Справа № 362/2703/25
Провадження № 4-с/362/24/25
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

05 травня 2025 року

Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Марчука О.Л.,

при секретарі Неділько А.С.,

за участю особи яка подала скаргу ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 у місті Василькові Обухівського району Київської області скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця,

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду зі скаргою в обґрунтування вимог якої зазначив, що повідомленням без номеру від 31.03.2025 року головного державного виконавця Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Костецького М.М. повернуто без прийняття до виконання виконавчий документ № 362/3785/20 виданий Васильківським міськрайонним судом Київської області 07.07.2022 року про зобов`язання ОСОБА_2 вчинити дії на користь ОСОБА_1 , оскільки виконавче провадження не може бути розпочато знову.

Заявник вважає, що державний виконавець порушив вимоги спеціального закону, а тому просить визнати неправомірними дії державного виконавця щодо повернення виконавчого документа і скасувати вказане повідомлення державного виконавця та зобов`язати останнього відкрити виконавче провадження (а.с. 1 9).

Заявник в судовому засіданні підтримав вимоги своєї скарги та просив задовольнити ї вимоги із викладених у скарзі підстав.

Боржник і державний виконавець в судове засідання не прибули.

Вислухавши думку стягувача та дослідивши письмові докази по справі в повному обсязі, суд приходить до наступних висновків.

Повідомленням без номеру від 31.03.2025 року головного державного виконавця Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Костецького М.М. повернуто виконавчий документ № 362/3785/20 виданий 07.07.2022 року стягувачу без прийняття до виконання (а.с. 16).

Вирішуючи скаргу по суті, суд виходить з наступного.

За змістом оскаржуваного повідомлення, виконавчий документ повернуто без прийняття до виконання на підставі пункту 9 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до норми пункту 9 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем.

Натомість, як вбачається зі змісту виконавчого документа, він підлягає виконанню органами ДВС (а.с. 10).

Отже, державний виконавець неправомірно повернув виконавчий документ без прийняття до виконання на підставі пункту 9 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Також, в оскаржуваному повідомленні міститься посилання на пункт 1 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Проте, стаття 40 Закону України «Про виконавче провадження» складається із чотирьох частин та не містить будь-яких пунктів.

Отже, державний виконавець посилається на неіснуючу норму спеціального закону.

При цьому, відповідно до норми абзацу другого частини першої статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Крім того, вирішуючи дану скаргу по суті вимог, суд враховує та керується правовими висновками наведеними в постанові Верховного суду від 25 вересня 2020 року по справі № 924/315/17, за якими: повторне невиконання боржником рішення суду, яке може бути виконано без його участі, має наслідком надіслання державним виконавцем органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, а також вжиття заходів примусового виконання рішення суду; водночас, у разі невиконання рішення суду, яке не може бути виконане без участі боржника, державний виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Проте, та обставина, що саме боржник за судовим рішенням зобов`язаний вчинити певні дії, не свідчить про те, що у разі невиконання цього рішення саме боржником, воно не може бути виконано без його участі відповідно до абзацу 2 частини третьої статті 63 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки Судове рішення хоч і зобов`язує саме боржника вчинити ці дії, однак не є нерозривно пов`язаним з особою боржника та не унеможливлює виконання цього рішення без його участі шляхом вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання, враховуючи встановлені судами обставини невиконання його у добровільному порядку та свідоме ухилення боржника від його виконання.

При цьому, встановлена обов`язковість судового рішення, яке набрало законної сили, не дає підстав для висновку про можливість ставити його виконання в залежність від волевиявлення боржника або будь-яких інших осіб на вчинення чи не вчинення дій щодо його виконання, оскільки це б нівелювало значення самого права звернення до суду як засобу захисту та забезпечення реального відновлення порушених прав та інтересів (такий правовий висновок викладено у пункті 13 постанови Верховного Суду від 30.08.2018 року по справі № 916/4106/14).

До того ж, суд звертає увагу та наголошує на висновках наведених у постанові Верховного суду від 02 листопада 2023 року по справі № 580/4398/22, за якими: закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 11 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII можливе у разі настання випадку, визначеного частиною третьою статті 63 Закону №1404-VIII, яка, у свою чергу, регламентує порядок виконання рішень немайнового характеру.

При цьому, частина третя статті 63 Закону №1404-VIII встановлює обов`язок виконавця закінчити виконавче провадження лише у випадку неможливості здійснення примусового виконання рішення немайнового характеру без участі боржника.

Одночасно, накладення на боржника повторного штрафу та звернення до правоохоронних органів із поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності є лише заходами з метою притягнення до відповідальності боржника за невиконання без поважних причин виконавчого документа.

За цією позицією накладення штрафів та внесення подання (повідомлення) правоохоронним органам не є достатніми заходами виконання рішення суду, якщо при цьому відсутні докази, які б підтверджували факт реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання. Тож звернення з таким повідомленням до правоохоронних органів не є підставою для висновку про те, що державним виконавцем ужито всіх можливих заходів для виконання рішення суду та встановлено неможливість його виконання.

Направлення повідомлення про притягнення до кримінальної відповідальності боржника, не є останньою дією після вчинення державним виконавцем усіх можливих дій із виконання рішення суду, після якої державний виконавець повинен винести постанову про закінчення виконавчого провадження, а свідчить лише про вжиття ним передбачених Законом заходів щодо повідомлення уповноважених органів про невиконання обовя`зкового рішення суду.

У зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що оскаржувані дії державного виконавця не відповідають положенням Закону України «Про виконавче провадження», чим порушують права заявника щодо належного здійснення виконавчого провадження у якому він є стягувачем.

При цьому, суд враховує наступне.

У пункті 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» судам роз`яснено, що суд не має права зобов`язувати посадову особу державної виконавчої служби до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Тобто, вимоги заявника про зобов`язання державного виконавця відкрити виконавче провадження підлягають задоволенню саме шляхом зобов`язання державного виконавця вирішити питання про відкриття виконавчого провадження, оскільки дії по відкриттю виконавчого провадження мають бути вчинені державним виконавцем згідно із Законом України «Про виконавче провадження.

Відповідно до частини другої статті 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Таким чином, з метою усунення допущених порушень та поновлення порушених прав стягувача, суд вважає за необхідне визнати неправомірними оскаржувані дії державного виконавця, скасувати повідомлення державного виконавця і зобов`язати державного виконавця вирішити питання про відкриття виконавчого провадження.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог скарги в повному обсязі.

На підставі статті 452 ЦПК України, на відділ державної виконавчої служби слід покласти судові витрати, пов`язані з розглядом скарги.

На підставі наведеного, керуючись Законом України «Про виконавче провадження», статтями 258 261, 450 452 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Скаргу задовольнити.

Визнати неправомірними дії головного державного виконавця Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Костецького Миколи Миколайовича про повернення виконавчого документу № 362/3785/20 виданого 07.07.2022 року стягувачу без прийняття до виконання.

Скасувати повідомлення без номеру від 31.03.2025 року головного державного виконавця Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Костецького Миколи Миколайовича про повернення виконавчого документу № 362/3785/20 виданого 07.07.2022 року стягувачу без прийняття до виконання.

Зобов`язати головного державного виконавця Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Костецького Миколи Миколайовича вирішити питання про прийняття до виконання виконавчого документу № 362/3785/20 виданого Васильківським міськрайонним судом Київської області 07.07.2022 року стосовно боржника ОСОБА_2 відносно стягувача ОСОБА_1 .

Стягнути з Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь Держави Україна грошові кошти в сумі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок у відшкодування судових витрат.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Головуючий

Дата складення повного судового рішення 11 травня 2025 року.