Провадження №: 2/755/74/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" квітня 2025 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Коваленко І.В.

при секретарі судових засідань - Грищенко С.В.,

учасники справи:

представник позивача - адвокат Громова О.О.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва клопотання представника позивача - адвоката Кухарчук А.Ю. про залишення без розгляду частини позовних вимог та виключення учасників справи, а також питання про прийняття позовної заяви в новій редакції у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_7 , третя особа: Орган опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про виселення,-

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Дніпровського районного суду міста Києва, на стадії підготовчого провадження, перебуває цивільна справа позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4, третя особа: Орган опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про виселення.

18 березня 2025 року (вх.№15126) через систему «Електронний суд», на стадії проведення підготовчого судового засідання, представник позивача - адвокат Кухарчук А.Ю. подала до суду «Заяву про залишення без розгляду частини позовних вимог та виключення учасників справи», відповідно до якої просила суд:

«1.Заяву про залишення без розгляду частини позовних вимог задовольнити.

2. Постановити ухвалу, якою залишити без розгляду частину заявлених позовних вимог ОСОБА_1 у справі №755/17060/20, та зокрема:

- залишити без розгляду позовну вимогу про виселення ОСОБА_4 ;

- залишити без розгляду позовну вимогу про виселення дитину ОСОБА_5 , (ІНФОРМАЦІЯ_3. адреса реєстрації: АДРЕСА_1 );

- залишити без розгляду позовну вимогу про виселення ОСОБА_6 , (ІНФОРМАЦІЯ_4., адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ).

- Виключити із переліку учасників у даній справі №755/17060/20 відповідачів, оскільки вони фактично не проживають у спірній квартирі протягом останніх трьох років: а саме виключити:

1. ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 );

2. ОСОБА_5 , (ІНФОРМАЦІЯ_3. адреса реєстрації: АДРЕСА_1 );

3. ОСОБА_6 , (ІНФОРМАЦІЯ_4., адреса реєстрації: АДРЕСА_1 );

Виключити зі складу учасників у даній справі Третю особу що не заявляють самостійних вимог на стороні Відповідачів (що виключаються):

1. Службу у справах дітей та сім`ї Дніпровського районної в м.Києві державної адміністрації;

2. Орган опіки та піклування Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації у справі №755/17060/20.

Прийняти та долучити до матеріалів справи №755/17060/20 позовну заяву у новій редакції та закрити підготовче провадження, призначити розгляд справи по суті.»

Заява про залишення без розгляду частини позовних вимог та виключення учасників справи обґрунтована тим, що з моменту звернення до Дніпровського районного суду міста Києва із позовом у листопаді 2020р. та на момент подання даної заяви, обставини справи суттєво змінилися, і відповідно змінився склад учасників, які продовжують порушувати права Позивачки, за відновленням яких Позивачка звернулася до суду, та враховуючи вчинені процесуальні дії суду, щодо з`ясування на стадії підготовчого провадження фактичного місця знаходження Відповідачів, у зв`язку з чим виявилося, що у даній справі про виселення, частина Відповідачів вже не проживає у квартирі, з якої Позивач просить їх виселити, відповідно підстав для розгляду таких обставин, в частині, що стосується таких Відповідачів - вже не має, а тому є підстави просити суд залишити без розгляду та закрити провадження в частині позовних вимог, що стосується таких Відповідачів.

Зокрема, позивач посилається на висновок Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про виселення дітей (протокол засідання Комісії від 08.01.2025 №1) Вих.№ 103-322 від 10.01.2025 року, у якому зазначено, що на даний час з метою безпеки дітей, мати ОСОБА_4 разом з неповнолітніми ОСОБА_5 та ОСОБА_8 виїхали за кордон до Німеччини.

Таким чином, на думку позивача, у зв`язку з тим, що частина Відповідачів, а саме: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 тривалий час - протягом останніх трьох років, не проживають у належній позивачу на праві власності квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно порушення права Позивачки з боку вказаних осіб - припинено, то і розглядати позов в цій частині немає доцільності. З огляду на вищенаведені обставини. Позивач ОСОБА_1 вважає за необхідне просити суд цією заявою залишити без розгляду частину заявлених позовних.

Також позивач наголошувала, що за період перебування справи у суді із листопада 2020 року і до дати звернення із цією заявою, у зв`язку зі зміною учасників справи, є процесуальна необхідність з метою процесуальної визначеності, та належної реалізації прав Позивача подати суду позовну заяву у новій редакції.

