Справа № 490/1007/25
н/п 2/490/1880/2025
Центральний районний суд м. Миколаєва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2025 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Саламатіна О.В., за участю секретаря судового засідання Рябой Д.В., позивачки - ОСОБА_1 , представниці позивачки - адвоката Родіонової В.Є., відповідачки - ОСОБА_2 , представниці Виконавчого комітету Миколаївської міської ради, як органу опіки і піклування - Назарук Г.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Виконавчий комітет Миколаївської міської ради, як орган опіки і піклування про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

11.02.2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Виконавчий комітет Миколаївської міської ради, як орган опіки і піклування про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування вимог посилається на те, що вона є опікуном неповнолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які постійно проживають разом з нею та перебувають на її утриманні і вихованні. Відповідачі не спілкуються із дітьми, понад один рік, батьки дітей не виявляють жодного бажання для спілкування із дітьми.

Рішенням суду діти у відповідачів були відібрані без позбавлення батьківських прав. Позивачка вважає, що поведінка батьків та їх ставлення до дітей свідчать про умисне ухилення від виконання обов`язків щодо утримання та виховання своїх дітей, а за такого вважає що є підстави для позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , щодо доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щодо сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.02.2025 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В.

Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Саламатіна О.В. від 13.02.2025 року вищезазначену позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження почато підготовче провадження та призначено проведення підготовчого засідання. Також було зобов`язано Виконавчий комітет Миколаївської міської ради, як орган опіки та піклування надати суду відповідні висновки про доцільність позбавлення батьківських прав: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

04.04.2025 року до суду надійшла заява від ОСОБА_3 , в якій останній вказав, що дає свою згоду на позбавлення його батьківських прав, відносно його доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також просив розгляд справи проводити без його участі.

11.04.2025 року представниця Виконавчого комітету Миколаївської міської ради, як органу опіки і піклування - Назарук Г.Л. подала до суду заяву, в якій просила закрити підготовче провадження у справі та призначити справу до судового розгляду по суті, також надала висновок Виконавчого комітету Миколаївської міської ради, як орган опіки і піклування про доцільність позбавлення батьківських прав: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

11.04.2025 року до суду надійшла заява представниці ОСОБА_1 - адвоката Родіонової В.Є., в якій остання просила закрити підготовче провадження у справі та призначити справу до судового розгляду по суті, просила провести підготовче засідання без її з позивачкою участі, вказала, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 11.04.2025 року було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 08.05.2025 року.

В судовому засіданні 08.05.2025 року позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, вказала, що діти почали проживати з нею 12.05.2023 року, через рік, в лютому 2024 року вона офіційно стала опікуном ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . За цей час пока діти були в неї відповідачка жодного разу не з`явилась до дітей, не цікавилась ними, навіть після того як позивачка стала їх опікуном. Вказала, що поки діти знаходились в лікарні відповідачі не цікавилися їхнім станом. Зазначила, що ОСОБА_5 навіть не пам`ятає біологічних батьків, а ОСОБА_4 просить не повертатись до тієї родини та хоче залишитись у позивачки.

В судовому засіданні 08.05.2025 року представниця ОСОБА_1 - адвокат Родіонова В.Є. просила задвольнити позовні вимоги, зважаючи на те, що діти до того, як їх відібрали у відповідачів взагалі не розмовляли, не були розвинені, батьки ними не займались. За два роки жодного разу ні батько ні мати не проявили зацікавленості щодо своїх дітей ні в лікарні ні в опікунів.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні 08.05.2025 року вказала, що вона погано ставиться до позбавлення її батьківських прав, але зазначила, що дітям буде краще з позивачкою, тому що, вона краще займається дітьми.

Представниця Виконавчого комітету Миколаївської міської ради, як орган опіки і піклування - Назарук Г.Л. в судовому засіданні 08.05.2025 року зазначила, що відповідачка є матір`ю малолітніх дітей, батько не проживає однією сім`єю з відповідачкою, в шлюбі не перебували. Сім`я потрапила в поле зору їх служби в грудні 2021 року, у звязку з тим, що скаржились на те, що відповідачка збирає сміття, в квартирі брудно, таргани. Була проведена профілактична розмова щодо дітей, але відповідачка не змінила свій спосіб життя та ставлення до дітей. Мати жодного разу не зверталась до служби та до суду щодо повернення дітей, батько також не звертався. Відповідачці надавалсь гуманітарна допомога та була пропонована робота з психологом, але вона відмовилась. Батьки ОСОБА_6 не з`являлись до навчального закладу доньки, не виходили на звязок з вчителем, дітьми займається позивачка, те ж саме і щодо сина. Діти від народження проживали з відповідачкою, батько з ними не мешкав. Відповідачі є батьками лише на докуметах, батькіські обов`язки свої не виконують та з дітьми не спілкуються. Просила позов задовольнити та позбавити відповідачів батьківських прав.

