Провадження № 2/742/1165/25
Єдиний унікальний № 742/6282/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2025 року

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді Коваленка А.В., за участю секретаря судових засідань Риндя Л.А., розглянувши в порядку спрощеного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

І.Зміст позовних вимог та заперечень сторін.

У жовтні 2024 року позивач звертаючись до суду з заявою просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у сумі 73478 грн 68 коп.

Аргументує свої вимоги тим, що 11.01.2020 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та відповідачем було укладено договір кредиту та страхування №Z75.00606.006199510, згідно з якого банк надав їй кредит у розмірі 29700 грн 00 коп, зі сплатою 9,99 % річних строком на 60 місяців до 11.01.2025.

У звязку з неналежним виконанням умов договору кредиту утворилася заборгованість за кредитним договором у сумі 73478 грн 68 коп.

19.12.2023 між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Оптіма Факторинг», укладено Договір факторингу №19/12-2023, відповідно до якого до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором.

22 грудня 2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «Оптіма Факторинг» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» укладено Договір факторингу №22/12-2023, відповідно до якого до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором.

ІІ.Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі.

Ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 31 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у спрощеному провадженні на 09 год 00 хв 05 грудня 2024 року.

У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання розгляд справи відкласти на 11 год 00 хв 14 січня 2025.

Заочним рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 14 січня 2025 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 09 квітня 2025 року скасовано заочне рішення Прилуцького міськрайонного суду від 14 січня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним та призначено розгляд справи на 10 год 00 хв. 08 травня 2025 року.

ІІІ. Позиції сторін.

В судове засідання представник позивача не зявився, але надав суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує.

Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з`явилися, але від представника відповідача надійшла заява про розгляд спраив за його відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІV.Фактичні обставини встановлені судом.

11 січня 2020 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту та страхування №Z75.00606.006199510, згідно якого банк надав їй кредит у розмірі 29700 грн 00 коп, зі сплатою 9,99 % річних строком на 60 місяців до 11.01.2025(а.с.5).

Відповідно до паспорта споживчого кредиту від 11.01.2020, Акціонерне товариство «Ідея Банк» надало ОСОБА_1 кредит у розмірі 29700 грн 00 коп, зі сплатою 9,99 % річних строком на 60 місяців(а.с.6)

Згідно з ордера розпорядження №1 ОСОБА_1 за кредитним договором №Z75.00606.006199510 від 11.01.2020 отримала кредит у розмірі 29700 грн(а.с.7)

19.12.2023 між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Оптіма Факторинг», укладено Договір факторингу №19/12-2023, відповідно до якого до останнього перейшло право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами визначеними в реєстрі боржників(а.с.20-26)

Згідно з реєстру боржників №2 за договором факторингу №19/12-2023,між Товариством з обмеженою відповідальністю «Оптіма Факторинг» та Акціонерним Товариством «Ідея Банк», заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №Z75.00606.006199510 від 11 січня 2020 становить 73478 грн 68 коп(а.с.28).

22 грудня 2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «Оптіма Факторинг» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» укладено Договір факторингу №22/12-2023, відповідно до якого до останнього перейшло право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами визначеними в реєстрі боржників(а.с.32-36).

Згідно з реєстру боржників №2 за договором факторингу №22/12-2023, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Оптіма Факторинг» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал», заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №Z75.00606.006199510 від 11 січня 2020 становить 73478 грн 68 коп(а.с.10).

19.12.2023 року Акціонерним товариством «Ідея Банк» проведено розрахунок заборгованості за кредитним договором №Z75.00606.006199510 від 11 січня 2020, в якому зазначено, що заборгованість боржника ОСОБА_1 станом на 19.12.2023 року становить 73478 грн 68 коп, із них:28921 грн 40 коп - заборгованість за основним боргом, 9460 грн 79 коп -заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками; 35096 грн 49 коп - заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями(а.с.10).

29 липня 2024 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» направило на адресу ОСОБА_1 досудову вимогу, в якій повідомило про існування заборгованості за кредитним договором №Z75.00606.006199510 від 11 січня 2020, що становить 73478 грн 68 коп та підлягає погашенню(а.с.11)

V.Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України.

За приписами ст.3, 4 ЦПК України захисту підлягають порушене, невизнане або оспорюване право особи чи інтерес, а також державний чи суспільний інтерес.

Відповідно до ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Приписами ст.525, 526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За положеннями ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок:1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем);4) виконання обов`язку боржника третьою особою.

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно з ст.1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Відповідно до ч.2 ст.9 ЗУ «Про споживче кредитування» до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.

Приписами ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Судом встановлено, що між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір, згідно якого банк надав їй кредит, а відповідач отримала кредит та зобов`язалася його повернути відповідно до умов договору.

АТ «Ідея Банк» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Оптіма Факторинг» уклало договір факторингу, відповідно до якого право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптіма Факторинг».

Товариство з обмеженою відповідальністю «Оптіма Факторинг» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» уклало договір факторингу, відповідно до якого право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал».

Відповідач в порушення вимог кредитного договору не здійснив своєчасну сплату визначених кредитних договором платежів, а тому нарахована заборгованость по тілу кредиту в розмірі 28921,40 копійок та заборгованість за нарахованими відсотками в розмірі 9460,79 гривень є обгрунтованою.

Щодо вимог про стягнення комісії, суд зазначає наступне.

У рішенні від 11.07.2013, № 7-рп/2013 Конституційний Суд України вказав, що умови договору споживчого кредиту, його укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими споживач вважається слабкою стороною у договорі та підлягає правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності.

10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту, однак вказаний Закон розмежовує платність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

На виконання вимог пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Враховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, то положення пункту 1.5 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Схожі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 вересня 2022 року у справі № 755/11636/21 (провадження № 61-7098св22), від 08 лютого 2023 року у справі № 168/349/20 (провадження № 61-2223св21), та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 листопада 2022 року у справі № 755/9486/21 (провадження № 61-5581св22).

Наведені висновки підтримані у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22), а саме зазначено, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Зі змісту кредитного договору та страхування № Z75.00606.006199510 від 11.01.2020 вбачається, що відповідно до п. 1.6 Кредитного договору повернення заборгованості за договором здійснюється на рахунок…..відповідно до порядку повернення кредиту, викладеного в пасторті споживчого кредиту згідно Додатку № 1 до цього Договору.

Пунктом 4 Договору визначено, що сторони дійшли згоди про те,що в Додатку № 1, що є невід`ємною частиною Договору, зрозуміло та доступно викладено :а) детальний розпис складових загальної вартості кредиту та реальної річної відсоткової ставки ; б) графік платежів з повернення кредиту, сплати процентів за його користування; в) сум комісійної винагороди та інші платежі за Договором.

Згідно паспорту споживчого кредиту ( Додаток1 до Договору) визначено плату за користування кредитом 9,99% відсотків річних, строк кредитування 60 місяців, плата за обслуговування кредитної заборгованості 3,3 % щомісячно.

Таким чином, включення банком до суми заборгованості за договором складової заборгованості за комісією є необґрунтованими з вищевказаних підстав, оскільки встановлення всупереч вимогам нормативно-правових актів цих невиправданих платежів спрямоване на незаконне заволодіння грошовими коштами фізичної особи-споживача, як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах.

Враховуючи те, що п. 2 Додатку до Договору № 1 встановлено щомісячну плату за обслуговування кредитної заборгованості, суд приходить до висновку, що положення договору кредиту та страхування № Z75.00606.006199510 від 11.01.2020, укладеного між ОСОБА_1 та АТ «Ідея Банк» щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними.

Враховуючи викладене, суд приходить висновку, що оскільки положення кредитного договору від 11.01.2020 щодо сплати позичальником на користь кредитодавця комісії за надання кредиту суперечать положенням ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» і є нікчемними з моменту укладення договору, заборгованість за комісією за надання кредиту у розмірі 35096,49 грн стягненню не підлягає.

За таких обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та стягненню з відповідача заборгованості по тілу кредиту в розмірі 28921,40 копійок та заборгованість за нарахованими відсотками в розмірі 9460,79 гривень .

VІ.Розподіл судових витрат.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи , належать витрати, в тому числі : на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів,експертів та проведення експертиз.

За правилами ч.1,2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Оскільки позовні вимоги задоволено на 52,23% то з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1581,52 грн, пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Статтею 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з ч.1, 2 ст.15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом.

За змістом ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом справи.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо) (п. 8 ч. 2 ст. 141 ЦПК України).

Враховуючи зазначені положення законодавства, суд вважає, що позивач у справі належним чином документально підтвердив витрати на правничу допомогу у розмірі 7000 гривень, а саме: договором про надання правничої допомоги, додаткової угоди від 01 липня 2024, актом №1 прийому-передачі наданої правової допомоги від 05 вересня 2024, платіжною інструкцією в національній валюті від 05.09.2024 №918 від 05.09.2024(а.с.41-45,47,49).

З договору про надання правничої допомоги від 01 липня 2024 №02-24, додаткової угоди від 01 липня 2024 вбачається, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» та Адвокатським об`єднанням «Правничий курс» укладено угоду відповідно до якої останнє надало Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» правову допомогу, а саме: за проведення консультації з клієнтом, здійснено вивчення документів та підготовлено проект позовної заяви для направлення до суду 1 (однієї) позовної заяви згідно з реєстру боржників вартість послуги 7000 грн(а.с.41-45).

Відповідно до акту №1 прийому-передачі наданої правової допомоги від 05 вересня 2024 Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» отримало від Адвокатського об`єднання «Правничий курс» правову допомогу за позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором №Z75.00606.006199510 від 11 січня 2020 з ОСОБА_1 , а саме: проведено консультації з клієнтом, здійснено вивчення документів та підготовлено проект позовної заяви для направлення до суду, вартість послуги 7000 грн(а.с.47)

Згідно з платіжної інструкції в національній валюті від 05 вересня 2024 №918, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» сплатило Адвокатському об`єднанню «Правничий курс» кошти за правову допомогу по договору від 01 липня 2024 №02-24(а.с.49).

Судом встановлено, що сума витрат відповідно до акту про надання юридичної допомоги становить 7000 грн, однак беручи до уваги складність справи, об`єм позовної заяви, вважає заявлені витрати на правову допомогу завищеними.

З урахуванням складності справи та виконаних робіт адвокатом, суд дійшов висновку про зменшення витрат на правничу допомогу до суми 3656,10 грн., яка відповідає розумному розміру та пропорційно до частини задоволених позовних вимог.

На підставі наведеного, ст.247,263-265,273,279,280-281,354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал», , місто Київ, пр-т Ю.Гагаріна, 23 а / с 57, заборгованість за №Z75.00606.006199510 від 11.01.2020 року у сумі 38382 грн 19 коп, із них: 28921 грн 40 коп - заборгованість за основним боргом, 9460 грн 79 коп -заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал», , місто Київ, пр-т Ю.Гагаріна, 23 а / с 57, 1581 (одну тисячу п`ятсот вісімдесят одну) гривню 52 копійки в рахунок відшкодування витрат за судовий збір сплачений при подачі позовної заяви та 3656 (три тисячі шістсот п`ятдесят шість) грн за правову допомогу.

Рішення суду може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Анатолій КОВАЛЕНКО