Справа № 333/5267/24
Провадження №2/333/308/25
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 квітня 2025 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі:
судді Круглікової А.В.,
за участю секретаря судового засідання Майсак А.О.,
представника позивача Коломоєць І.В.
представника відповідача Шерекіної А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу
за позовом: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1
до відповідача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2
про відшкодування матеріальної шкоди,
ВСТАНОВИВ:
До суду звернулась фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі за текстом ФОП ОСОБА_1 ) з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2 ) матеріальної шкоди, завданої внаслідок пожежі в розмірі 134 403,50 грн.
Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що 17.01.2022 в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_3 сталась пожежа, що підтверджується довідкою ГУ ДСНС України в Запорізькій області, внаслідок чого, володільцю майна - ФОП ОСОБА_1 спричинено майнову шкоду в розмірі 129 684 грн та витрат на проведення судової пожежно-технічної експертизи у розмірі 4 719,50 грн. На момент пожежі квартиру винаймав та фактично проживав в ній ОСОБА_2 на підставі договору оренди від 05.10.2021. Як вказує позивач, остання понесла витрати на відновлення квартири після пожежі, відновила квартиру до придатного до проживання стану, відновила меблі, стіни, двері, стелю, підлогу, тобто зазнала збитки на загальну суму 129 684 грн, які відповідач в добровільному порядку відмовився компенсувати. На підставі викладеного, представник позивача просила суд позов задовольнити та стягнути з ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 134 403,50 грн.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.
Частиною 1 ст. 759 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.
Згідно з ч. 1 ст. 810 ЦК України, за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.
За змістом ст. 812 ЦК України, предметом договору найму житла можуть бути помешкання, зокрема квартира або її частина, житловий будинок або його частина (ч. 1). Помешкання має бути придатним для постійного проживання у ньому (ч. 2). Наймач житла у багатоквартирному будинку має право користування майном, що обслуговує будинок (ч. 3).
05.10.2021 між ФОП ОСОБА_1 (Орендодавець) та ОСОБА_2 (Орендар) укладено договір оренди, за умовами якого (п. 1.1. договору) Орендодавець передає у тимчасове користування Орендарю квартиру АДРЕСА_4 .
Згідно з п. 1.2. договору оренди, квартира, оренда якої є предметом цього договору знаходиться у володінні Орендодавця на підставі права власності.
Пунктом 2.1. договору обумовлено, що квартира надається Орендодавцем для тимчасового користування Орендарю з 05.10.2021.
Пунктом 2.2. сторони встановили, що Орендар буде користуватись правом тимчасового користування квартирою на протязі шести місяців, розпочинаючи з дати договору оренди.
Відповідно до п.п. 4.1., 4.2. договору оренди, Орендар тимчасово використовує квартиру для проживання та зобов`язується не використовувати її по іншому призначенню, а також не здавати її в суборенду. Орендар зобов`язаний утримувати квартиру у чистоті, забезпечувати схоронність меблів та обладнання квартири, категорично забороняється куріння в квартирі (кімнаті, ванній, кухні).
Згідно з п. 7.1. договору оренди, квартира передається із наступним майном: холодильник, пральна машина автомат, бойлер, котел, плита інфрачервона, штора на кухні.
Частиною 1 ст. 815 ЦК України передбачено, що наймач зобов`язаний використовувати житло лише для проживання у ньому, забезпечувати збереження житла та підтримувати його в належному стані.
Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (ч. 1). Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п. 1 ч. 2).
Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.
Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.
Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.
Згідно з ч. 1 ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
В ході розгляду цієї справи відповідачем жодним чином не доведено та не спростовано відсутність вини ОСОБА_2 у завданні шкоди, яка виникла внаслідок пожежі в квартирі АДРЕСА_4 .
Також судом враховано, що відповідно до частини другої статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.
Статтею 779 ЦК України визначено, що наймач зобов`язаний усунути погіршення речі, які сталися з його вини (ч. 1). У разі неможливості відновлення речі наймодавець має право вимагати відшкодування завданих йому збитків (ч. 2).
Отже, орендар зобов`язаний утримувати майно, яке він орендує, якщо інше не встановлено договором або законом. Невиконання цього обов`язку, якщо результатом такого невиконання є нанесення шкоди цьому майну, тягне за собою відшкодування орендарем збитків. Позивачем заявлено до стягнення 134 403,50 грн матеріальної шкоди, завданої внаслідок пожежі в квартирі АДРЕСА_4 , з яких: 95 334,80 грн - витрати на ремонт, 34 349,19 грн витрати на меблі та 4 719, 50 грн витрати на пожежно-технічну експертизу.
