РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2025 року м. Володимир

Володимирський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Вітера І.Р.,

за участю:

секретаря судового засідання Багдасарової Л.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

його представника ОСОБА_2 ,

представника відповідача Пікули Б.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Володимирводоканал» про визнання дій неправомірними та зобов`язання проведення перерахунку плати (заборгованості) за послуги з водовідведення та водопостачання холодної води,-

ВСТАНОВИВ:

21.01.2025 ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до КП «Володимирводоканал» про визнання дій неправомірними та зобов`язання проведення перерахунку плати (заборгованості) за послуги з водовідведення та водопостачання холодної води.

Позов обгрунтував тим, що йому на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 , де він зареєстрований та постійно проживає разом із дружиною. Також він є користувачем послуг щодо водопостачання та водовідведення холодної води (особовий рахунок № НОМЕР_1 ). Фактичне його користування водою не перевищувало встановлені норми.

У квартирі позивача був відсутній індивідуальний засіб обліку холодної води, тому він завжди вчасно оплачував суми, які нараховувались відповідачем за показниками загальнобудинкового приладу обліку за водопостачання та водовідведення із врахуванням встановлених тарифів з розрахунку на кількість осіб, які проживали у квартирі.

З жовтня 2021 по лютий 2023 року відповідач неправомірно проводив нарахування позивачу плати за водопостачання та водовідведення, у зв`язку з чим у нього утворилась необґрунтована заборгованість у розмірі 2 566, 51 грн., яка була скасована на підставі рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 03.06.2024 у справі № 154/220/24. Цим же судовим рішенням визнано дії КП «Володимирводоканал» по нарахуванню боргу за період з жовтня 2021 року по лютий 2023 року неправомірними та такими, що порушували права позивача як споживача комунальних послуг.

Проте, з березня 2023 року відповідач продовжив нарахування невідомої суми заборгованості, яка зростала з кожним місяцем, незважаючи на систематичну оплату позивачем послуг водопостачання та водовідведення згідно отриманих рахунків. З квітня 2023 року відповідач перестав надсилати позивачу рахунки на оплату у паперовому вигляді, а надалі позивач отримав рахунок № НОМЕР_2 від 08.10.2024, в якому сума заборгованості становила 4 781, 82 грн.

Листом від 30.10.2024 № 609 КП «Володимирводоканал» повідомило позивача про правомірність нарахування заборгованості та надало роздруківку нарахувань за період з січня 2021 по жовтень 2024 року.

З даним розрахунком та заборгованістю позивач не погодився, і з мотивів її неправомірного нарахування повторно звернувся в суд. Як підставу для скасування заборгованості вказав, що систематично оплачував надану комунальну послугу згідно отриманих рахунків не допускаючи боргу, натомість відповідач неправомірно та без дозволу ОСББ встановив у його будинку загальнобудинковий лічильник, з якого показники ним вчасно не знімались, заборгованість відповідач нарахував йому на власний розсуд без жодних правових підстав, і в той же час відповідач не надав йому обгрунтованого пояснення нарахованої заборгованості.

Із врахуванням уточнених позовних вимог просив суд: визнати дії КП «Володимирводоканал» по нарахуванню боргу за період з березня 2023 року по жовтень 2024 року неправомірними та такими, що порушують його права як споживача комунальних послуг; зобов`язати КП «Володимирводоканал» скасувати заборгованість у розмірі 4 363, 94 грн.

Окремо у позовній заяві просив суд витребувати матеріали судової справи № 154/220/24 у Володимир-Волинському (тепер - Володимирському) міському суді Волинської області та матеріали виконавчого провадження № 76313981 у Володимирському відділі ДВС у Володимирському районі Волинської області.

Ухвалою суду від 22.01.2025 відкрито провадження у справі, розгляд її постановлено проводити за правилами загального позовного провадження, визначено строки для подання заяв по суті справи, призначено підготовче засідання.

