Справа № 570/2429/24
Номер провадження 2/570/133/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2025 року Рівненський районний суд Рівненської області у складі:

судді Гнатущенко Ю.В.

з участю секретаря судових засідань Іллюк С.Р.,

прокурора Ковальчук Л.В.

представника відповідача адвоката Максимчука В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Рівненського районного суду Рівненської області цивільну справу за позовом керівника Рівненської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Великоомелянської сільської ради Рівненського району Рівненської області до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом скасування державної реєстрації права приватної власності, скасування роеєстрації у державному земельному кадастрі та повернення у комунальну власність, -

в с т а н о в и в :

У травні 2024 р. керівник Рівненської окружної прокуратури А. Максимчук звернувся в Рівненський районний суд Рівненської області з позовом в інтересах держави в особі Великоомелянської сільської ради до відповідача ОСОБА_1 та просить усунути перешкоди у здійсненні Великоомелянською територіальною громадою права користування та розпорядження земельною ділянкою площею 0,59 га к.н. :03:008:0004 шляхом:

-скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку (номер відомостей про речове право 11912140), припинивши право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з к.н. :03:008:0004, площею 0,59 га;

-скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки з к.н. :03:008:0004 площею 0,59 га;

-зобов`язати ОСОБА_1 повернути земельну ділянку площею 0,59 га к.н. :03:008:0004 Великоомелянській територіальній громаді в особі Великоомелянської сільської ради (вул. Шевченка, 79, с.Велика Омеляна, Рівненський р-н., 35360, );

-стягнути з відповідача на користь Рівненської обласної прокуратури кошти, витрачені на сплату судового збору в сумі 9 084 грн.

В обґрунтування позову вказує, що Рівненською окружною прокуратурою при виконанні повноважень, визначених ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», встановлено порушення інтересів держави під час передачі у власність водного фонду.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області від 14.10.2014 р. №17-757/16-14-СГ надано ОСОБА_2 дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,5900 га у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Грушвицької сільської ради Рівненського району Рівненської області.

10.11.2014 р. внесені відомості до Державного земельного кадастру про державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,59 га та присвоєно к.н. :03:008:0004.

Підставою для державної реєстрації даної земельної ділянки слугував Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок від 20.12.2014 р., розроблений ФОП ОСОБА_3 .

Відповідно до Переліку обмежень у використанні земельної ділянки (а.к. 21, 22 Проекту), які містяться у проекті землеустрою, земельна ділянка будь-які обмеження, в т.ч. наявність водоохоронної зони, прибережної захисної смуги навколо водного об`єкту, відсутні.

Проте у Пояснювальній записці (арк.5 Проекту), в Акті прийомки-передачі межових знаків (арк. 29 Проекту), Ситуаційній схемі (арк. 31 Проекту) наявна інформація, що земельна ділянка східною стороною межує із землями запасу сільської ради (дамба).

Вказана інформація також наявна у витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку к.н. :03:008:0004 від 10.11.2014 №НВ-014 в описі меж, де вказано, що земельна ділянка від А до Б межує із землями загального користування (дамба).

09.12.2014 р. наказом Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області №17-1019/16-14-СГ зазначений вище проект землеустрою затверджено та передано ОСОБА_2 у приватну власність земельну ділянку площею 0,5900 га, к.н. :03:008:0004 для ведення особистого селянського господарства.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 23.12.2014 р. за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на зазначену земельну ділянку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 6).

У подальшому на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 15.11.2015 р., серія та номер 3233, ОСОБА_2 вказану земельну ділянку відчужила на користь ОСОБА_4 .

Цього ж дня в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Олинцем В.П. зареєстровано право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з к.н. :03:008:0004 (номер запису про право власності 11912140).

Водночас Великоомелянською сільською радою в складі старости Грушвицького старостинського округу Великоомелянської сільської ради, спеціаліста-землевпорядника цієї ж ради, поліцейського офіцера громади та сертифікованого інженера геодезиста 23.11.2023 р. здійснено обстеження земельної ділянки площею 0,5900 га, к.н. :03:008:0004. За результатами якого встановлено, що близько 40% площі земельної ділянки займають два водних об`єкти, близько 60% площі чагарникова рослинність. Крім того, земельна ділянка, к.н. :03:008:0004 межує із земельною ділянкою водного фонду площею 14,9391 га з к.н. :03:008:0003 та знаходиться у 50-ти метровій прибережній захисній смузі навколо даного водного об`єкта, встановленого Генеральним планом села Грушвиця Перша.

Крім того, межа даної земельної ділянки проходить по межі гідротехнічної споруди. З протилежної сторони межа проходить вздовж річки Струбелка.

Вказане підтверджується топографічним планом земельної ділянки к.н. :03:008:0004, складеним сертифікованим інженером геодезистом, який є додатком до вказаного акту обстеження зазначеної земельної ділянки.

При цьому як слідує з листа Управління економічного та агропромислового розвитку, житлово-комунального господарства, містобудування, архітектури Рівненської районної державної адміністрації від 28.03.2024 р. №24/09-01-14/24, розмір прибережної захисної смуги навколо водних об`єктів, розміщених на земельних ділянках з к.н. :03:008:0004 та :03:008:0003, встановлено Генеральним планом села Грушвиця Перша та становить 50 метрів.

Відповідно до інформації Регіонального офісу водних ресурсів у Рівненській області від 29.03.2021 р. №225/07-24 слідує, що в межах села Грушвиця Перша Рівненського району Рівненської області розташований ставок площею водного дзеркала 13,1663 га, загальна площа земельної ділянки становить 14,9391 га.

Окрім того, як слідує із паспорту водного об`єкта (ставок площею 13,1663 га, розташований в межах села Грушвиця Перша Рівненського району Рівненської області), виготовленого ДП «Рівнедіпроводгосп» у березні 2016 р., в складі ставка функціонують гребля, шахтний водосхил.

