Справа № 477/1358/24
Провадження № 2/477/98/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 квітня 2025 року м. Миколаїв
Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі: головуючого у справі - судді Полішко В.В., з секретарем Крошніною А.М.,
представника позивача адвоката Чуб Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області в заочному порядку за правилами загального провадженняцивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,
28 травня 2024 року представник позивача звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за позивачем право власності на 5/12 часток житлового будинку АДРЕСА_1 , а також на 5/6 часток земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_3 .
Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді: частки житлового будинку АДРЕСА_1 , а також земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на яке спадкодавець залишив заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Первомайської селищної ради Вітовського району Миколаївської області 13 грудня 2018 року, зареєстрованого за №97, на користь відповідача ОСОБА_2 .
Позивач у встановлений законом шестимісячний строк звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області Краснової С.М.
Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на залишкову частку спадкового майна не видано.
Позивач 02 травня 2024 року отримала від нотаріуса постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі їй свідоцтва про право на спадщину на залишок спадкового майна. Підставою відмови є те, що відповідач ОСОБА_2 був разом зареєстрований зі спадкодавцем, заявою про відмову не звертався, а тому вважається таким, що прийняв спадщину.
ОСОБА_1 вважає, що, оскільки відповідач не проживав разом зі спадкодавцем на момент його смерті, не є таким, що фактично прийняв спадщину.
Нині захист спадкових прав позивача можливий лише шляхом визнання за нею права власності на спадкове майно в судовому порядку.
Під час судового засідання Жовтневим районним судом Миколаївської області постановлено ухвалу без виходу до нарадчої кімнати про заочний розгляд справи, про що зроблено відмітку в журналі судового засідання.
Представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі та просила позов задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відповідно до частини 7, 11 статті 128 ЦПК України, вважається таким, що повідомлений судомпро дату, час і місце судового засідання належним чином. Відзив відповідачем не подано.
Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, суд встановив наступне.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , про що Михайло-Ларинською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області 03 жовтня 2005 року складений актовий запис №26, та видане свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , (а.с. 7).
Ще за життя ОСОБА_3 склав заповіт, посвідчений виконкомом Михайло-Ларинської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області 04 жовтня 2004 року за № 158, яким все належне йому майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, все те, що буде належати йому на день смерті і на що він б матиме право за законом заповів своєму синові ОСОБА_2 (а.с. 19).
Після його смерті спадкодавця ОСОБА_3 відкрилася спадщина у вигляді наступного нерухомого майна:
житлового будинку з господарським будівлями та спорудами розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
З огляду на довідку КП «ММБТІ» від 16 березня 2021 року власників житлового будинку та господарських будівель за адресою: АДРЕСА_1 станом на 28 грудня 2012 року в КП «ММБТІ» не зареєстровано (а.с. 18).
Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав від 22 березня 2024 року № 371008900 право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано 18 березня 2024 року за ОСОБА_3 . Номер відомостей про речове право:54242292 (а.с. 15).
Факт родинних відносин між померлим та позивачем підтверджується свідоцтвом про одруження від 06 лютого 1966 року, виданим Тарасовським сільським ЗАГС Первомайського району Миколаївської області, серії НОМЕР_2 (а.с.6), згідно з яким 06 лютого 1966 року ОСОБА_3 зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 .
Дослідивши спадкову справу №70/2021 після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , судом встановлено, що до приватного нотаріуса Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області Краснової С.М. з заявою про прийняття спадщини звернулася лише його дружина ОСОБА_1 .
На підставі свідоцтва про право на власності, виданого приватним нотаріусом Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області Красновою С.М., зареєстрованого в реєстрі за № 365, частка житлового будинку з господарським будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , належать позивачу ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу (а.с. 9).
Вказане також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав від 02 травня 2024 року № 377037920 (а.с. 10).
Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 5/6 частку майна, не видано.
Зазначене також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав від 02 травня 2024 року № 377039762 (а.с. 13).
Нотаріусом Красновою С.М. постановою від 02 травня 2024 року позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі їй свідоцтва про право на спадщину на залишок спадкового майна, оскільки відповідач ОСОБА_2 був разом зареєстрований зі спадкодавцем, заявою про відмову не звертався, а тому вважається таким, що прийняв спадщину.