У підготовчому провадженні судом відмовлено позивачу у задоволенні клопотання про витребування доказів з підстав його необґрунтованості та відсутності перешкод у самостійному поданні доказів. Позивач самостійно долучив до позову докази, які раніше клопотав витребувати. Судом задоволені клопотання сторін про допити свідків: працівника КП «Володимирводоканал» ОСОБА_3 та голови ОСББ «Наше містечко» Радкевич Г.М.

03.02.2025 директором КП «Володимирводоканал» надано відзив на позовну заяву за змістом якого позов заперечив. Вказав, що встановлення вузла комерційного обліку комунальної послуги (в даному випадку водопостачання) є обов`язковим. Зняття показників із загальнобудинкового лічильника у будинку АДРЕСА_2 проводилось щомісяця.

Нарахування плати за послуги водопостачання та водовідведення проводиться у відповідності до вимог Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». Так, обсяги спожитої у будівлі гарячої, питної води, визначені за допомогою вузлів комерційного обліку розподіляються між споживачами з урахуванням того, що у разі якщо частина приміщень у будівлі оснащена вузлами розподільного обліку гарячої, питної води, а частина - не оснащена, обсяг відповідної комунальної послуги, спожитий споживачами у приміщеннях, оснащених вузлами розподільного обліку, встановлюється у розмірі, визначеному за допомогою таких вузлів, а загальний обсяг спожитої у будівлі відповідно гарячої, питної води (крім обсягу, витраченого на загальнобудинкові потреби та споживачами у приміщеннях, оснащених вузлами розподільного обліку) розподіляється між споживачами, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку, пропорційно до кількості осіб, які фактично користуються такими послугами.

Щомісячні нарахування споживачу ОСОБА_1 в період з березня 2023 року по лютий 2024 року здійснювалися як квартирі, що не була обладнана індивідуальним приладом обліку, а тому уся різниця, що виникала у кожному з місяців даного періоду, розподілялася ОСОБА_1 та іншим квартирам, які не обладнані лічильниками води. Починаючи з лютого 2024 року, коли ОСОБА_1 встановив лічильник води і по теперішній час, нарахування здійснюються виключно на основі показників індивідуального приладу обліку. Донарахування ОСОБА_1 відбулось у зв`язку із уточненням та перерахунком фактичних показників з боку інших мешканців цього будинку, а також через виявлення змін у кількості осіб, що фактично користувались послугами. Таким чином у період з березня 2023 року до жовтня 2024 року у ОСОБА_1 виникла заборгованість, яка станом на 08.10.2024 облікувалась у розмірі 4 363, 94 грн. У підтвердження даного факту відповідачем до відзиву долучені розрахунки та оборотні відомості із розшифруваннями за загальнобудинковим та квартирними лічильниками, що знаходяться у будинку АДРЕСА_2 .

Представник позивача адвокат Назарук Ю.В. та позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити з викладених у ньому підстав. Окремо, позивач вказав, що з лютого 2023 року по жовтень 2024 року не отримував паперових рахунків від відповідача, проте постійно сплачував комунальні послуги за сумами, що значились у мобільному додатку «Приват24», при цьому заборгованості не допускав і вона у цих рахунках не значилась. Переконаний, що відповідач у жовтні 2024 року в «ручному режимі» безпідставно нарахував йому заборгованість за водопостачання та водовідведення як покриття витрат, які КП «Володимирводоканал» понесло у зв`язку з розглядом справи № 154/220/24, де судом його було зобов`язано скасувати позивачу борг. Ствердив, що відповідач не мав доступу до підвалу будинку, де знаходиться загальнобудинковий лічильник, а тому показники з нього ним не знімались.