Згідно п. 4 вказаного паспорту водного об`єкта слідує, що ґрунтова гребля має довжину 226,0 м, конструктивні параметри: ширина по гребеню 8,0 м, максимальна висота 2,20 м, відмітка гребеня греблі 205,53 м. Гребля низьконапірна, ґрунтова, однорідна, трапецієвидної форми, виконана з місцевих будівельних матеріалів суглинок, субпісок.

Відповідно до плану водного об`єкта, наявного у зазначеному паспорті водного об`єкта земляна дамба розміщена по західній стороні ставка площею 13,1663 га та є складовою водного об`єкта.

Пунктом 7 вказаного паспорта водного об`єкта визначено, що відповідно до ст. 88 ВК України, прибережна захисна смуга для ставка становить 50,0 метра.

Згідно даних Публічної кадастрової карти України (https:kadast.live), розміщеними на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, слідує, що земельна ділянка водного фонду площею 14,9391 га к.н. :03:008:0003 по західній стороні межує із оспорюваною земельною ділянкою площею 0,59 га к.н. :03:008:0004.

При цьому відповідно до відомостей з Публічної кадастрової карти України (шари аналітичні: умовна прибережна захисна смуга) земельна ділянка площею 0,5900 га, к.н. :03:008:0004 повністю накладається на прибережну захисну смугу водного об`єкта площею 13,1663 га.

За даними Рівненського міжрайонного управління водного господарства (лист від 16.01.2024 р. №16/08-11), земельна ділянка з к.н. :03:008:0004 межує із земельною ділянкою площею 14,9391 га к.н. :03:008:0003, яка належить до земель водного фонду, на сході від зазначеної ділянки протікає р. Струбелка.

Отже, у приватну власність ОСОБА_2 передано земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться у прибережній захисній смузі водного об`єкта площею 13,1663 га.

З наведеного слідує, що передача у приватну власність ОСОБА_2 земельної ділянки у межах прибережної захисної смуги водного об`єкта відбулася з порушенням вимог чинного земельного законодавства, водного законодавства з огляду на таке.

Прокурор наводить положення ч.1 ст. 19, ч.ч. 1, 2 ст. 58, ч.2 ст.59, 60, 60-62, 83, 84 ЗК України та ст.ст. 1, 4, 87, 88-90 ВК України, п. 2.9 Порядку погодження природоохоронними органами матеріалів щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 05.11.2004 р. №434 та вказує, що відсутність проекту землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги не свідчить про відсутність самої прибережної захисної смуги, оскільки її розміри встановлені законом. Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.04.2020 р. у справі №372/1684/14-ц.

Як убачається з листа Рівненського міжрайонного управління водного господарства, земельна ділянка з к.н. :03:008:0004 межує на заходів із земельною ділянкою площею 14,9391 га к.н. :03:008:0003, яка належить до земель водного фонду, на сході від зазначеної ділянки протікає р.Струбелка, де згідно ст. 88 ВК України, ширина прибережної захисної смуги становить 50 метрів від урізу води.

Віднесення спірної земельної ділянки до земель водного фонду, також підтверджується відомостями з Публічної кадастрової карти України (шари аналітичні: умовна прибережна захисна смуга), розміщеними на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, згідно з якими ділянка з к.н. :03:008:0004 накладається на прибережну захисну смугу водного об`єкта. Такі відомості є загальновідомими, а тому не потребують доказування в силу приписів ч.3 ст. 82 ЦПК України (аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 р. у справі №359/3373/16).

Великоомелянською сільською радою із залученням сертифікованого інженера геодезиста 23.11.2023 р. проведено огляд спірної земельної ділянки. Із топографічного плану земельної ділянки к.н . :03:008:0004, складеного сертифікованим інженером геодезистом О. Гусаруком вбачається, що межа цієї земельної ділянки проходить по дамбі, яка у свою чергу є частиною ставка площею 13,1663 га та знаходиться в 50-метровій прибережній захисній смузі.

За приписами ч.3 ст. 186-1 ЗК України (чинної на час передачі у приватну власність спірної земельної ділянки), проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в межах прибережної захисної смуги, підлягає також погодженню з органом виконавчої влади АРК у сфері охорони навколишнього природного середовища, структурним підрозділом обласної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації у сфері охорони навколишнього природного середовища, та земельної ділянки водного фонду центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства.

У той же час, погодження вказаних органів проект землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки у власність відповідачу не містить.

Також наводить положення ст.61, ч.ч.2, 15 ст. 123 ЗК України.

Спірний наказ Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області порушує права Великоомелянської територіальної громади також на врахування її інтересів під час планування і забудови території громади, оскільки відповідно до Генерального плану села Грушвиця Перша розмір прибережної захисної смуги навколо водних об`єктів, розміщених на земельних ділянках к.н. . :03:008:0004 та к.н. . :03:008:0003 становить 50 метрів.

Тому Наказ Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області від 09.12.2014 р. №17-1019/16-14-СГ, яким затверджено проект землеустрою земельної ділянки площею 0,59 га, к.н. . :03:008:0004 та передано вказану земельну ділянку у власність ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства, є незаконним, оскільки прийнятий всупереч вимогам ст. 19 Конституції України , ст.ст. 19, 20, 58, 59, 60-62, 83, 84, 116, 186-1 ЗК України та ст.88, 89 ВК України, порушує виключне право власності держави України на земельну ділянку обмеженої оборотоздатності, створює реальні ризики використання земель водного фонду без врахування імперативної заборони щодо обмеження у використанні земельних прибережних захисних смуг.

Наводить положення ст.ст. 15, 16, ч.1 ст. 21, ч.1 ст. 393 ЦК України та вказує, що вимога про визнання рішень органів державної влади чи органів місцевого самоврядування недійсними (незаконними) та їх скасування не є ефективним способом захисту, адже задоволення такої вимоги не призвело б до відновлення володіння відповідною земельною ділянкою, відповідно до висновків ВП ВС, викладених у постановах від 21.08.2019 р. у справі №911/3681/17 (п.39), від 11.02.2020 р. у справі №922/614/19, від 23.11.2021 р. у справі №359/3373/16-ц (п.150).

Рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування за умови його невідповідності закону не тягне тих юридичних наслідків, на які воно спрямоване (постанови ВП ВС від 21.08.2019 р. у справі №911/3681/17 (п.39), віл 15.10.2019 р. у справі №911/3749/17 (п. 6.27), від 22.01.2020 р. у справі №910/1809/18 (п. 35), від 01.02.2020 р. у справі №922/614/19 (п.52), від 23.11.2021 р. у справі №359/3373/16-ц (п.109)).

Вимога про визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області від 09.12.2014 р. №17-1019/16-14-СГ «Про затвердження проекту землеустрою та передачу земельної ділянки у власність», яким передано у приватну власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,59 га, к.н. :03:008:0004, не є ефективним способом захисту у спірних правовідносинах.

Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема витребування майна з чужого незаконного володіння ст. 387 ЦК України й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном ст. 391 ЦК України, ч.2 ст. 152 ЗК України.

Також наводить судову практику, а саме п.п.73, 74 постанови ВП ВС від 15.09.2020 р. у справі №469/1044/17, постанови ВП ВС від 28.11.2018 р. у справі №504/2864/13-ц (п.71), від 04.07.2018 р. у справі №653/1096/16-ц (п.96), від 12.06.2019 р. у справі №487/10128/14-ц (п.81), від 11.09.2019 р. у справі №487/10132/14-ц (п.97), від 07.04.2020 р. у справі №372/1684/14 (п.46); від 12.06.2019 р. у справі №487/10128/14-ц (п.143), від 11.09.2019 р. у справі №487/10132/14 (п.99), від 07.04.2020 у справі №372/1684/15 (п.46).

Ухвалою суду від 30.05.2024 р. відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 03.12.2024 р. клопотання представника відповідача адвоката Максимчука В.П. та відповідача ОСОБА_1 про поновлення строку на подання відзиву по цивільній справі задоволено, поновлено строк для подання відзиву та прийнято відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 03.12.2024 р. закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

У відзиві вх. 13701 від 07.08.2024 р. представник відповідача адвокат В. Максимчук вказує, що перед підписанням договору купівлі-продажу земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,59 га з к.н. . :03:008:0004 відповідач ознайомився із правовстановлюючими документами продавця на земельну ділянку та Проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 , на підставі якого було зареєстровано земельну ділянку та право власності на неї. Перелік обмежень у використанні земельної ділянки від 27.10.2014 р. №04-18/691, виданий Управлінням Дерземагенства у Рівненському районі Рівненської області, в якому не зазначено жодного обмеження у використанні спірної земельної ділянки та Висновок про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 27.10.2014 р. №04-20/34, в якому «Наявність водоохоронних зон та прибережних захисних смуг, водних об`єктів басейнів та заплав малих річок: відсутні». Вказані документи є складовими вищевказаного проекту землеустрою та фактично підтвердженням зі сторони держави факту відсутності жодних законодавчих обмежень на передачу земельної ділянки у приватну власність, в тому числі водоохоронних обмежень. За результатами розгляду поданих документів кадастровим реєстратором також не було виявлено невідповідностей законодавству у поданих документах, що стало підставою для державної реєстрації земельної ділянки 10.11.2014 (витяг НВ - 014) із цільовим призначенням «для ведення особистого селянського господарства (01.03)». Державою після подвійної перевірки даної документації із землеустрою було чітко встановлено відсутність жодних підстав, які могли б вказувати на порушення законодавства під час приватизації земельної ділянки. Натомість прокурор, ігноруючи неодноразове підтвердження з боку держави відсутності на земельній ділянці, на час безоплатної приватизації земельної ділянки, прибережної захисної смуги, невиправдано покладає тягар усієї відповідальності виключно на відповідача, який є добросовісним набувачем спірної земельної ділянки, та необґрунтовано вказує, що відповідач, проявивши розумну обачність, ознайомившись зі змістом земельного та водоохоронного законодавства і за необхідності отримавши правову допомогу перед набуттям цієї ділянки, міг і повинен був знати про те, що зазначена ділянка належить до земель водного фонду.

У відповіді на відзив вх. 14504 від 27.08.2024 р. виконувач обов`язків керівника Рівненської окружної прокуратури Є. Михайліченко вважає, що доводи викладені представником відповідача у відзиві на позовну заяву прокурор є необґрунтованими, безпідставними, не відповідають дійсним обставинам справи та аргументуються власним тлумаченням закону. Просить позов задовольнити.

У судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримала та просить їх задовільнити.

Представник Великоомелянської сільської ради у судове засідання не з`явився, згідно клопотань підтримує заявлені позовні вимоги та просить провести розгляд справи без залучення їхнього представника.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав відзив та просить у задоволенні позову відмовити.

Суд, вислухавши пояснення представників учасників процесу у судовому засіданні, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що 14.10.2014 р. Наказом ГУ ДЗА у Рівненській області «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою» 17-757/16-14-СГ від 14.10.2014 надано дозвіл ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Грушвицької сільської ради Рівненського району Рівненської області. Орієнтовний розмір земельної ділянки 0,5900 гектара, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.

09.12.2014 р. Наказом ГУ ДЗА у Рівненській області «Про затвердження проекту землеустрою та передачу земельної ділянки у власність» 17-1019/16-14-СГ від 09.12.2014 р. затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,5900 га ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства, за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, на території Грушвицької сільської ради Рівненського району Рівненської області. Передано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,5900 га к.н. :03:008:0004 для ведення особистого селянського господарства, за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану на території Грушвицької сільської ради Рівненського району Рівненської області.

Як убачається з пояснювальної записки Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення (пасовища) на території Грушвицької сільської ради Рівненського району Рівненської області, запроектована до відведення земельна ділянка межує східною стороною із землями загального користування (дамба). Також згідно з Опису меж, що відображено в Акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання, вказано від А до Б землі загального користування (дамба).