Також в судовому засіданні представницею Виконавчого комітету Миколаївської міської ради, як орган опіки і піклування - Назарук Г.Л. було надано для долучення до матеріалів справи фото дітей для порівняння, як вони виглядали та жили з біологічною матір`ю та зараз з позивачкою, а також було долучено соціально-психологічний висновок.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого повторно 29.03.2023 року Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис №1899, ІНФОРМАЦІЯ_5 народилась ОСОБА_4 , її батьками зазначені: батько - ОСОБА_3 , мати - ОСОБА_2 .

Також ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується його свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 виданого повторно 29.03.2023 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Відомості про батька записано відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (далі СК України), що вбачається із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження громадян №0.

17.11.2023 року рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва у справі №490/3409/23 відібрано ОСОБА_4 у її батьків ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 ; відібрано ОСОБА_5 у його матері ОСОБА_2 ; з батьків стягнуто аліменти на утримання дітей.

Вказаним судовим рішенням було встановлено, що відповідно до актів органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 22.03.2023 року інспектором СЮП ВП Миколаївського РУП Матвієнко О.В. 22.03.2023 року о 14-00 год. були виявлені діти біля будинку АДРЕСА_1 : ОСОБА_4 , з діагнозом ГРВІ, абдомінальний синдром; ОСОБА_5 , з діагнозом ГРВІ, стан після ПХО (забійна рана лобної ділянки голови).

Наказами від 27.03.2023 року про постановку на облік таких, що опинилися у складних життєвих обставинах, малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , поставлено на облік у зв`язку із виявленням неналежного виконання батьківських обов`язків з боку матері.

Відповідно до наказів №55, №56 від 12.05.2023 року малолітніх ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , влаштовано на тимчасове проживання в сім`ю ОСОБА_1 , як таких, що залишились без батьківського піклування.

Як вбачається з психологічного діагностування ОСОБА_4 , як свою сім`ю сприймає себе, брата, позивачку ОСОБА_1 та її чоловіка ОСОБА_7 . Стосунки з рідними батьком та матір`ю є напруженими, емоційно важкими, конфліктними. Між ними відсутній будь-який зв`язок, який допомагає розвитку особистості дитини. З боку рідних батьків дитина не відчуває любові, прийняття, захисту та віри в неї.

Як було встановлено судом, відповідач ОСОБА_3 має інвалідність по зору. Може опікуватись дитиною разом із відповідачем ОСОБА_2 , оскільки самостійно не може в силу своєї хвороби.

ОСОБА_2 від 29.03.2023 року зловживає спиртними напоями, була помічена у колі осіб, які ведуть асоціальний спосіб життя. В оселі антисанітарні умови мешкання. Неодноразово притягалась до адміністративної відповідальності правоохоронними органами за ст. 184 КУпАП.

10.01.2024 року рішеннями Виконавчого комітету ММР №35, №36 встановлено опіку над дітьми та призначено ОСОБА_1 їх опікуном.

З копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 виданого 22.08.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області вбачається, що ОСОБА_1 з 22.08.2009 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 .

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , до кримінальної відповідальності не притягувались, незнятої чи непогашеної судимості не мають, що підтверджується витягами з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості».

З наданої АТ «Укрпошта» характеристики вбачається, що ОСОБА_1 виявила себе, як кваліфікований, відповідальний, трудолюбивий керівник, проявляла особисту ініціативу при вирішенні поставлених задач. За період роботи ОСОБА_1 не мала дисциплінарних стягнень.

З довідки №465 від 18.12.2024 року виданої Миколаївською гімназією №24 вбачається, що біологічні батьки за весь період навчання ОСОБА_4 жодного разу не з`явилися до навчального закладу, не цікавилися навчанням доньки. У гімназію влаштували і піклуються про навчання і виховання ОСОБА_4 протягом періоду навчання ОСОБА_1 та ОСОБА_7 .