Представник відповідача ОСОБА_4 у судовому засіданні позов заперечив, пояснив, що показники із загальнобудинкового лічильника будинку позивача знімалися щомісяця, що підтверджено у справі документально. Коли у багатоквартирному будинку стоїть загальний лічильник, то обсяг споживання холодної води у приміщеннях без обліку визначається як різниця між визначеним за показанням приладу обліку загального обсягу спожитої холодної води у будинку та між сумарним обсягом спожитої (витраченої) холодної води за показаннями вузлів розподільного обліку. Такий визначений обсяг розподіляється кожному приміщенню, не оснащеному вузлом розподільного обліку, пропорційно до співвідношення кількості осіб, що фактично користуються комунальною послугою у такому приміщенні. Вказав, що відповідно до рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 03.06.2024 у справі № 154/220/24 позивачу була списана заборгованість за період з жовтня 2021 року по лютий 2023 року у розмірі 2 566, 51 грн. Проте позивач і надалі користувався водопостачанням і водовідведенням без встановленого індивідуального засобу комерційного обліку до лютого 2024 року. Отже, позивачу нараховувалась плата за дану послугу за встановленим тарифом у спосіб вказаний вище. Таке нарахування відповідає Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». ОСОБА_1 сплачував за користування водою та водовідведення кошти періодично, проте у розмірі недостатньому для покриття сум, які йому були нараховані КП «Володимирводоканал», що привело до виникнення заборгованості. Після встановлення у лютому 2024 року позивачем у своїй квартирі лічильника, плата йому нараховувалась виключно згідно його показань, проте заборгованість на рахунку позивача продовжувала облікуватись.

Окремо зазначив, що КП «Володимирводоканал» систематично, зокрема протягом спірного періоду, здійснювало розсилання споживачам паперових рахунків, що підтверджено у справі актами звіряння взаємних розрахунків із АТ «Укрпошта», а тому доводи позивача про їх неотримання є безпідставними.

Опитаний в судовому засіданні свідок працівник ОСОБА_3 вказав, що є працівником КП «Володимирводоканал», який у спірний період щомісяця знімав показники із загальнобудинкового лічильника будинку АДРЕСА_2 . У підтвердження своїх показань ОСОБА_3 через представника відповідача долучив до матеріалів справи фото показників лічильника за серпень-листопад 2024 року, які у збереглись у його телефоні (а.с.193-198).

Опитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 вказала, що є головою ОСББ «Наше містечко», яке обслуговує будинок АДРЕСА_2 . Підтвердила законність підстав встановлення у будинку загальнобудинкового лічильника холодної води та факти щомісячного зняття з нього відповідачем показників. Вказала, що систематично проводила перевірки відповідності даних показників з лічильника, і вони завжди відповідали істині.

Заслухавши пояснення сторін, опитавши заявлених свідків, перевіривши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 та споживачем послуг з водовідведення та водопостачання холодної води, які надає відповідач КП «Володимирводоканал». Дані обставини стверджуються Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності та Договором про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення від 31.07.2007 (а.с.7, 10, 11-12). Згідно даного договору послуги позивачу надаються без наявності засобів обліку води, а згідно встановлених нормативів. Отже, між сторонами у справі виникли відносини, які породжують цивільні права та обов`язки.

Положеннями ст.ст.7, 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов`язком споживача є оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов`язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотриманням умов його виконання згідно з типовим договором.

Статтями 67, 68 ЖК України визначено, що наймачі (власники) квартир зобов`язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інше) за затвердженими в установленому порядку тарифами.

На підставі ч.2 ст.3 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», забороняється приєднання житлових і нежитлових будівель до зовнішніх інженерних мереж без оснащення таких будівель вузлами комерційного обліку відповідних комунальних послуг відповідно до вимог цього Закону.

Інші положення цієї статті дозволяють власнику (співвласникам) будівлі у встановлені строки надати згоду на встановлення вузла комерційного обліку на запропонованих оператором зовнішніх інженерних мереж умовах або самостійно обладнати будівлю вузлами комерційного обліку у встановленому законодавством порядку.