Як убачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № інформаційної довідки 378920400 від 16.05.2024 р. земельна ділянка к.н. :03:008:0003 площею 13,1663 га була зареєстрована за Територіальною громадою Грушвицької сільської ради Рівненського району з 06.05.2015 р., у подальшому 19.04.2021 р. право власності на зазначений об`єкт нерухомості перереєстроване за Великоомелянською сільською радою.

ОСОБА_2 05.11.2015 р. відчужила ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,59 га к.н. :03:008:0004, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: Рівненська обл., Рівненський р-н., Грушвицька сільська рада, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Олинцем В.П.

Як убачається з листа начальника Регіонального офісу водних ресурсів у Рівненській області І. Мосійчука №225/07-24 від 29.03.2024 р., згідно з наявними даними в паспорті водного об`єкта який розроблений у 2016 році, вказано, що в межах села Грушвиця Перша Рівненського району Рівненської області розташований ставок площею водного дзеркала 13,1663 га, а загальна площа земельної ділянки становить 14,9391 га.

Як убачається з листа начальника Управління економічного та агропромислового розвитку, житлово-комунального господарства, містобудування, архітектури Рівненської РДА Рівненської області О. Ситницької №24/09-01-14/24 від 28.03.2024 р., розглянувши лист від 28.02.2024 р. №50-56-1675ВИХ- щодо надання інформації стосовно функціонального використання земельної ділянки площею 0,5900 га к.н. :03:008:0004 повідомили, що згідно плану зонування с. Грушвиця Перша Рівненського району Рівненської області, затвердженого рішенням Грушвицької сільської ради від 21.12.2018 р. №532, на території, де знаходиться запитувана земельна ділянка, зона не визначена, відповідно, не визначене функціональне використання. Розмір прибережної захисної смуги навколо водних об`єктів, розміщених на земельних ділянках з кадастровими номерами :03:008:0004 та :03:008:0003, встановлено генеральним планом с.Грушвиця Перша та становить 50 метрів.

Як убачається з листа начальника Південного міжрайонного управління водного господарства Державного агенства меліорації та рибного господарства України А. Черевань №16/08-11 від 16.01.2024 р., відповідно до наявної в управлінні інформації земельна ділянка з к.н. :03:008:0004 межує на заході із земельною ділянкою к.н. :03:008:0003 площею 14,9391 га, яка належить до земель водного, на сході від зазначеної ділянки протікає р. Струбелка.

Як убачається з Акту обстеження земельної ділянки від 23.11.2023 р. у складі старости Грушвицького старостинського округу Великоомелянської сільської ради Данилюка О.В., спеціаліста-землевпорядника Великоомелянської сільської ради Козачук О.В., поліцейського офіцера громади Євтушка С.А., та сертифікованого інженера-геодезиста О. Гусарука проведено обстеження земельної ділянки :03:008:0004 площа 0,5900 га та зафіксовано використання земельної ділянки не за цільовим призначенням. Виявлено невідповідність складу угідь даним Державного земельного кадастру. В ході візуального обстеження виявлено, що близько 40 % площі земельної ділянки займають два водних об`єкти, близько 60 % площі чагарникова рослинність. Угідь сільськогосподарського призначення на земельній ділянці не виявлено. Земельна ділянка, згідно даних Державного земельного кадастру, межує із земельною ділянкою водного фонду площею 14,9391 га з кадастровим номером :03:008:0003, яка перебуває в оренді ОСОБА_5 та знаходиться у 50-ти метровій прибережній захисній смузі навколо даного водного об`єкту, встановленій Генеаральним планом села Грушвиця Перша.

На момент видачі Головним управлінням Держземагенства у Рівненській області наказу про надання дозволу ОСОБА_2 на відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,59 га для ведення особистого селянського господарства у власність (Наказ 14-757/16-14-СГ від 14.10.2014), статтею 60 Земельного кодексу України була встановлена прибережна захисна смуга для ставків понад 3 га у розмірі 50 метрів. Межа даної земельної ділянки проходить по межі гідротехнічної споруди. З протилежної сторони межа проходить вздовж річки Струбелки.

У листі сільського голови Великоомелянської сільської ради А. Карпюк №95/02-21 від 24.01.2024 р. вказує, що в межах наданих Законом контрольних повноважень, представниками Великоомелянської сільської ради взято участь у роботі комісії та складено акт обстеження земельної ділянки від 23.11.2023 р., в якому зафіксовано невідповідність складу угідь даним Державного земельного кадастру. Розглянувши лист Рівненської окружної прокуратури №50-56-458вих-24 від 17.01.2024 р., Великоомелянська сільська рада повідомляє, що за наявності обґрунтованих підстав, керуючись ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру» не заперечує проти здійснення представництва інтересів Великоомелянської територіальної громади в судовому порядку органами прокуратури.

Щодо приналежності спірної земельної ділянки до земель водного фонду суд приходить до наступних висновків.

Конституцією України встановлено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави; об`єктом права власності Українського народу.

Відповідно до статті 13 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування здійснюють від імені Українського народу права власника в межах, визначених Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону. Відповідно до статті 14 Конституції України право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

З урахуванням визначеного статтею 8 Конституції України принципу верховенства права та встановлених Законом України «Про судоустрій і статус суддів» завдань суду як державної правозахисної інституції суд, здійснюючи правосуддя у сфері земельних правовідносин, покликаний забезпечити захист гарантованих Конституцією України та законами України прав і свобод громадянина, інтересів юридичних осіб, суспільства і держави.

Згідно ст.3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно із ст.60 ЗК України вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності встановлюються прибережні захисні смуги.

Відповідно до ст.58 ЗК України до земельного водного фонду належать земельні ділянки, в тому числі зайняті прибережними захисними смугами.

