Справа № 932/4439/25
Провадження № 2/932/1650/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2025 року м. Дніпро

Суддя Шевченківського районного суду міста Дніпра Потоцька С.С., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька Оксана Олександрівна, третя особа: Приватне підприємство «Агрос» про скасування постанови приватного виконавця в частині накладення арешту на право оренди земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Сербін Б.О. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни від 21.08.2024 по ВП № 75740309 в частині накладення арешту на право оренди земельної ділянки кадастровий номер :02:001:0325 та припинити обтяження від 04.09.2024 № 56529535.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що вона на підставі договору купівлі-продажу від 07.11.2024 № 1980, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Вдовіною Л.Л., є власником земельної ділянки, кадастровий номер :02:001:0325, площею 5,62 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Право власності за нею зареєстровано в Державному реєстрі речових прав за номером 57461929, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 45. Вказана земельна ділянка перебувала в оренді, на підставі договору оренди від 01.08.2014 укладеного між ОСОБА_2 (попередній власник) та ПП «А Г Р О С» терміном дії на 49 років, з правом пролонгації.

07.11.2024 рішенням власника ПП «А Г Р О С» №1/2024 було надано згоду на здійснення правочину про розірвання договору оренди землі сільськогосподарського призначення, шляхом укладення угоди про дострокове розірвання договору оренди землі, об`єктом якої є земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0325.

08.11.2024 між ОСОБА_1 та ПП «А Г Р О С» укладено додаткову угоду № 1 про дострокове розірвання договору оренди землі від 01.08.2014, кадастровий номер :02:001:0325.

11.11.2024 ОСОБА_1 звернулася до державного реєстратора виконавчого комітету Жовтоводської міської ради із заявою про припинення права оренди на земельну ділянку кадастровий номер :02:001:0325.

13.11.2024 державним реєстратором винесено рішення № 76068657 про відмову в проведенні реєстраційних дій, оскільки наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно, а саме: наявний запис про обтяження № 56529535 щодо арешту права оренди земельної ділянки накладеного приватним виконавцем Русецькою О.О., відомості про суб`єкта обтяження: особа, майно якої обтяжується ПП «А Г Р О С, на підставі постанови про арешт майна боржника від 21.08.2024 по виконавчому провадженню № 75740309.

Тому, за наявності вказаного обтяження позивачка позбавлена права вільно розпоряджатися та користуватися своїм майном, а саме зазначеною земельною ділянкою.

Дослідивши матеріали позовної заяви та додані матеріали, суд дійшов такого висновку.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України установлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду у постанові від 04.11.2020 у справі № 520/7100/19 судам слід враховувати, що у пункті 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02. 2014 № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» судам роз`яснено, що вимоги сторони виконавчого провадження про зняття арешту з майна розглядаються не у позовному провадженні, а як оскарження рішення державного виконавця про оцінку майна в процесуальному порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, оскільки є процесуальною дією державного виконавця незалежно від того, яка конкретно особа (сам державний виконавець, залучений ним суб`єкт оціночної діяльності чи особа, яка рецензувала звіт про оцінку майна) здійснювала відповідні дії, оскільки виконавчо-процесуальні відносини виникли між сторонами виконавчого провадження та державним виконавцем і між державним виконавцем та суб`єктом оціночної діяльності.

У постанові від 01.12.2021 у справі № 201/6486/20, предметом розгляду якої було зняття арешту, накладеного на майно позивача, як боржника в межах виконавчого провадження (яке на час подачі позову було завершене та знищене) Верховний суд зазначив, що суди зробили правильний висновок про відмову у відкритті провадження у справі за вимогами про зняття арешту з майна, оскільки законом передбачений інший спосіб судового захисту - оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, а не в позовному провадженні.

Така практика є сталою (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24.05.2021 у справі № 712/12136/18; постанови Верховного Суду від 29.09.2021 у справі № 234/18525/19, від 20.10. 2021 у справі № 236/789/21, від 27.03.2024 у справі №303/6292/20).

Отже, розділом VII ЦПК України встановлено спеціальний порядок, за яким здійснюється судовий контроль за виконанням судових рішень, в тому числі вирішення питань щодо законності рішень, дій чи бездіяльності виконавців під час виконання судових рішень, порушення прав сторін виконавчого провадження під час виконання, зобов`язання виконавців поновити порушені права сторін виконавчого провадження тощо.

Судом не встановлено, що постанова приватного виконавця про накладення арешту винесена під час виконання судового рішення.

Крім того, особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідачем у справах за позовами про звільнення майна з-під арешту є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних правовідносин щодо такого майна (частина перша статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Суд звертає увагу, що контроль щодо виконання інших (не судових) рішень здійснюється за правилами Кодексу адміністративного судочинства України (ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження»).

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно із ч. 1 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

За частиною другою статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

За висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 14.11.2018 у справі № 820/4243/17, у постанові від 02.10 2019 у справі № 346/79/17 спори щодо оскарження рішень, дій, бездіяльності державного виконавця з виконання виконавчого документа, виданого іншою посадовою особою, а не судом, підвідомчі адміністративному суду.

Отже, за правилами адміністративного судочинства оскаржуються рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, вчинені під час виконання ухвалених в адміністративній справі судових рішень, а також виконавчих документів, виданих іншими, ніж суд, органами та посадовими особами, оскільки закон не встановлює для такого оскарження іншого порядку судового оскарження.

Критеріями визначення юрисдикції судів щодо вирішення справ з приводу оскарження рішень дій чи бездіяльності державного (приватного) виконавця щодо виконання судового рішення є юрисдикційна належність суду, який видав виконавчий документ, та статус позивача як сторони у виконавчому провадженні.

У постанові від 22.01.2020 у справі № 340/25/19 за позовом фізичної особи до органу державної виконавчої служби про визнання неправомірною відмови щодо зняття арешту з майна та зобов`язання зняти арешт Велика Палата Верховного Суду виснувала, що для визначення юрисдикції суду необхідно встановити підстави позову, зміст прав, на захист яких направлено звернення до суду. Якщо підставою позову є неправомірні, на думку позивача, дії органу державної виконавчої служби з накладення арешту на певне майно, то такий спір треба розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Так позивач, звертаючись з позовом, зазначає, що вона не є стороною виконавчого провадження № 75740309, в межах якого накладений арешт.

Тому вказаний спір, на переконання суду, не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства за правилами позовного провадження, а підлягає розгляду відповідно до положень ст. 287 КАС України.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч.ч. 2, 5 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

За встановлених обставин, у відкритті провадження у справі слід відмовити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.186, 258-260 ЦПК України, суддя -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька Оксана Олександрівна, третя особа: Приватне підприємство «Агрос» про скасування постанови приватного виконавця в частині накладення арешту на право оренди земельної ділянки.

Роз`яснити ОСОБА_3 право на звернення до суду з відповідною вимогою у порядку адміністративного судочинства.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі скасування цієї ухвали позовна заява вважається поданою в день первісного звернення до суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Інформацію щодо справи, яка розглядається, учасники справи можуть отримати на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет - https://court.gov.ua/fair/sud4803/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням https://reyestr.court.gov.ua.

Суддя С.С.Потоцька