За даних обставин є безпідставними доводи позивача про незаконність встановлення та використання відповідачем без дозволу ОСББ загальнобудинкового вузла комерційного обліку (лічильника) у багатоквартирному будинку АДРЕСА_2 .

Згідно інформації, що міститься у особовому рахунку позивача № 2/2018 (а.с.20, 60) загальнобудинковий лічильник № 110653 встановлений 01.01.2021 і використовується з цього часу. Даний факт підтверджено у справі також показаннями голови ОСББ «Наше містечко» ОСОБА_5 , яка вказала, що встановлення загальнобудинкового лічильника у будинку АДРЕСА_2 відбулось у відповідності до вимог Закону.

Згідно ч.1 ст.9 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», комерційний облік здійснюється вузлом (вузлами) комерційного обліку відповідної комунальної послуги, що забезпечує (забезпечують) загальний облік її споживання, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки.

На підставі п.2 ч.2 ст.9 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», до встановлення вузла (вузлів) комерційного обліку відповідно до вимог частини другої статті 3 цього Закону , обсяги споживання гарячої чи питної води визначаються за показаннями вузлів розподільного обліку, а у разі їх відсутності - за нормами споживання, встановленими органом місцевого самоврядування. Загальний обсяг споживання гарячої або питної води у такій будівлі визначається як сума обсягу, визначеного за допомогою вузлів розподільного обліку та розрахункового обсягу, визначеного за нормою споживання для споживачів, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку.

За наданими відповідачем розшифровками розрахунків за загальнобудинковим приладом обліку № 110653 (а.с.67-110) встановлено, що будинок АДРЕСА_2 є багатоквартирним, складається із вісімдесяти квартир та одного комерційного приміщення, з яких вісім квартир, в тому числі позивача, у період з березня 2023 року по лютий 2024 року не були обладнані засобами комерційного обліку (лічильниками води).

Відповідно до п.4 ч.3 ст.10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», у разі якщо частина приміщень у будівлі оснащена вузлами розподільного обліку гарячої, питної води, а частина - не оснащена, обсяг відповідної комунальної послуги, спожитий споживачами у приміщеннях, оснащених вузлами розподільного обліку, встановлюється у розмірі, визначеному за допомогою таких вузлів, а загальний обсяг спожитої у будівлі відповідно гарячої, питної води (крім обсягу, витраченого на загальнобудинкові потреби та споживачами у приміщеннях, оснащених вузлами розподільного обліку) розподіляється між споживачами, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку, пропорційно до кількості осіб, які фактично користуються такими послугами.

За тими ж розшифровками розрахунків за загальнобудинковим приладом обліку № НОМЕР_3 (а.с.67-110) вбачається, що у восьми квартирах у будинку АДРЕСА_2 , які не були в період з березня 2023 року по лютий 2024 року обладнані засобами комерційного обліку (лічильниками води), зареєстровані (проживали) 10 осіб.

У квартирі ОСОБА_1 , окрім нього, споживачем даних послуг є ще його дружина, тобто кількість осіб, яким надаються послуги водопостачання та водовідведення двоє.

Отже, плата позивача ОСОБА_1 з врахуванням двох зареєстрованих осіб за водопостачання і водовідведення в період з березня 2023 року по лютий 2024 року повинна була вираховуватися у двократному розмірі за встановленими тарифами із різниці між спожитою водою у будинку за показником загальнобудинкового лічильника № 110653 та сумою спожитої води у 72 квартирах і комерційному приміщенні із встановленими лічильниками води, яку слід надалі розділити між 10 особами, які проживали у будинку та користувались водою без засобів комерційного обліку (лічильників).

Згідно особового рахунка № НОМЕР_1 (а.с.60) позивачем 05.02.2024 було встановлено два лічильники води, а отже з цього часу облік використаної позивачем води повинен вестись відповідно до їх показників.

Із наявного у справі особового рахунка позивача № 2/2018 за період січня 2023 року по лютий 2025 року також вбачається, що станом на січень 2023 року (зворот а.с.64) у позивача була наявною заборгованість за водопостачання та водовідведення у загальному розмірі 3 281, 01 грн.