Згідно із ст.61 ЗК України та ст. 89 Водного кодексу України встановлено, що прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності. У прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється розорювання земель, садівництво та городництво.

В силу ч. 2 ст. 60 Земельного кодексу України, ч. 2 ст. 88 Водного кодексу України прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж води (у меженний період) шириною: а) для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менш як 3 гектари 25 метрів; б) для середніх річок, водосховищ на них, водойм, а також ставків площею понад 3 гектари 50 метрів; в) для великих річок, водосховищ на них та озер 100 метрів. При крутизні схилів більше трьох градусів мінімальна ширина прибережної захисної смуги подвоюється.

Статтею 61 ЗК України визначено, що прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності. У прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється, у тому числі: будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, навігаційного призначення, гідрометричних та лінійних), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів. Об`єкти, що знаходяться у прибережній захисній смузі, можуть експлуатуватися, якщо при цьому не порушується її режим. Не придатні для експлуатації споруди, а також ті, що не відповідають встановленим режимам господарювання, підлягають винесенню з прибережних захисних смуг.

ВБН 33-4-92 «Проектування, упорядкування та експлуатація водоохоронних зон водосховищ» надають визначення прибережних смуг, як природотехнічного елементу водоохоронної зони, що включає: пляжі, відмілини, берегові уступи, мілководдя і прибережні острови, зсувні ділянки, осипи, непридатні для використання землі.

При цьому, п. 2.5 норм визначає, що внутрішньою межею прибережної смуги є акваторіальний рубіж мілководної зони. У свою чергу, мілководною зоною відповідно до ВБН є акваторія водоймища, що обмежена лінією нормального підпірного рівня (НПР) і глибиною до 2 м.

Відповідно до ст. 88 ВК України прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період).

З матеріалів справи вбачається, що спірна земельна ділянка знаходяться в межах, законодавчо визначеної статтею 88 Водного кодексу України, п`ятдесяти метрової прибережної захисної смуги навколо водних об`єктів.

Великоомелянською сільською радою в складі старости Грушвицького старостинського округу Великоомелянської сільської ради, спеціаліста-землевпорядника цієї ж ради, поліцейського офіцера громади та сертифікованого інженера геодезиста 23.11.2023 р. здійснено обстеження земельної ділянки площею 0,5900 га, к.н. :03:008:0004. За результатами якого складено акт обстеження земельної ділянки у якому зафіксовано, що близько 40% площі земельної ділянки займають два водних об`єкти, близько 60% площі чагарникова рослинність. Земельна ділянка, к.н. :03:008:0004 межує із земельною ділянкою водного фонду площею 14,9391 га з к.н. :03:008:0003 та знаходиться у 50-ти метровій прибережній захисній смузі навколо даного водного об`єкта, встановленого Генеральним планом села Грушвиця Перша.

Також, межа даної земельної ділянки проходить по межі гідротехнічної споруди. З протилежної сторони межа проходить вздовж річки Струбелка.

Вказане підтверджується топографічним планом земельної ділянки к.н. :03:008:0004, складеним сертифікованим інженером геодезистом, який є додатком до вказаного акту обстеження зазначеної земельної ділянки.

Окрім того як слідує з листа Управління економічного та агропромислового розвитку, житлово-комунального господарства, містобудування, архітектури Рівненської районної державної адміністрації від 28.03.2024 р. №24/09-01-14/24, розмір прибережної захисної смуги навколо водних об`єктів, розміщених на земельних ділянках з к.н. :03:008:0004 та :03:008:0003, встановлено Генеральним планом села Грушвиця Перша та становить 50 метрів.

Відповідно до інформації Регіонального офісу водних ресурсів у Рівненській області від 29.03.2021 р. №225/07-24 слідує, що в межах села Грушвиця Перша Рівненського району Рівненської області розташований ставок площею водного дзеркала 13,1663 га, загальна площа земельної ділянки становить 14,9391 га.

У свою чергу як слідує із паспорту водного об`єкта (ставок площею 13,1663 га, розташований в межах села Грушвиця Перша Рівненського району Рівненської області), виготовленого ДП «Рівнедіпроводгосп» у березні 2016 р., в складі ставка функціонують гребля, шахтний водосхил.

Відповідно до п. 4 вказаного паспорту водного об`єкта слідує, що ґрунтова гребля має довжину 226,0 м, конструктивні параметри: ширина по гребеню 8,0 м, максимальна висота 2,20 м, відмітка гребеня греблі 205,53 м. Гребля низьконапірна, ґрунтова, однорідна, трапецієвидної форми, виконана з місцевих будівельних матеріалів суглинок, субпісок.

Відповідно до плану водного об`єкта, наявного у зазначеному паспорті водного об`єкта земляна дамба розміщена по західній стороні ставка площею 13,1663 га та є складовою водного об`єкта.

Пунктом 7 вказаного паспорта водного об`єкта визначено, що відповідно до ст. 88 ВК України, прибережна захисна смуга для ставка становить 50,0 метра.

Згідно листа від 16.01.2024 р. №16/08-11 Південного міжрайонного управління водного господарства Державного агенства меліорації та рибного господарства України, земельна ділянка з к.н. :03:008:0004 межує із земельною ділянкою площею 14,9391 га к.н. :03:008:0003, яка належить до земель водного фонду, на сході від зазначеної ділянки протікає р. Струбелка.

Про належність, достатність та достовірність на ведених вище документів, свідчать дані з Публічної кадастрової карти України (https:kadast.live), розміщеними на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, слідує, що земельна ділянка водного фонду площею 14,9391 га к.н. :03:008:0003 по західній стороні межує із оспорюваною земельною ділянкою площею 0,59 га к.н. :03:008:0004.

Відповідно до відомостей з Публічної кадастрової карти України (шари аналітичні: умовна прибережна захисна смуга) земельна ділянка площею 0,5900 га, к.н. :03:008:0004 повністю накладається на прибережну захисну смугу водного об`єкта площею 13,1663 га.

