Справа № 703/6659/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2025 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі судді Биченка І.Я., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,

установив:

ОСОБА_1 звернулась до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Свої вимоги мотивує тим, що за час спільного проживання з відповідачем у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась дочка ОСОБА_3 .

Дочка проживає разом з нею та перебуває на її повному утриманні.

Оскільки відповідач від належного утримання дочки ухиляється, просила стягувати з нього аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

До суду надійшов відзив ОСОБА_2 , у якому відповідач визнав позов частково та зазначив, що він є інвалідом 3 групи з дитинства довічно, на даний час не працює і єдиним його доходом є пенсія по інвалідності. У нього на утриманні перебуває непрацездатна мати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Мати у зв`язку з віком потребує постійного лікування, отримує пенсію, що є низькою та якої ледве вистачає на сплату комунальних послуг, що не дає змоги без його допомоги купувати їй необхідні ліки, продукти харчування та інші необхідні речі. У нього, також, на утриманні перебуває ще одна неповнолітня дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Просив врахувати, що на сьогоднішній день він нарівні з позивачем несе витрати на утримання їх спільної дочки, забирає дитину з дитячого садка, повністю оплачує витрати на дитячий садок, купує необхідні речі. Враховуючи наведене, просив стягувати з нього аліменти на утримання дочки ОСОБА_6 у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 25 грудня 2024 року суд відкрив провадження у справі та постановив розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою від 12 травня 2025 року суд відмовив ОСОБА_2 у переході до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та у задоволенні клопотання про виклик свідка.

Копію ухвали про відкриття провадження було направлено сторонам по справі та отримано позивачем - 12 січня 2025 року, відповідачем 11 січня 2025 року, доказом чого є рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, доходить наступних висновків.

Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

Згідно з витягом з реєстру територіальної громади від 04.12.2024 та паспортом ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , місце проживання дитини зареєстроване за місцем проживання матері.

Положеннями статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Таким чином, СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтями 183, 184 СК України встановлено, що за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно зі статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною першою статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Таким чином, обов`язок утримувати дітей - це найважливіше правове зобов`язання батьків, яке виникає з моменту народження дітей і зберігається до досягнення ними повноліття.

У відзиві на позов ОСОБА_2 просив врахувати, що він є інвалідом 3 групи і єдиним джерелом його доходу є пенсія по інвалідності. На підтвердження викладено надав суду пенсійне посвідчення № НОМЕР_3 , згідно з яким він отримує пенсію по інвалідності 3 групи з дитинства та довічно, та довідку МСЕ серії ЧК №004443 від 07.09.1999, відповідно до якої йому встановлено 3 групи інвалідності з дитинства і довічно.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні" інвалідність - міра втрати здоров`я у зв`язку із захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження життєдіяльності особи, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав на рівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.

Питання працевлаштування осіб з інвалідністю закріплені в низці законодавчих актів, зокрема Законі України «Про охорону праці», окремі положення якого спрямовані на створення для таких осіб реальних можливостей продуктивно працювати і передбачають конкретні механізми їхньої реалізації.

Крім того, особи з інвалідністю в Україні володіють не тільки усією повнотою трудових прав, але й разом із цим мають певні пільги та гарантії, встановлені трудовим законодавством України.

Ураховуючи викладене, позивач не позбавлений можливості працевлаштуватися на роботу з полегшеними умовами праці та отримати постійне джерело прибутку.

Суд також враховує, що жодного доказу щодо розміру своїх доходів відповідач не надав. А тому посилання ОСОБА_2 на відсутність інших доходів, крім пенсії по інвалідності, суд відхиляє за недоведеністю. Окрім наведеного суд враховує, що за твердженням відповідача, його доходи дозволяють утримувати не лише себе, а й свою непрацездатну матір, а також ще одну неповнолітню дочку.

Суд також відхиляє як підставу для часткового задоволення позову посилання відповідача на наявність на його утриманні непрацездатної матері.

Так, з наданих ОСОБА_2 доказів, зокрема, свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 та пенсійного посвідчення № НОМЕР_5 , вбачається, що матір`ю відповідача є ОСОБА_4 , яка є пенсіонером за віком.

Втім, оскільки відповідачем не надано доказів, що його мати не має самостійного доходу, у тому числі у вигляді пенсії, не подано доказів про матеріальне становище матері ( наявність у власності транспортних засобів, нерухомого майна тощо), вказане позбавляє суд дійти висновку про те, що мати є утриманкою відповідача по справі. Крім того, ОСОБА_2 не подано до суду доказів, що його мати не має інших працездатних дітей або чоловіка з відповідним доходом, які можуть розділити обов`язок разом з відповідачем по утриманню його матері.

Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Свідченням такої потреби є отримання матір`ю чи батьком доходів, які є меншими за прожитковий мінімум для зазначеної категорії осіб, який визначається з врахуванням віку та працездатності такої особи. Згідно діючого законодавства, держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб - пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою тощо.

Доказів того, що мати відповідача потребує допомоги від сина, зокрема, стягнення аліментів за рішенням суду, матеріали справи не містять.

За приписами ч. 1 та ч. 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положеннями статей 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Посилання відповідача як на підставу своїх заперечень на те, що він добровільно бере участь в утриманні дитини, про що надав суду квитанції про внесення батьківської плати за перебування дитини у закладі дошкільної освіти, є безпідставними. Як зазначив Верховний Суду у своїй постанові від 22 лютого 2019 року по справі № 761/23085/16-ц заявлення позовних вимог про стягнення аліментів свідчить про існування між сторонами спору щодо утримання їх дитини.

Водночас суд враховує, що згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 11 червня 2010 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_7 .

Тому, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, взаємний обов`язок батьків по її утриманню, наявність на утриманні відповідача ще однієї дитини, суд вважає розумним та справедливим стягнення аліментів на утримання дочки ОСОБА_6 в розмірі 1/6 часини усіх видів доходу відповідача.

Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

За змістом ч.1,2 наведеної статті судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Згідно п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Зважаючи на викладене, з відповідача на користь держави належить стягнути 1211 грн. 20 коп. судового збору.

Доказів понесення позивачем судових витрат, в тому числі і на правничу допомогу, матеріали справи не містять.

На підставі наведеного та ст. 110, 112, 180, 181, 182 СК України, керуючись ст. 81, 141, 247, 259, 263-265, 430 ЦПК України суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини задоволити частково.

Стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/6 частини всіх видів його доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 грудня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави 1211 грн. 20 коп. судового збору.

В частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць рішення підлягає до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене сторонами безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 12 травня 2025 року.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_8 .

Суддя І.Я. Биченко