За лютий 2023 року позивачу нараховано до сплати 202, 58 грн., однак він сплатив 657, 10 грн. (зворот а.с.64).

Згідно рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 03.06.2024 у справі № 154/220/24 (а.с.13-15) ухвалено визнати дії КП «Володимирводоканал» по нарахуванню боргу за період з жовтня 2021 року по лютий 2023 року неправомірними та такими, що порушують права позивача як споживача комунальних послуг; зобов`язати КП «Володимирводоканал» скасувати заборгованість у розмірі 2566, 51 грн. за період з жовтня 2021 року по лютий 2023 року включно.

Дане рішення набрало законної сили 05.09.2024 (а.с.15) та було виконане відповідачем, що підтверджено у справі копією постанови про закінчення виконавчого провадження від 17.12.2024 (а.с.154-155, 166-170).

Відомостями особового рахунку позивача № 2/2018 за лютий 2023 також підтверджено списання з сальдо суми в розмірі 2566, 51 грн. (зменшення початкового боргу) (зворот а.с.64).

Отже, станом на 01.03.2023 у позивача була підтвердженою заборгованість у розмірі 259, 98 грн. (зворот а.с.64).

В той же час за наданим відповідачем розшифруванням загального розрахунку за загальнобудинковим приладом обліку № 110653 (а.с.66) встановлено, що з березня 2023 року по січень 2024 року включно споживачі будинку АДРЕСА_2 використали загалом 4235 куб. м. води (за лічильником 17414 (показник на 01.02.2024) - 13179 (показник на 01.02.2023) = 4235 куб. м.), з яких 3274,89 куб. м. води спожили квартири за показниками встановлених лічильників (по місяцях: 285,36 + 296,98 + 312,29 + 299,02 + 307,14 + 304,83 + 301,9 - 37, 06 + 290,73 +271,96 + 323,17 + 318,57), а решту 960, 11 куб. м. води розподілено між квартирами без встановлених засобів комерційного обліку води (по місяцях: 71,64 + 51,02 + 51,71 + 50,98 + 52,86 + 53,17 + 213,16 + 94,27 + 40,04 + 45,83 + 235,43).

За даним розрахунком на одного жителя, який користувався водою без встановленого лічильника протягом вказаного періоду з розрахунку 10 осіб нараховано 96, 011 куб. м. води, а на двох відповідно 192, 022 куб. м. води.

За наданими відповідачем помісячними розшифровками розрахунків за загальнобудинковим приладом обліку холодної води № 110653 за період березня 2023 року по січень 2024 року включно (а.с. 67-110) квартирою позивача використано 187, 03 куб. м. води (по місяцях: 14,33 + 10,2 + 10,34 + 10,2 + 10,57 + 10,63 + 42,63 + 18,85 + 8,01 + 8,46 + 42,81), що із врахуванням похибки при заокругленні сум приблизно відповідає попередньому розрахунку і є на користь позивача меншим розміром використаної води, який було взято відповідачем при здійсненні розрахунку плати за водопостачання і водовідведення.

Вказані об`єми використаної води повністю відповідають відомостям у наданому відповідачем особовому рахунку позивача № 2/2018 (а.с.63-64).

Згідно цього ж особового рахунку розмір тарифу, який не оспорювався у справі за водопостачання становив 15,82 грн./куб. м, а за водовідведення 24,05 грн./куб. м. Окремо помісячно також нараховувалась абонентська плата за нормою у розмірі 19,18 грн. в місяць.

Отже, за даними розрахунками в період з березня 2023 року по січень 2024 року включно позивач повинен був оплатити на користь відповідача плату за водопостачання та водовідведення у розмірі 7667, 87 грн. (187,03 х 15,82 = 2958, 82 грн. плата за водопостачання; 187,03 х 24,05 = 4498,07 грн. плата за водовідведення; 19,18 х 11=210,98 грн. абонплата).