У постанові Верховного Суду від 20.06.2023 по справі № 420/4540/22 зроблено висновок про те, що дані з Google Maps, який є безкоштовним картографічним веб-сервісом від компанії Google, а також набором застосунків, побудованих на основі цього сервісу й інших технологій Google, можна вважати допустимим та достовірними доказами, оскільки вони збираються з різних джерел, таких як супутники, автомобільні камери, додатки користувачів та інших джерел, а також з урахуванням того, що Google постійно оновлює та перевіряє дані, щоб забезпечити їх точність та актуальність.

Аналогічні висновки можна застосувати і до відомостей, розміщених у картографічній базі даних Національної кадастрової системи України, ведення якої забезпечує уповноважений державний орган - Держгеокадастр.

Таким чином, наведені вище докази у своїй сукупності вказують, що земельна ділянка площею 0,5900 га, к.н. :03:008:0004 повністю накладається на прибережну захисну смугу водного об`єкта площею 13,1663 га.

Суд погоджується із позицією прокурора, що спірна земельна ділянка з кадастровим номером :03:008:0004, яка перебуває у власності ОСОБА_1 , знаходиться в межах п`ятдесяти метрової прибережної захисної смуги.

До земель водного фонду України відносяться землі, на яких хоча й не розташовані об`єкти водного фонду, але за своїм призначенням вони спрямовують функціонування і належній експлуатації водного фонду, виконують захисні функції.

Територія земель прибережних захисних смуг водних об`єктів законодавець надав особливий, виключний статус.

Суд не вважає, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 , на підставі якого було зареєстровано земельну ділянку та право власності на неї, перелік обмежень у використанні земельної ділянки від 27.10.2014 р. №04-18/691, виданий Управлінням Держземагенства у Рівненському районі Рівненської області, в якому не зазначено жодного обмеження у використанні спірної земельної ділянки та Висновок про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 27.10.2014 р. №04-20/34, в якому «Наявність водоохоронних зон та прибережних захисних смуг, водних об`єктів басейнів та заплав малих річок: відсутні» спростовує вищенаведені твердження суду.

Також, суд враховує, відсутність проекту землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги не свідчить про відсутність самої прибережної захисної смуги, оскільки її розміри встановлені законом. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду України, від 21 травня 2014 року у справі № 6-16цс14 і від 24 грудня 2014 року у справі № 6-206цс14, а також висновки Великої Палати Верховного Суду, сформульовані у постановах від 30 травня2018 року у справі № 469/1393/16-ц, від 28 листопада 2018 року у справі№ 504/2864/13-ц (пункт 44), від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 63.2), від 07 квітня2020 року у справі № 372/1684/14-ц (пункт 41)).

Позиція відповідача з цього приводу звелася до дотримання принципу належного урядування, відповідно до якого ні ОСОБА_2 , ні тим більше ОСОБА_1 не повинні нести відповідальність за дії органів державної влади, які затвердили технічну документацію, тим самим дозволивши ОСОБА_2 завершити процедуру приватизації без перешкод.

Проте, цей аргумент може розглядатися при оцінці критерію добросовісності власника ОСОБА_2 та згодом ОСОБА_1 , але він не може спростовувати факт фактичного накладення спірної земельної ділянки на п`ятдесяти метрову прибережну захисну смугу навколо водного об`єкта, який прокурор довів сукупністю належних, достовірних та допустимих доказів.

На думку суду, відбулися порушення закону під час передачі у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,5900 га, к.н. :03:008:0004 у 2014 році, адже до земель водного фонду України, серед інших категорій, належать землі, зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм (п. б) ч. 1 ст. 58 ЗК України, абз. 3 ч. 1 ст. 4 ВК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 84 Земельного Кодексу України, землі водного фонду не можуть передаватись у приватну власність, крім випадків, визначених цим Кодексом. Випадки передачі земель водного фонду у приватну власність громадян, унормовано ч. 2 ст. 59 Земельного кодексу України та не розповсюджується на передачу у приватну власність земельних ділянок прибережних захисних смуг.

Як убачається з листа Південного міжрайонного управління водного господарства, земельна ділянка з к.н. :03:008:0004 межує на заході із земельною ділянкою площею 14,9391 га к.н. :03:008:0003, яка належить до земель водного фонду, на сході від зазначеної ділянки протікає р.Струбелка, де згідно ст. 88 ВК України, ширина прибережної захисної смуги становить 50 метрів від урізу води.

Таким чином, надання ОСОБА_2 у приватну власність земельної ділянки, яка знаходиться у прибережній захисній смузі, без урахування обмежень, зазначених уст. 59 ЗК України, суперечить нормам статей 83,84цьогоКодексу.

Суд не погоджується з доводами представника відповідача, що ОСОБА_1 є добросовісним набувачем у розумінні ст. 388 ЦК України.

З огляду на порушення публічного порядку у наданні у володіння, а згодом у власність земельної ділянки водного фонду, - протиправність таких дій презюмується внаслідок прямого їх визначення у нормах права. Тому відповідач ОСОБА_1 відповідно до загальних принципів цивільного законодавства, справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦПК), за наявності ставка площею водного дзеркала 13,1663 га по межі його ділянки не міг не розуміти протиправність таких дій.

Надання спірної земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства суперечить законодавчим обмеженням щодо передачі земель водного фонду в приватну власність.

ОСОБА_1 , купуючи ділянку з к.н. :03:008:0004, площею 0,59 га міг і повинен був знати про те, що ця ділянка, враховуючи її розташування, відноситься до земель водного фонду. Тому оформлення документів про перехід земельної ділянки у його приватну власність є таким порушенням закону, про яке зазначена особа могла та повинна була знати на час набуття земельної ділянки.

Отже втручання у право ОСОБА_1 , який отримав спірну земельну ділянку у приватну власність, мирно володіти спірною земельною ділянкою відповідає закону.