З довідки №52 від 27.12.2024 року виданої Закладом дошкільної освіти (ясла-садок) №22 комбінованого типу вбачається, що в дитячий заклад дитину влаштували і піклуються про виховання ОСОБА_1 та ОСОБА_7 . Біологічні батьки жодного разу не з`явились до садочка і не цікавились вихованням ОСОБА_5 .

Як вбачається з висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : протягом 2023-2024 років батьки малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та мати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не виконували своїх батьківських обов`язків по відношенню до дітей, а саме: не піклувались про них, не цікавились життям дітей, не намагались забрати їх до себе на утримання та виховання, враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини від 10.04.2025 року, керуючись ч. 5 ст. 19, ст. 170 СК України, орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 відносно доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з ч. 8 ст. 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України), регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Статтею 121 СК України, визначено, що права та обов`язки матері, батька і дитини грунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої та другої статті 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Згідно статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Статтями 141, 180 СК України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою, що кожен із батьків повинен брати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) с хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують їй до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України свідчить, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

В п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначається, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, ї навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

З наведених фактичних обставин справи, доведених фактів та наданих разом з цим позовом документів вбачається, що відповідачі свідомо ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, не забезпечують своїм дітям ні належного рівня харчування, навчання, лікування, фізичного та духовного розвитку, не цікавляться їх успіхами та не приділяють належного часу та уваги, що необхідні для дитини для її нормального самоусвідомлення та підготовки до самостійного життя. Всі ці функції фактично здійснює виключно позивачка з її чоловіком, вони докладає всіх можливих зусиль для гідного виховання дітей та більшість свого часу присвячують дітям.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини, передбачені статтею 166 СК України.

У ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав та свобод людини та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктами 1. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для й благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

У ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниць забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

У рішенні від 16.07.2015 року справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини с надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року у справі «Хант проти України» Суд наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинні існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бут до найважливіших інтересів дитини, які за свою природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Суд вирішуючи цей спір, на перше місце ставить «якнайкращі інтереси дитини» оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними прийняття рішення.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 29.09.2021 року у справі №459/3411/18, провадження № 61-10531св21, Верховний Суд дійшов висновку, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, й навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Суд на перше місце ставить «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, правові наслідки позбавлення батьківських прав визначено ст. 166 СК України. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.

Крім того, Постановою Верховного Суду від 26 квітня 2022 року у справі №520/8264/19, визначено, поведінка особи, яка свідомо змінює країну проживання, не бере участі у вихованні дитини, свідчить про її ухилення від виконання батьківських обов`язків у розумінні статті 164 СК України і може бути підставою для позбавлення особи батьківських прав щодо дитини.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідачі не виконують своїх батьківських обов`язків по відношенню до своїх дітей, без поважних причин залишивши їх без батьківської уваги та турботи, при цьому має місце відсутність перешкод у спілкуванні з дітьми та позивачкою доведено, що поведінка відповідачів відносно їх дітей є свідомим нехтуванням ними своїх батьківськх обов`язків, що свідчить про наявність підстав для позбавлення відповідачів батьківських прав.

Також слід зазначити, що протягом судового засідання, ОСОБА_2 жодного разу не поцікавилася у позивачки з якою проживають діти, про стан дітей та їх потреби.

Враховуючи наведене вище, поведінка відповідачів з ухилення у виконанні ними батьківських обов`язків щодо виховання їх малолітніх дітей є доведеною та такою, що не може бути змінена, а відтак наявні підстави для задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , щодо доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щодо сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За умовами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При подачі позовної заяви позивачкою сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн., що підтверджується квитанціями №0.0..1 від 10.02.2025 року та №0.0..1 від 10.02.2025 року, який підлягає стягненню з відповідачів на користь позивачки.

На підставі вищенаведеного, керуючись 12, 13, 89, 141, 206, 263-265, 268 ЦПК, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП невідомий, проживає за адресою: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП невідомий, проживає за адресою: АДРЕСА_4 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Виконавчий комітет Миколаївської міської ради, як орган опіки і піклування (, адреса: 54005, м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20) про позбавлення батьківських прав, задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав щодо їх малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав щодо її малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі по 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. з кожного.

Відповідно до ч. 6 ст. 164 СК України, рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили надіслати органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Роз`яснити відповідачам у справі зміст статті 169 СК України, що мати, батько позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.В. Саламатін