Відповідно до довідки, виданої 15 квітня 2021 року № 218 на день відкриття спадщини, тобто ІНФОРМАЦІЯ_1 у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 зі спадкодавцем були зареєстровані: дружина ОСОБА_1 , син ОСОБА_2 , невістка ОСОБА_5 , онуки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (а.с. 20).
Факт реєстрації відповідача за вказаною вище адресою також підтверджується випискою з погосподарської книги, виданої виконавчим комітетом Воскресенської селищної ради Миколаївської області від 19 липня 2023 року №233 (а.с. 16).
Як на доказ непроживання відповідача зі спадкодавцем на момент його смерті позивач посилається на довідку, видану виконавчим комітетом Воскресенської селищної ради Миколаївської області від 23 травня 2024 року №146, в якій зазначено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але з 2000 року не проживає (а.с. 21).
Також посилається на письмові пояснення ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 від 23 травня 2024 року, в яких ті зазначили, що на час смерті батька ОСОБА_2 вже не мешкав разом з батьками. У 2000 році він виїхав з села. місце його знаходження не відоме. На поховання батька відповідач не приїжджав (а.с. 22, 23, 24).
Крім цього, ОСОБА_7 , яка є донькою відповідача ОСОБА_2 у своїх письмових поясненнях зазначила, що батько покинув її матір ОСОБА_5 приблизно у 2000 році, виїхав на заробітки до російської федерації. Коли помер її дідусь ОСОБА_3 разом із ним проживала позивач ОСОБА_1 . Зі слів матері їй відомо, що ОСОБА_2 проживає у російській федерації (а.с. 96).
ОСОБА_11 , яка є дружиною загиблого сина відповідача ОСОБА_6 , у своїх письмових поясненнях вказала, що зі слів її чоловіка їй відомо про те, що його батько ОСОБА_2 покинув свою родину у 2000 році, проживає у російській федерації та з цього часу він його не бачив. Зазначила, що разом з ОСОБА_3 на день його смерті проживала та була зареєстрована його дружина ОСОБА_1 . На поховання свого батька ОСОБА_2 не приїжджав (а.с. 102).
Також, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду розглянув справу№ 158/1838/19 та встановив, що державна реєстрація у спірному житловому будинку сама по собі не є беззаперечним доказом постійного проживання на час смерті спадкодавця за адресою реєстрації.
Отже, оскільки відповідач ОСОБА_2 , з огляду на докази на які посилається позивач, хоча і був зареєстрований у житловому будинку АДРЕСА_1 , проте не проживав там з 2000 року, а сама по собі реєстрація місця проживання не може вважатися саме місцем проживання та свідчити, відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України, про своєчасність прийняття спадщини. Слід дійти висновку, що відповідач ОСОБА_2 як спадкоємець не прийняв своєчасно спадщину, що відкрилася після смерті його батька, а отже не набув права на спадкове майно.
Відповідно до пункту 4.15. Глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (далі Порядок), видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.
Згідно з пунктом 4.18 цього зазначеного Порядку - якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.
Відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року N 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Згідно зі статтею 1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.
Статтею 1218 Цивільного кодексу України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Статтею 1218 Цивільного кодексу України встановлено, що до складу спадщини ходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1262-1265. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Частиною 1 статті 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
За змістом статті 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.
Враховуючи, що відповідач своєчасно не прийняв спадщину та не набув права на спадкове майно, позивач на день відкриття спадщини проживала разом зі спадкодавцем, спадкоємці, що мають право на обов`язкову частину відсутні, та право позивача на спадщину гарантовано державою, однак оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку неможливе у зв`язку з обставинами, про які вказано вище, тому на підставі ст. ст. 1218, 1220, 1223, 1261 ЦК України, суд визнає заявлений позов, таким що підлягає задоволенню.
Керуючись статями 258, 259, 263, 265, 282 ЦПК України,
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової карки платника податку НОМЕР_3 , право власності на 5/12 (п`ять дванадцяти) часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (актовий запис про смерть №26, складений Михайло-Ларинською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області 03 жовтня 2005 року).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Водночас, відповідно до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. Тобто, через Жовтневий районний суд Миколаївської області.

Повне найменування сторін:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової карки платника податку НОМЕР_3 ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя В.В.Полішко