Згідно наданого відповідачем особового рахунку позивача ОСОБА_1 № 2/2018 (а.с.63-64) за цей період йому нараховано 7667, 87 грн. (590,52 + 425,85 + 431, 44 + 425, 85 + 440,61 + 443 +1718,84 + 770, 73 + 338,54 + 356,48 + 1726, 01), що також повністю відповідає попередньому розрахунку.

Тобто, включно із попередньою заборгованістю позивача, яка існувала станом на 01.03.2023 у розмірі 259,98 грн., разом до сплати позивачу в період березня 2023 року по січень 2024 року було правомірно нараховано відповідачем 7927, 85 грн.

Згідно наданого відповідачем особового рахунку позивача ОСОБА_1 № 2/2018 (а.с.63-64) за цей період з березня 2023 по січень 2024 року включно позивачем було сплачено відповідачу 2876, 92 грн.

Факти оплати позивачем послуг водопостачання і водовідведення саме у таких розмірах та у такі строки, проте лише за період з січня по жовтень 2023 року підтверджені позивачем долученими ним до позову копіями квитанцій АТ «ПриватБанк» (а.с.26-33). За інші періоди часу позивач квитанцій до справи не долучив.

Отже, станом на січень 2024 року позивач ОСОБА_1 недоплатив за надані послуги з водопостачання та водовідведення 5050, 93 грн. (7927, 85 - 2876, 92), що також підтверджено записом про його заборгованість в особовому рахунку за січень 2023 року (зворот а.с.63).

Як судом зазначено вище, позивачем 05.02.2024 у його квартирі було встановлено два лічильники води, а отже до цього часу розрахунок плати за водопостачання здійснювався у відповідності до п.4 ч.3 ст.10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», а з 05.02.2024 облік використаної позивачем води проводився відповідно до показників цих лічильників на підставі ч.1 ст.9 цього ж Закону.

Як підтверджено відповідачем у розшифровці розрахунку за загальнобудинковим приладом обліку № 110653 за лютий 2024 року (а.с.111) на підставі п.4 ч.3 ст.10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» позивачу ОСОБА_1 розраховано плату за водопостачання і водовідведення лише за 5 днів лютого 2024 року у розмірі 2,04 куб. м.

Зміст розшифровок розрахунків за загальнобудинковим приладом обліку № НОМЕР_3 за березень - вересень 2024 року включно (а.с.115-146) свідчать, що облік використаної позивачем води проводився відповідно до показників лічильників, встановлених у його квартирі, а не в порядку, передбаченому п.4 ч.3 ст.10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».

Оскільки сторони не оспорювали правильність наданих позивачем показників лічильників, суд бере їх до уваги і констатує правильність нарахування відповідачем позивачу плати за водопостачання і водовідведення в період з лютого по вересень 2024 року включно.

Так, позивачем у цей період згідно показників його ж лічильників (а.с.61-63) використано 68,04 куб. м. води (по місяцях: 7,04 + 7 + 11 + 10 + 8 + 7 + 8 + 10). Отже, за тими ж тарифами відповідач повинен був нарахувати позивачу плату за водокористування і водовідведення у розмірі 2866, 19 грн. (68,04 х 15,82 = 1076,39 грн. плата за водопостачання; 68,04 х 24,05 = 1636, 36 грн. плата за водовідведення; 19,18 х 8 = 153, 44 грн. абонплата).

Згідно наданого відповідачем особового рахунка № НОМЕР_1 ОСОБА_1 (а.с.61-63) у період з лютого по вересень 2024 року включно йому було нараховано плату за водопостачання і водовідведення у розмірі 2866,19 грн. (по місяцях: 299,86 + 298,27 + 457,75 + 417,88 + 338,14 + 298,27 + 338,14 + 419,88), що знову абсолютно відповідає попередньому, виконаному судом розрахунку.

