марією Олександрівною, державним нотаріусом Городищенської державної нотаріальної контори 15.05.2001 року та зареєстровано в реєстрі за №1223. Тобто, 15.05.2001 року, ОСОБА_2 набула право власності на земельну ділянку розміром 0,5456 га, що розташована на території В`язівської сільської ради згідно державного акта на право приватної власності на землю серії І-ЧР №014435 виданого В`язівською сільською радою 07.05.2001 року.

Проте, після укладення договору дарування приватизованої земельної ділянки її мати не зареєструвала право власності на вказану земельну ділянку у Державному земельному кадастрі. Оскільки, згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (№ НВ-024) власниками земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:1621 згідно державного акта на право приватної власності на землю серії І-ЧР №014435 рахуються колишні власники ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , хоча 15.05.2001 року, вони подарували вказану земельну ділянку моїй матері ОСОБА_2 . Також, згідно вказаного Витягу з Державного земельного кадастру місце розташування земельної ділянки зазначено: АДРЕСА_1 , тобто на вказаній земельній ділянці розташований будинок, який належить її матері.

Відповідно до ст. 78 Земельного Кодексу України, право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, Земельного Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до вимог ч. 4 ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Згідно приписів ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Пунктом «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України передбачено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, з-поміж іншого, прийняття спадщини.

Відповідно до ст.6 Європейської Конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13, зазначеної Конвенції, на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Пунктом 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», роз`яснено, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. У випадках відсутності правовстановлюючих документів зв`язку з їх втратою та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця), коли перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину, п.3.3 вищенаведеного листа, його право має бути визнано в судовому порядку, і судам слід задовольняти вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.

Оскільки, нотаріус відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину, вона звернулася до суду за захистом своїх спадкових прав.

Таким чином, враховуючи, що представник відповідача проти задоволення позову не заперечує, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 , яка, відповідно до положень ст. 1261 ЦК України, є спадкоємцем першої черги за законом, згідно ст. 328 ЦК України, має право набути право на вищезгадане спадкове майно, тому позов підлягає до задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 81, 125 ЗУ України ст. ст. 328, 1216, 1217, 1218, 1222, 1223, 1235, 1268, 1270 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 5, 9, 10, 12,13, 17, 18, 76 81, 200, 206, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», суд,

УХВАЛИВ:

позовну заяву задоволити. Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_2 , право власності на земельну ділянку площею 0,5456 га, кадастровий номер :01:001:1621, в порядку спадкування за законом після ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк, з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення складено 12.05.2025 року.

Суддя В. О. Черненко