Представник позивача - адвокат Громова О.О. у підготовчому засіданні підтримала Заяву про залишення без розгляду частини позовних вимог та виключення учасників справи та просила її задовольнити.

Відповідачі та їх представник - адвокат Мамаєв Д.Ю., а також третя особа у підготовче засідання не з`явились, про дату слухання справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили.

Вислухавши думку представника позивача з приводу поданої Заяви, вивчивши зміст заяви та матеріали справи, суд дійшов висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Одним із способів захисту порушених суб`єктивних прав є звернення до суду.

Обов`язковою умовою надання судом правового захисту є наявність відповідного порушення відповідачем прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Таким чином, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджуване порушення було обґрунтованим та підтвердженим.

Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. ( ч.2 ст. 13 Цивільного кодексу України)

Відповідно до п.п.4 п.5 ст.12 Цивільного процесуального кодексу України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до п.3 ч.1 ст. 43 Цивільного процесуального кодексу України, учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Згідно ч. 1-3 ст. 49 ЦПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу: позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу; позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження; відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом. До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Завданням підготовчого провадження є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) з`ясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 4) вирішення відводів; 5) визначення порядку розгляду справи; 6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті. ( ст.189 Цивільного процесуального кодексу України)

Виходячи з положень пункту 1 частини першої статті 189 ЦПК України завданнями підготовчого провадження є, зокрема: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу.

Щодо заяви про залишення без розгляду частини заявлених позовних вимог про виселення ОСОБА_4 ; ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , та виключення вказаних відповідачів із переліку учасників у даній справі, суд зазначає таке.

Як убачається з мотивувальної частини заяви, позивач посилаючись на положення, зокрема: ст.ст.206, 255, 256, 257 ЦПК України, просить суд залишити без розгляду та закрити провадження в частині позовних вимог, що стосується таких Відповідачів.

За загальним правилом судовий розгляд закінчується ухваленням рішення. Разом з тим є й інші форми закінчення розгляду справи. Це дві форми: закриття провадження у справі та залишення заяви без розгляду. Кожна з названих форм відрізняється підставами, порядком і наслідками їх застосування.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення цивільної справи без ухвалення судового рішення, яка застосовується через відсутність у позивача (заявника) права на пред`явлення позову (коли суд незаконно відкрив провадження у справі) або в зв`язку з ліквідацією спору, що перешкоджає повторному зверненню до суду з тотожнім позовом.

Залишення заяви без розгляду - форма закінчення справи без ухвалення рішення, яка застосовується, як правило, у зв`язку з порушенням заінтересованими особами умов реалізації права на звернення до суду і не перешкоджає повторному зверненню до суду з таким же, тобто тотожнім позовом.

Відмова позивача від позову та порядок її прийняття (неприйняття) судом врегулювано статтею 206 ЦПК України.

Так, згідно ч.1 статті 206 ЦПК України, п озивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. (ч. 2 ст.206 ЦПК України).

У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. (ч. 3 ст.206 ЦПК України).

Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. (ч. 5 ст.206 ЦПК України).

Вичерпний перелік підстав закриття провадження у справі визначений у статті 255 ЦПК України.

Так, згідно ч. 1 ст.255 ЦПК України, с уд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: 1) справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства; 2) відсутній предмет спору; 3) набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами; 4) позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом; 5) сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом; 6) суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 186 цього Кодексу; 7) настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва; 8) після відкриття провадження у справі між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення до третейського суду, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена. (ч. 2 та ч. 3 ст.255 ЦПК України) .

Підстави для залишення позову без розгляду визначені у ст.257 ЦПК України.

Так, с уд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо: 1) позов подано особою, яка не має цивільної процесуальної дієздатності; 2) позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи; 3) належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи; 4) у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав; 5) позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду; 6) між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення до третейського суду, і від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в суді, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана; 7) дієздатна особа, в інтересах якої у встановлених законом випадках відкрито провадження у справі за заявою іншої особи, не підтримує заявлених вимог і від неї надійшла відповідна заява; 8) провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк; 9) позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору; 10) позивач у визначений судом строк не вніс кошти для забезпечення судових витрат відповідача і відповідач подав заяву про залишення позову без розгляду; 11) після відкриття провадження судом встановлено, що позивачем подано до цього самого суду інший позов (позови) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з однакових підстав і щодо такого позову (позовів) на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розглядається, не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду; 12) між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення суду іншої держави, якщо право укласти таку угоду передбачене законом або міжнародним договором України, за винятком випадків, якщо суд визнає, що така угода суперечить закону або міжнародному договору України, є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Аналіз положень статей 255 та 257 ЦПК України свідчить про те, що законодавець встановив відмінності між інститутами закриття провадження у справі і залишення заяви без розгляду, які стосуються не лише підстав, але й правових наслідків, що наступають.