У цей же період з лютого по вересень 2024 року включно ОСОБА_1 оплатив 3077,90 грн. (по місяцях: 645,14 + 284,31 + 298, 27 + 457,75 + 418 + 338,02 + 298,27 + 338,14), що також підтверджено у справі його особовим рахунком № НОМЕР_1 (а.с.61-63).

Отже, за період лютий-вересень 2024 року включно позивач здійснив переплату у розмірі 209,71 грн. (3077,90 - 2866,19 = 211,71 грн.), а з врахуванням попередньої заборгованості станом на січень 2024 року включно, нарахованої йому відповідачем та перевіреної судом у розмірі 5050, 93 грн., його борг станом на вересень 2024 року повинен становити 4839,22 грн. (5050,93 - 211,71 = 4839,22 грн.), що також відповідає розрахункам відповідача у особовому рахунку позивача № 2/2018 (а.с.61).

Позивач ОСОБА_1 отримав від відповідача рахунок за ЖКП № 348772 від 08.10.2024 (а.с.17) в якому відображено його заборгованість станом на вересень 2024 року у розмірі 4781, 82 грн., яка складається із суми його заборгованості станом на вересень 2024 року у розмірі 4363, 94 грн. та нарахованої відповідачем 417, 88 грн. плати за використану у вересні 2024 року воду згідно показників лічильника його квартири.

Саме заборгованість у розмірі 4363, 94 грн. ОСОБА_1 вважає безпідставно йому нарахованою і просить скасувати.

Проте, зважаючи на проведені відповідачем розрахунки заборгованості позивача за спірний період березня 2023 року по вересень 2024 року включно, які були перевірені і підтверджені судом у даній справі, суд приходить до висновку про безпідставність заявленої позовної вимоги про скасування заборгованості, а тому в її задоволенні слід відмовити.

Крім цього суд вважає безпідставними доводи позивача про те, що відповідачем у спірний період не знімались показники із загальнобудинкового приладу обліку (лічильника) № 110653, оскільки такі доводи не підтверджені у справі жодними належними і допустимими доказами, натомість спростовані показаннями в судовому засіданні свідків працівника КП «Володимирводоканал» ОСОБА_3 та голови ОСББ «Наше містечко» Радкевич Г.М., наданим відповідачем розшифруванням розрахунку за загальнобудинковим приладом обліку № 110653 (а.с.66) та фото приладу обліку № 110653 за серпень-листопад 2024 року (а.с.193-198), показання на яких відповідає попередньому розшифруванню.

Разом з цим суд вважає необгрунтованими доводи позивача про неотримання ним паперових рахунків КП «Володимирводоканал», оскільки вони спростовуються у справі долученими актами звіряння взаємних розрахунків із АТ «Укрпошта» (а.с.148-151), згідно яких відповідач систематично, зокрема протягом спірного періоду, здійснював оплату за розсилання споживачам паперових рахунків.

В той же час суд звертає увагу позивача на те, що не отримання ним паперових рахунків КП «Володимирводоканал» не звільняє його від обов`язку оплати за отримані житлово-комунальні послуги у формі водопостачання та водовідведення.

Згідно зі статями 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК).

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Розглядом справи встановлено, що позивач не довів у справі неправомірності дій КП «Володимирводоканал» по нарахуванню йому боргу за період з березня 2023 року по жовтень 2024 року, а нарахований йому розмір заборгованості був перевірений судом та підтверджений належними, допустимими і достатніми доказами.

А тому, проаналізувавши зібрані та дослідженні по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними, отже у їх задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 17, 77, 78, 81, 141, 247, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні позову до Комунального підприємства «Володимирводоканал» про визнання дій неправомірними та зобов`язання проведення перерахунку плати (заборгованості) за послуги з водовідведення та водопостачання холодної води.

Рішення суду може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги, яка подається протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Повний текст рішення виготовлено 14.05.2025.

Головуючий суддя Ігор ВІТЕР