Власник земельної ділянки водного фонду може вимагати усунення порушення його права власності на цю ділянку, зокрема, оспорюючи відповідні рішення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, договори або інші правочини, та вимагаючи повернути таку ділянку.

У п. 51, п. 52 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року в справі № 359/3373/16-ц зазначено, що: «заволодіння громадянами та юридичними особами землями водного фонду (перехід до них володіння цими землями) всупереч вимогам ЗК України є неможливим; розташування земель водного фонду вказує на неможливість виникнення приватного власника, а отже, і нового володільця, крім випадків, передбачених у статті 59 цього Кодексу (див., зокрема, висновки Великої Палати Верховного Суду, сформульовані у постановах від 22 травня 2018 року у справі № 469/1203/15-ц; від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (пункт 70); від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (пункт 80); від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 96); від 15 вересня 2020 року у справі № 372/1684/14-ц (пункт 45) та інших. Тому протиправне зайняття такої земельної ділянки або державну реєстрацію права власності на неї за приватною особою слід розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади, а таке право захищається не віндикаційним, а негаторним позовом».

Такі висновки зроблені Великою Палатою Верховного Суду з огляду на те, що в силу зовнішніх, об`єктивних, явних і видимих природних ознак таких земельних ділянок особа, проявивши розумну обачність, може і повинна знати про те, що ділянки належать до водного фонду, набуття приватної власності на них є неможливим. Як відомо, якщо в принципі, за жодних умов не може виникнути право власності, то і володіння є неможливим. Тому ані наявність державної реєстрації права власності за порушником, ані фізичне зайняття ним земельної ділянки водного фонду не приводять до заволодіння порушником такою ділянкою. Отже, як зайняття земельної ділянки водного фонду, так і наявність державної реєстрації права власності на таку ділянку за порушником з порушенням ЗК України та ВК України треба розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади, а належним способом захисту прав власника є негаторний позов (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (пункт 71), від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (пункт 81), від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 97), від 15 вересня 2020 року у справі № 372/1684/14-ц (пункт 46)».

Щодо пропорційності втручання у мирне володіння майном.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18) Велика Палата звернула увагу на те, що у спорах щодо земель лісогосподарського призначення, прибережних захисних смуг, інших земель, що перебувають під посиленою правовою охороною держави, остання, втручаючись у право мирного володіння відповідними земельними ділянками з боку приватних осіб, може захищати загальні інтереси, зокрема, у безпечному довкіллі, непогіршенні екологічної ситуації, у використанні власності не на шкоду людині та суспільству (частина третя статті 13, частина сьома статті 41, частина перша статті 50 Конституції України). Ці інтереси реалізуються через цільовий характер використання земельних ділянок (статті 18, 19, пункт "а" частини першої статті 91 ЗК України), які набуваються лише згідно із законом (стаття 14 Конституції України), та через інші законодавчі обмеження. Заволодіння приватними особами такими ділянками всупереч чинному законодавству, зокрема без належного дозволу уповноваженого на те органу, може зумовлювати конфлікт між гарантованим статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) правом цих осіб мирно володіти майном і правами інших осіб та всього суспільства на безпечне довкілля.

Отже, правовідносини, пов`язані з вибуттям прибережних захисних смуг з державної власності, становлять "суспільний", "публічний" інтерес, а незаконність рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, на підставі якого земельна ділянка вибула з державної власності, такому суспільному інтересу не відповідає.

Суд враховує, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте ці положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції).

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини стаття 1 Першого протоколу до Конвенції закріплює три правила: 1) у першому реченні першого абзацу - загальне правило, що фіксує принцип мирного володіння майном; 2) у другому реченні того ж абзацу - охоплює питання позбавлення майна й обумовлює таке позбавлення певними критеріями; 3) у другому абзаці - визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друге та третє правила, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, мають тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного у першому правилі (зокрема рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року, заява № 19336/04, § 166-168).

Критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи ґрунтується таке втручання на національному законі, чи переслідує легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також, чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право.

Втручання держави у право мирного володіння майном повинно мати нормативну основу у національному законодавстві, останнє - характеризуватися доступністю для заінтересованих осіб, чіткістю, а наслідки його застосування мають бути передбачуваними.

Якщо можливість втручання у право мирного володіння майном передбачена законом, Конвенція надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання: або з метою контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів чи штрафів.

Втручання у право мирного володіння майном, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає такого втручання. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Справедливий баланс не буде дотриманий, якщо особа-добросовісний набувач внаслідок втручання в її право власності понесе індивідуальний і надмірний тягар, зокрема, якщо їй не буде надана обґрунтована компенсація чи інший вид належного відшкодування у зв`язку з позбавленням права на майно (зокрема рішення ЄСПЛ у справі "Рисовський проти України" від 20 жовтня 2011 року, заява № 29979/04).

У зв`язку із зазначеним право держави витребувати земельну ділянку, з огляду на доведену незаконність і безпідставність її набуття фізичною особою, передбачене у чинному законодавстві України. Відповідні приписи стосовно охорони земель і регламентування підстав для витребування майна є доступними, чіткими та передбачуваними.

Витребування спірної земельної ділянки, що протиправно відчужені фізичним особам переслідує легітимну мету контролю за використанням цього майна відповідно до загальних інтересів у тому, щоби таке використання відбувалося за цільовим призначенням. Важливість цих інтересів зумовлюється, зокрема, особливим правовим режимом відповідних земельних ділянок.

Суспільний інтерес у контролі за використанням земельних ділянок водного фонду у цій справі переважає приватний інтерес Відповідача у збереженні володіння земельною ділянкою. Прибережна захисна смуга має використовуватися як власність Українського народу для суспільних потреб за цільовим призначенням, виконувати свої важливі функції.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що в силу об`єктивних, видимих природних властивостей земельної ділянки Відповідач, проявивши розумну обачність, міг і повинен був знати про те, що спірна ділянка належать до земель водного призначення (аналогічні правові висновки висловлені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2018 у справі № 372/2180/15-ц (провадження № 14-76цс18), від 22.05.2018 у справі № 469/1203/15-ц (провадження № 14-95цс18), від 30.05.2018 у справі № 469/1393/16-ц (провадження № 14-71цс18).