На підтвердження розміру завданої шкоди щодо витрат на ремонт та купівлю меблів позивачем додано до матеріалів справи наступні докази:
-на підтвердження витрат на купівлю покриття для підлоги в сумі 7394,80 грн надано видаткову накладу ТОВ «Епіцентр К» від 22.09.2022 Ррз/Z1-0043881 на суму 7 394,83 грн. та фіскальний чек від 22.09.2022 на суму 7 394,83 грн;
-на підтвердження витрат на будівельно-монтажні роботи в сумі 60 300 грн додано договір на виконання робіт від 04.02.2022, укладений між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «Валдис-ГН», з додатком № 1 до договору, акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 28.07.2023 на суму 60 300 грн, а також платіжну інструкцію від 28.07.2023 № 88 на суму 60 300 грн;
-на підтвердження витрат на придбання та встановлення вікон, дверей балконних, підвіконня на загальну суму 15 000 грн. позивачем додано виставлений на оплату ФОП ОСОБА_5 рахунок-фактуру від 25.07.2022 № Ч-0000143, а також платіжні доручення від 25.07.2022 № 46, від 28.07.2022 № 47 та платіжну інструкцію від 02.08.2022 № 51;
-на підтвердження витрат на придбання та виготовлення меблів, шафи купе, тумби, шафи в ванну кімнату, тумби під телевізор в загальній сумі 23 849,19 грн: рахунок ТОВ «ТБ «Континент» від 11.09.2023 на суму 7 745,35 грн; акт № ОУР-2912/003 здачі-прийняття робіт (надання послуг) на суму 2034,02 грн; акт № ОУР-2912/004 здачі-прийняття робіт (надання послуг) на суму 2004,62 грн; акт № ОУР-2912/005 здачі-прийняття робіт (надання послуг) на суму 3 534 грн; роздрібну накладну (товарний чек) від 23.01.2023 № 2301/004 на суму 8 531,20 грн;
-на підтвердження витрат на придбання дивану в сумі 10 500 грн рахунок на оплату 10 500 грн.
Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки її частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.
Відповідач та його представник, що була присутня при розгляді цієї справи в режимі відео конференції, жодним чином не спростували належними та допустимими доказами вини відповідача у виникненні пожежі квартири АДРЕСА_4 .
Крім того, не надали будь-яких інших доказів щодо спростування розміру спричиненої позивачу майнової шкоди, хоча це є процесуальним обов`язком відповідача, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди.
Також, в ході розгляду справи жодного клопотання про проведення відповідних судових експертиз, зокрема, на предмет визначення та спростування розміру заявлених збитків відповідачем та представником відповідача не заявлено.
Розглянувши наведені вище докази, подані позивачем на підтвердження понесених збитків, завданих внаслідок пожежі спірної квартири, суд дійшов висновку про їх доведеність в загальній сумі 129 594,99 грн, з яких: 34 349,19 грн. - витрати на купівлю меблів та 95 245,80 грн - витрати на купівлю будівельних матеріалів та оплату будівельних робіт.
Отже, позивачем доведено розмір завданої шкоди в сумі 129 594,99 грн., протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними, що призвели до пожежі в квартирі АДРЕСА_4 та, як наслідок, згоранню меблів, стін, дверей, стелі та підлоги. А тому, завдана позивачу шкода підлягає відшкодуванню відповідачем в розмірі 129 594,99 грн.
З огляду на викладене, позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_2 матеріальної шкоди, завданої внаслідок виникнення пожежі в сумі 129 594,99 грн. задовольняються судом в цій частині.
Заявлена до стягнення сума витрат на ремонт в розмірі 89 грн не підтвердилась зібраними у справі доказами. У зв`язку з чим, судом відмовляється у задоволенні позову в цій частині.
Доводи представника відповідача, що позивачу не завдано майнової шкоди, оскільки спірне майно їй не належить та не перебувало у її законному володінні відхиляються судом з огляду на наступне.
За змістом ч.ч. 1, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Таким чином, звернення до суду з позовом з метою захисту свого цивільного права є суб`єктивним правом позивача, яке гарантується, в тому числі, статтями 55, 124 Конституції України. Реалізація або не реалізація цього права повністю залежить від волі особи на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.
В даному випадку в спірних правовідносинах таким суб`єктивним правом на захист своїх порушених прав скористалась позивач у цій справі ФОП ОСОБА_1 , яка була законним володільцем спірного нерухомого майна, станом на час виникнення пожежі, на підставі договору позички житлового приміщення від 04.10.2021, укладеного між ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_1 .
Встановлено, що договір позички житлового приміщення від 04.10.2021, станом на час укладення між ФОП ОСОБА_1 (Орендодавець) та ОСОБА_2 (Орендар) договору оренди від 05.10.2021 був чинний, в установленому законодавством порядку недійсним або ж нікчемним судом не визнавався. У зв`язку з чим, доводи відповідача, що квартира та пошкоджене внаслідок пожежі майно не належить позивачу спростовуються зібраними у справі доказами.
Твердження відповідача, з посиланням на п. 7.1. договору оренди, про відсутність в спірній квартирі меблів, зокрема, дивану є неспроможними, оскільки за умовами договору оренди від 05.10.2021 квартира використовувалась відповідачем для проживання, а п. 3.2. договору оренди містить умови щодо внесеного депозиту орендарем, який залишається у орендодавця у випадку пошкодження меблів, інтер`єру та майна, що находиться у квартирі.
Крім того, актом обстеження житла після пожежі від 18.01.2022 підтверджується факт пошкодження майна та обладнання у спірній квартирі, зокрема, дивану, шафи купе, тумби під телевізор, натяжної стелі, блоку балконної рами, міжкімнатних дверів, ламінату.
Відповідачем жодних доказів на підтвердження того, що вказані вище меблі належали ОСОБА_2 не надано.
За таких обставин, доводи представника, викладені у відзиві на позовну заяву та під час розгляду цієї справи спростовується зібраними у справі доказами, а не приймаються судом до уваги.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір в розмірі 1 295,95 грн. покладається судом на відповідача.
Керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України суд,
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) 129 594 (сто двадцять дев`ять тисяч п`ятсот дев`яносто чотири) грн. 99 коп матеріальної шкоди та 1 295 (одну тисячу двісті дев`яносто п`ять) грн. 95 коп судового збору.
У задоволенні іншої частини позову відмовити.
Повне рішення складено 07.05.2025.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя А.В.Круглікова