Так, за правилами ч. 2 ст.256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

За правилами ч.2 ст.257 ЦПК України, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Отже, позивач посилаючись на положення, зокрема: ст.ст.206, 255, 256, 257 ЦПК України, просить суд про залишення без розгляду (1), про закриття провадження (2) в частині позовних вимог, що стосується відповідачів ОСОБА_4 ; ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та про виключення із переліку учасників справи (3) вказаних відповідачів.

Позивач, звертаючись до суду з позовом самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та правову підставу вимог, а також зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.

Відповідно до частини 1 статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. (частина 2 статті 51 ЦПК України).

Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. (частина 3 статті 51 ЦПК України).

Таким чином, Цивільний процесуальний кодекс України не містить положень, які передбачають вирішення судом клопотання позивача шляхом постановлення ухвали «про виключення відповідачів із переліку учасників у справі».

В межах розгляду пред`явлених позовних вимог, суд, розглядаючи зміст клопотання позивача, керуючись діючим процесуальним законом, приходить до висновку, що в даному випадку є наявність саме відмови позивача від позову до відповідачів ОСОБА_4 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4, про виселення, та така відмова може бути прийнята судом, оскільки не порушуватиме прав позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України (далі -ЦКУ), власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Негаторним є позов власника про усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння (ст. 391 ЦК України).

Так, предметом даного позову є вимога позивача про виселення відповідачів із нерухомого майна, яке належить позивачу на праві власності.

Негаторний позов пред`являється власником за умови, що він має майно у своєму володінні, однак протиправна поведінка інших осіб перешкоджає йому здійснювати права користування та розпорядження ним.

Негаторний позов розрахований на усунення фактичних перешкод, тобто тих, які створюються без певних юридичних перешкод і це є його відмінністю від віндикаційного позову, який по своїй суті вважається позовом, при подачі якого захищається право власності в цілому, оскільки він пред?являється в тих випадках, коли порушені права володіння, користування і розпорядження одночасно.

Підставою негаторного позову є обставини, що підтверджують право позивача на користування і розпорядження майном, вчинення відповідачем дій, що перешкоджають позивачу використовувати належні йому права, позадоговірний характер наявних між сторонами правовідносин.

Якщо на момент подання позову правопорушення, що є об`єктом негаторного позову, припинилося, то підстав для задоволення позову у суду немає.

У своєму клопотанні представник позивача - адвокат Кухарчук А.Ю., посилаючись на висновок Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про виселення дітей (протокол засідання Комісії від 08.01.2025 №1) Вих.№ 103-322 від 10.01.2025 року, вказує, що оскільки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 тривалий час - протягом останніх трьох років, не проживають у належній позивачу на праві власності квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно порушення права Позивачки з боку вказаних осіб - припинено, то і розглядати позов в цій частині немає доцільності.

Отже, з урахуванням поданих сторонами на стадії підготовчого провадження доказів, позивач, з твердженням якого погоджується суд, вважає, що з моменту його звернення у листопаді 2020 р. із позовом до Дніпровського районного суду міста Києва та на момент подання даної заяви обставини справи суттєво змінилися: факт протиправності дій відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 наразі відсутній.

Одночасно з цим, суд також звертає увагу сторін на правовий висновки, якого дійшов Верховний Суд у постанові Великої Палати у справі №653/1096/16-ц (провадження №14-181 цс 18): «Поки особа є власником майна, вона не може бути обмежена у праві звернутися до суду з негаторним позовом, який може бути пред`явлений упродовж всього часу тривання правопорушення.»

Таким чином, в межах даного спору, суд вважає за можливе прийняти відмову позивача від позову до відповідачів ОСОБА_4 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4, про виселення, що слугує підставою для закриття провадження у справі в частині заявлених вимог до вказаних відповідачів згідно положень пункту 4 частини 1 статті 255 ЦПК України.

Щодо клопотання про прийняття та долучення до матеріалів справи №755/17060/20 позовної заяви у новій редакції та закриття підготовчого провадження, та призначення розгляду справи по суті.

Виходячи з положень п. 3 ч. 2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, у підготовчому засіданні суд, у разі необхідності, заслуховує уточнення позовних вимог та заперечень проти них та розглядає відповідні заяви.