Контроль за використанням земельних ділянок водного фонду, зайнятих прибережними захисними смугами, згідно з їх цільовим призначенням є важливим для суспільства загалом і для Великоомелянської територіальної громади зокрема, оскільки люди зацікавлені у попередженні забруднення, засмічення, у збереженні водності та у зменшенні коливань стоку. Вони зацікавлені у захисті від знищення навколоводних тварин і рослин, зокрема зелених насаджень на узбережжі вказаного лиману.

Загальний інтерес у контролі за використанням земельних ділянок за цільовим призначенням для гарантування безпечності довкілля та не погіршення екологічної ситуації у цій справі переважає приватний інтерес заявника у збереженні права власності на земельні ділянки.

Немає порушення права кінцевого набувача на мирне володіння його майном, гарантованого статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція). Втручання держави у це право є правомірним. Вона переслідує легітимну мету захисту земель лісового фонду. Таке втручання є пропорційним. Навколишнє середовище має значення, тоді як економічні імперативи та навіть деякі основні права, включаючи право власності, не повинні превалювати над екологічними міркуваннями, особливо якщо держава прийняла законодавство з цього питання.

Викладене узгоджується з п. 11.6 постанови ВП ВС від 18.01.2023 у справі № 488/2807/17 (провадження № 14-91цс20) та рішенням Європейського суду з прав людини від 27.11.2007 у справі «Гамер проти Бельгії» (Hamer v. Belgium), заява № 21861/03)).

Отже, повернення спірної земельної ділянки Відповідачем не порушуватиме принцип пропорційності втручання у право мирного володіння майном.

За таких обставин, доводи представника Відповідача про те, що повернення спірної земельної ділянки становитиме порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції суд відхиляє.

Зайняття Супрунюком А.Ю. земельної ділянки водного фонду з порушенням норм Земельного кодексу України та Водного кодексу України треба розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави, а тому спірна земельна ділянка із кадастровим номером :03:008:0004, площею 0,59 га, яка на даний час належить на праві власності відповідачу, має бути повернута Великоомелянській сільській раді, як законному розпоряднику земель даної категорії.

Земельна ділянка з кадастровим номером :03:008:0004 площею 0,5900 га, у межах прибережної захисної смуги водного об`єкта належить до земель водного фонду, щодо яких установлено спеціальний правовий режим (ст. ст. 20, 21, 60, 61 ЗК України та статті 88, 89 ВК України), тому відомості про неї внесено до Державного земельного кадастру України, в порядок та спосіб, що суперечить ст. ст. 79-1, 118, 123 ЗК України та ст. 21 ЗУ «Про Державний земельний кадастр».

Відповідно до ч. 10 ст. 24 ЗУ «Про Державний земельний кадастр», державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень).

Оскільки право власності на земельну ділянку площею 0,59 га, к.н. :03:008:0004 зареєстровано на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області від 09.12.2014 р. №17-1019/16-14-СГ, відповідно державна реєстрація права власності підлягає скасуванню.

Задоволення вимоги про повернення у державну власність спірної земельної ділянки, разом з похідною вимогою про скасування державної реєстрації права приватної власності на неї, забезпечить відновлення прав держави на земельну ділянку площею 0,59 га, к.н. :03:008:0004.

Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду в п.72 постанови від 23.06.2020 у справі №680/214/16, Спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно треба розглядати як спір, пов`язаний із порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване речове право на це майно. Належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено аналогічний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (див., зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 4 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (пункт 36), від 16 січня 2019 року у справі № 755/9555/18 (пункт 25), від 21 серпня 2019 року у справі № 805/2857/17-а, від 15 січня 2020 року у справі № 587/2326/16-ц (пункт 24), від 26 лютого 2020 року у справі № 287/167/18-ц (пункт 52)).

Вказана правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 01.11.2023 р. №707/1372/21.

З урахування встановлених обставин, суд рахує, що позов підлягає до задоволення.

Норма ч. 1 ст. 141 ЦПК України вказує, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тобто судовий збір у розмірі 9084 грн. слід стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь Рівненської обласної прокуратури, оскільки доказів про звільнення відповідача від його сплати матеріали справи не містять.

Керуючись ст. ст. 12, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов керівника Рівненської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Великоомелянської сільської ради Рівненського району Рівненської областідо ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом скасування державної реєстрації права приватної власності, скасування роеєстрації у державному земельному кадастрі та повернення у комунальну власність - задоволити повністю.

Усунути перешкоди у здійсненні Великоомелянською територіальною громадою права користування та розпорядження земельною ділянкою площею 0,59 га к.н. :03:008:0004 шляхом:

-скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на земельну ділянку (номер відомостей про речове право 11912140), припинивши право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з к.н. :03:008:0004, площею 0,59 га;

-скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки з к.н. :03:008:0004 площею 0,59 га;

-зобов`язати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) повернути земельну ділянку площею 0,59 га к.н. :03:008:0004 Великоомелянській територіальній громаді в особі Великоомелянської сільської ради (вул. Шевченка, 79, с.Велика Омеляна, Рівненський р-н., 35360, ).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Рівненської обласної прокуратури кошти, витрачені на сплату судового збору в сумі 9 084 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Сторони справи:

Позивач керівник Рівненської окружної прокуратури, , адреса : вул. Гарна, буд. 29, м. Рівне, Рівненський Рівненська

в інтересах держави в особі Великоомлянської сільської ради, , Рівненська обл., Рівненський р-н., с. Велика Омеляна, вул. Шевченка, 79.

Відповідач ОСОБА_1 , , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено 11.04.2025 р.

Суддя Гнатущенко Ю.В.