Провадження № 2-з/522/283/25
УХВАЛА

08 травня 2025 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду міста Одеси Павлик І.А., розглянувши заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Гончарової Ганни Миколаївни про забезпечення позову у справі № 522/14840/23 за заявою про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 вересня 2024 року у справі за позовом Дочірнього підприємства СК-СЕРВІС до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг в сумі 139 770,81 грн,

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 27.09.2024 у справі № 522/14840/23 позов ДП «СК-СЕРВІС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг в сумі 139 770,81 грн задоволено. Стягнуту з ОСОБА_1 на користь ДП «СК-СЕРВІС» 139 770,81 грн заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 01.02.2022 по 30.04.2023; 2 684,00 грн витрат по сплаті судового збору та 5 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

25.04.2025 від представника відповідача надійшла заява про перегляд зазначеного заочного рішення від 27.09.2024 у справі № 522/14840/23, яку ухвалою суду від 01.05.2025 прийнято до розгляду.

06.05.2025 від представника відповідача надійшла заява про забезпечення позову, у якій просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення вчинення виконавчих дій за виконавчим листом від 05.11.2024 № 522/14840/23, виданим на підставі заочного рішення від 27.09.2024 у справі № 522/14840/23, за яким приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. відкрито виконавче провадження ВП № 77775658 від 09.04.2025, до завершення розгляду справи № 522/14840/23 судом та набранням рішенням суду законної сили.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд дійшов до наступних висновків.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Відповідно до п.п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Статтею 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення ст.ст. 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Слід зазначити, що жодною нормою ЦПК України та іншими законодавчими актами не передбачено можливості зупинення стягнення на підставі виконавчого листа при розгляді заяви про перегляд заочного рішення.

Зі змісту ст.ст. 149, 150 ЦПК України вбачається, що зупинення стягнення на підставі виконавчих документів можливо лише у разі оскарження боржником виконавчого документу, шляхом подачі відповідної позовної заяви.

Заявником позову до суду не подавалось, наміру подати будь-який позов не заявлено. Як вбачається зі змісту заяви про забезпечення позову, така заява подана заявником разом із заявою про перегляд заочного рішення. Однак, нормами ЦПК України не передбачено подання відповідачем заяви про забезпечення позову в такому випадку.

Слід зазначити, що в пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» чітко передбачено, що вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що наведений у ч. 1 ст. 152 ЦПК перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті. Недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Таким чином, заява про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим листом, виданим на виконання заочного рішення від 27.09.2024, в рамках виконавчого провадження є такою, що суперечить нормам чинного законодавства.

ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про перегляд заочного рішення суду, а не оскарження виконавчого документу, на підставі якого було відкрито виконавче провадження.

За таких обставин до вказаних правовідносин не підлягають застосуванню положення п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, а відтак у задоволення заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Гончарової Ганни Миколаївни про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та протягом п`ятнадцяти днів може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду.

Суддя І.А. Павлик