Згідно з пунктом 2 частини другої, частиною третьою статті 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу: позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Як убачається із заявлених позовних вимог, що викладені у позовній заяві від 18.03.2025 року, позивач просить суд:

«1.Виселити із квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) Відповідачів, а саме:

1.1.виселити ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) із квартири АДРЕСА_2 ;

1.2. виселити ОСОБА_3 (1993 року народження, РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) із квартири АДРЕСА_2 ;

1.3. виселити ОСОБА_7 (1964 року народження, адреса реєстрації: АДРЕСА_4 ) із квартири АДРЕСА_2 .

2. Стягнути солідарно із відповідачів на користь позивача понесені судові витрати.»

Позов у цивільному процесі - це письмово оформлена і адресована суду письмова вимога, що складається з вимоги процесуального характеру та вимоги матеріального характеру (захистити невизнане, оспорюване чи порушене право). А предмет позову - це матеріальний зміст цієї вимоги.

Таким чином, під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняте судове рішення. Цей матеріальний зміст позовних вимог позивача, проявляється в матеріально-правовій заінтересованості - отримати певне матеріальне благо.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Зміна предмета позову відбудеться тоді, коли в рамках конкретного позовної вимоги позивач замість одного способу захисту прав (який був заявлений раніше, при подачі позову) захоче скористатися іншим способом захисту, обґрунтовуючи свої позовні вимоги (предмет позову) тими самими обставинами, якими він обґрунтовував первісні вимоги.

Зміна підстав позову відбувається тоді, коли позивач в рамках конкретної позовної вимоги, в обґрунтування раніше заявлених позовних вимог (предмету позову) посилається на інші обставини якими він ці (перші) позовні вимоги, обґрунтовував.

Виходячи з висновків, викладених в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року по справі № 761/7978/15-ц, під підставами позову, які згідно із ст.49 ЦПК може змінити лише позивач, слід розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, а не самі по собі посилання позивача на певну норму закону, яку суд може замінити, якщо її дія не поширюється на дані правовідносини.

Таким чином, зміна предмета позову означає зміну вимог, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Доповнення позовних вимог новою вимогою та новими обставинами, по суті своїй є новим позовом.

Із поданої позовної заяви в новій редакції убачається, що позивач, не змінюючи предмету позову (виселення), здійснює зміну підстав позову та заявляє вимогу до відповідача ОСОБА_7 про його виселення.

З урахуванням зазначених норм чинного цивільного-процесуального законодавства України, позивач, з дотриманням вимог Цивільного процесуального кодексу України (на стадії підготовчого провадження), звернулась до суду із клопотанням про прийняття позовної заяви в новій редакції, у зв`язку з пред`явленням позовної вимоги до співідповідача ОСОБА_7 , у зв`язку з чим підстав для відмови у прийнятті такої заяви у суду відсутні, що свідчить про необхідність прийняття такої заяви.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.12, 13, 43, 49, 51, 206, п.4 ч.1 ст. 255, п.5 ч.1 ст.257, ст.ст.197, 260, 263, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання представника позивача - адвоката Кухарчук Анни Юріївни про залишення без розгляду частини позовних вимог та виключення учасників справи, а також питання про прийняття позовної заяви в новій редакції, - задовольнити частково.

Прийняти відмову позивача ОСОБА_1 від позову до відповідачів ОСОБА_4 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 про виселення.

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_7 , третя особа: Орган опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про виселення - закрити в частині заявлених вимог до відповідачів ОСОБА_4 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4, у зв`язку з відмовою позивача від позовних вимог.

Прийняти в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 про виселення, позовну заяву (в новій редакції), подану представником позивача - адвокатом Кухарчук А.Ю. 15 квітня 2025 року (Вх.№21152), у зв`язку з пред`явленням позовної вимоги до співідповідача ОСОБА_7 .

Встановити строк для подання відповідачами відзиву на позов, в редакції позовний вимог від 15.04.2025 протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України, одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, копія відзиву та доданих до нього документів відповідач зобов`язаний надіслати іншим учасникам справи. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України).

Відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Встановити позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, яка має відповідати вимогам частини третьої - п`ятої ст. 178 ЦПК України, в якій позивач викладає свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень і мотиви їх визнання або відхилення.

Встановити відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення, яке має відповідати вимогам частини третьої - п`ятої ст.178 ЦПК України, в якому відповідач викладає свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань і аргументів і мотиви їх визнання або відхилення.

Ухвала оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Повний текст ухвали суду складений 05 травня 2025 року.

Суддя: