Справа № 182/7378/23
Провадження № 2/0182/217/2024
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23.04.2025 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Кобеляцької - Шаховал І.О.

секретар Іванова Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Покровської міської об`єднаної територіальної громади в особі Покровської міської ради Дніпропетровської області про визнання права власності у порядку спадкування за законом та встановлення факту постійного проживання зі спадкоємцем на час відкриття спадщини -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Покровської міської об`єднаної територіальної громади в особі Покровської міської ради Дніпропетровської області про визнання права власності у порядку спадкування за законом та встановлення факту постійного проживання зі спадкоємцем на час відкриття спадщини.

В обгрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2 , який до дня смерті проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Після смерті батька залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 1,4700 га, кадастровим номером :02:001:0360, розташованої на території Шолохівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської (нині Покровської міської об`єднаної територіальної громади Нікопольського району Дніпропетровської), яка належала померлому на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку, серії ДП № 108808, виданого 24 вересня 2004 року Нікопольською районною державною адміністрацією. За життя ОСОБА_2 належним йому майном не розпорядився, заповіту не склав. Він є єдиним спадкоємцем першої черги спадкування після смерті батька. Постійне місце проживання батька було зареєстроване в житловому будинку, розташованому по АДРЕСА_1 , де з 2008 року він проживав разом з батьком. Таким чином, на день смерті ОСОБА_2 , тобто, на час відкриття спадщини, він постійно фактично мешкав разом з батьком за адресою: АДРЕСА_1 . Зважаючи на цю обставину, він вважав, що спадщина ним прийнята шляхом постійного проживання з померлим на час відкриття спадщини. Тому, вважає, що саме постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця таким що прийняв спадщину, а не лише реєстрація місця його проживання за адресою реєстрації спадкодавця. Адже, відповідно до ч.2 ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Натомість, протягом шести місяців з часу відкриття спадщини він не заявив про свою відмову від спадщини, а, отже, згідно з ч.3 ст.1286 Цивільного кодексу України, він як спадкоємець за законом вважається таким, що прийняв спадщину. Спадкова справа за його заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 була відкрита в Покровській міській державній нотаріальній конторі 22.06.2022 року за № 44/2022. У зв`язку з його зверненням до нотаріальної контори після спливу 6-ти місяців з дня смерті спадкодавця, державний нотаріус Покровської міської нотаріальної контори Полянський Ю.М. постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22 червня 2022 року відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 та рекомендував для оформлення своїх спадкових прав звернутись до суду. Тому, на підставі викладеного, позивач змушений звернутись до суду та просить встановити факт його постійного проживання разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати за ним право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 1,4700 га, кадастровим номером :02:001:0360, розташовану на території Шолохівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської (нині Покровської міської об`єднаної територіальної громади Нікопольського району Дніпропетровської), у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судовому засіданні, яке було призначено раніше, позивач викладені в позові обставини підтримав та на задоволенні позову наполягав. Окрім цього, суду пояснив, що він проживав з батьком разом за однією адресою. Його мати успадковувати земельну ділянку наміру не мала, оскільки у власності мала свою земельну ділянку, яку у 2022 році залишила іншому сину - брату позивача.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, в судове засідання не прибув, при цьому, на адресу суду надав заяву, в якій просить суд розгляд справи проводити за їх відсутності та ухвалити рішення, у відповідності до вимог чинного законодавства (а.с.30-31).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України», національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.

Як встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_2 , який до дня смерті проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.5). Після смерті батька залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 1,4700 га, кадастровим номером :02:001:0360, розташованої на території Шолохівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської (нині Покровської міської об`єднаної територіальної громади Нікопольського району Дніпропетровської області), яка належала померлому на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку, серії ДП № 108808, виданого 24 вересня 2004 року Нікопольською районною державною адміністрацією (а.с.11). Як вбачається з матеріалів справи, в тому числі, зі спадкової справи, за життя ОСОБА_2 належним йому майном не розпорядився, заповіту не склав, при цьому, позивач по справі, як спадкоємець першої чергу, від спадкових справ не самоусунувся, а, навпаки, звернувся з заявою до Покровської міської державної нотаріальної контори 22.06.2022 року за № 44/2022. Однак, 22 червня 2022 року отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії з підстав звернення після спливу 6-ти місяців з дня смерті спадкодавця, а доказів того, що на час смерті спадкодавця спільно з ним проживав, надано не було.

При цьому, позивач, як на підставу звернення до суду з даним позовом, посилається на те, що, відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно ч.1 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Відповідно до довідки № 10 від 22.09.2022 року виданою старостою Шолоховського старостинського округу Покровської міської ради Лісніченко Є.О. на день смерті ОСОБА_2 , тобто на час відкриття спадщини, позивач постійно фактично мешкав разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9).

Попри це, у суду сумніву на викликає той факт, що позивач разом з батьком, на час його смерті, мешкав разом з ним за однією адресою, оскільки поданні документи на підтвердження заявлених вимог в судовому засіданні були дослідженні.

Окрім цього, в судовому засіданні були допитані свідки.

Так, свідок ОСОБА_3 , суду пояснив, що позивач йому доводиться зятем та знає його 10-12 років. У вересні 2024 року позивач одружися на його доньці, а до одруження вони ще років три проживали в с.Шолохове Нікопольського району Дніпропетровської області. Свідок доповнив, що на час смерті ОСОБА_2 , позивач разом з ним проживав за однією адресою.

Свідок ОСОБА_4 , в судовому засіданні суду пояснила, що з позивачем є односельцями. Старший брат позивача їй доводиться кумом. З позивачем знайомі з дитинства. На час коли батько позивача помер, то той проживав разом з ним та допомагав йому по домогосподарству.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 78 ЦПК України встановлює вимоги, згідно яких доказ вважається допустимим. При цьому, належність доказів правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Статтею 318 ЦПК України передбачено, що у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою, причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Отже, суд може встановити юридичний факт у тому разі, коли особою вчинено всі можливі заходи по отриманню необхідних документів, і виключно за наявності об`єктивних причин, які не залежать від волі особи, що обумовлюють неможливість отримання документу на підтвердження юридичного факту.

Таким чином, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що з наданих позивачем документів, про які було зазначено вище, можливо встановити той факт, що ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 проживали за адресою: АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 . Тому, зважаючи на вищенаведене, обґрунтованість вимог позивача, шляхом подання відповідних доказів знайшли своє підтвердження, а також дані обставин були встановленні показаннями свідка, що в даному випадку свідчить про той факт, що вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Що стосується заявлених вимог щодо визнання права власності, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі, зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Таким чином, враховуючи той факт, що з заявою про прийняття спадщини звернувся позивач по справі, інших спадкоємців немає, при цьому, в позасудовому порядку позивач позбавлений можливості успадкувати майно, тому суд, з урахуванням вищевказаних вимог, які судом задоволені, приходить до висновку, що за ОСОБА_1 слід визнати право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 1,4700 га, кадастровим номером :02:001:0360, розташовану на території Шолохівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської (нині Покровської міської об`єднаної територіальної громади Нікопольського району Дніпропетровської), у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись ст.ст.4, 13, 78, 81, 200, 259, 263-265, 315, 318 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Покровської міської об`єднаної територіальної громади в особі Покровської міської ради Дніпропетровської області про визнання права власності у порядку спадкування за законом та встановлення факту постійного проживання зі спадкоємцем на час відкриття спадщини - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зі спадкодавцем ОСОБА_2 в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 1,4700 га, кадастровим номером :02:001:0360, розташовану на території Шолохівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської (нині Покровської міської об`єднаної територіальної громади Нікопольського району Дніпропетровської), у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал