Справа № 552/9226/24
Провадження № 2/545/669/25
"06" травня 2025 р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді: Цибізової С.А.,
за участю секретаря: Гречко Я.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Полтава у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 09.02.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладений договір №1784697, за яким відповідачу наданий кредит в сумі 5 000,00 грн строком до 11.03.2021, з процентною ставкою (базова. Фіксована) 1,99% за кожен день користування позикою. На підставі договору факторингу №22/02/2022 від 22.02.2022, укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Вердикт Капітал» до останнього перейшло право грошової вимоги за до позичальників, в тому числі за договором №1784697 від 09.02.2021. У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до позичальників Товариству з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» відповідно до договору про відступлення права вимоги №10-01/2023/01 від 10.01.2023, в тому числі за договором №1784697 від 09.02.2021. Проте відповідач належним чином не виконав зобов`язання за договором, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 15 705,82 грн.
Просив стягнути з відповідача заборгованість за договором №1784697 від 09.02.2021 у розмірі 15 705,82 грн, понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 2 422,40 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 9 000,00 грн.
У судове засідання представник позивача не з`явилася, попередньо надавши клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, щодо винесення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач у судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, повідомлявся про розгляд справи шляхом направлення судової повістки на адресу реєстрації. Згідно з п. 2 ч.7, ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається таким, що повідомлений належним чином.
За змістом ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
За таких обставин, за згодою представника позивача, проводиться заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Предметом спору у даній справі є повернення позичальником грошових коштів та сплата відсотків.
Встановлено, що 09.02.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладений договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №1784697.
Відповідно до п.2 договору позики №1784697 від 09.02.2021 кредитодавець надав позичальнику позику в сумі 5 000,00 грн, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, строком на 30 днів, з процентною ставкою (базова) в день 1,99%. Дата повернення позики (останній день) 11.03.2021. Знижена процентна ставка 0,69% в день; процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) 2,70% за день (а.с.18).
Згідно з повідомленням АТ «Універсал Банк» від 11.04.2025 №БТ/Е-2553 вбачається, що на банківську картку № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_1 09.02.2021 перераховані кошти в сумі 5 000,00 грн (а.с.135).
Таким чином, позичальник свої зобов`язання за вищезазначеним договором позики виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу позику в розмірі 5 000,00 грн, передбаченому умовами договору.
Згідно з п.6 договору позики №1784697 від 09.02.2021 договір діє з моменту перерахування суми позики протягом строку позики, але в будь-якому випадку до повного виконання зобов`язання за цим договором (а.с.18).
Відповідно до п.5 договору позики №1784697 від 09.02.2021 договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі (а.с.18).
Договір позики №1784697 від 09.02.2021 підписаний ОСОБА_1 в електронному вигляді електронним підписом з одноразовим ідентифікатором wXEXEexOK6 Він містить його податковий номер, адресу, електронну адресу та номер мобільного телефону. (а.с.18).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону).
Згідно із частиною шостою статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, вищезазначений договір, укладений у відповідності до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» є електронним договором, та вважається таким, що за правовим наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі.
Таким чином, факт укладення договору про надання позики між сторонами та отримання відповідачем коштів є доведеним.
З матеріалів справи вбачається, що позичальником умови договору позики належним чином не виконувались внаслідок чого виникла заборгованість.
Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» за договором позики №1784697 від 09.02.2021 за відповідачем рахується заборгованість в загальному розмірі 15 705,00 грн, з яких: 5 000,00 грн сума заборгованості за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 10 705,00 грн заборгованість за відсотками (а.с.27-32).
Встановлено, що 22.02.2022 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладений договір факторингу №22/02/2022, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором позики №1784697 від 09.02.2021 (а.с.37-39).
Згідно з реєстром боржників до договору факторингу №22/02/2022 від 22.02.2022 вбачається, що за договором позики №1784697 від 09.02.2021, боржником якого є ОСОБА_1 заборгованість становить 15 705,00 грн, з яких: 5 000,00 грн сума заборгованості за тілом кредиту; 10 705,00 грн заборгованість за відсотками (а.с.41-42,43).
Відповідно до п.п.2.3 договору факторингу №22/02/2022 від 22.02.2022 з дати відступлення прав вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» має право здійснювати нарахування та стягнення процентів (у тому числі за період користування коштами до моменту переходу прав за цим договором, якщо вони не були нараховані ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») за договором позики за умови дотримання вимог чинного законодавства України, нарахування та стягнення штрафних санкцій і комісій,а також право вимагати у боржників відшкодування збитків, завданих неналежним виконанням грошових зобов`язань, відповідно до законодавства та умов договорів позики (а.с.37-39).
Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно з розрахунком заборгованості ТОВ «Вердикт Капітал» вбачається, що в період з 22.02.2022 по 23.02.2022 ТОВ «Вердикт Капітал» нараховані 3% річних за користування грошовими коштами в сумі 0,82 грн (а.с.35).
Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Вердикт Капітал» станом на 10.01.2023 за ОСОБА_1 рахується заборгованість за кредитним договором в сумі 15 705,82 грн, в т.ч: 5 000,00 грн заборгованість по основній сумі кредиту; 10 705,00 грн заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги; 0,82 грн нараховані 3% річних за користування грошовими коштами у відповідності до ст.625 ЦК України (а.с.35).
Також, між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» 10.01.2023 укладений договір відступлення (купівля-продаж) прав вимоги №10-01/2023 у відповідності до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» шляхом продажу права вимоги до боржників, в тому числі за договором позики №1784697 від 09.02.2021 (а.с.44-47).
Згідно з реєстром боржників до Договору відступлення (купівля-продаж) прав вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023, ТОВ «Коллект Центр» набуло право грошової вимоги до відповідача у сумі 15 705,82 грн, яка складається з: 5 000,00 грн сума заборгованості за основними зобов`язаннями; 10 705,00 грн сума заборгованості за нарахованими процентами; 0,82 грн відповідальність за порушення грошового зобов`язання згідно ст.625 ЦК України (а.с.48-49).
У відповідності до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом - ч.1 ст.527 ЦК України.
Якщо у зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), згідно ч.1 ст.530 ЦК України.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У силу вимог ч.1 ст.610, ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки, сплатити неустойку, встановлені договором або законом.
Згідно ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Щодо стягнення з відповідача процентів за користування позикою в сумі 10 705,00 грн за договором позики №1784697 від 09.02.2021, суд зазначає наступне.
Відповідно до п.2 договору позики №1784697 від 09.02.2021 строк позики (строк договору) 30 днів. Дата повернення позики (останній день) 11.03.2021 (а.с.18).
Згідно з п.3 договору позики №1784697 від 09.02.2021 проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики.
Відповідно до п.4.2 договору позики №1784697 від 09.02.2021 позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в правилах процедура і наслідки оформлення позичальником продовження строку користування позикою (пролонгація), йому зрозумілі.
Згідно з п.6.1 Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» затвердженого рішенням загальних зборів сучасників ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» протокол №14/08/20 від 14.08.2020 за користування позикою позичальник сплачує товариству проценти у розмірі, визначеному в договорі позики. Позичальник зобов`язаний повернути отриману суму позики та проценти за користування нею відповідно до умов укладеного договору позики.
Згідно з п.6.8, п.6.9 Правил позичальник погоджується, що при понадстроковому користуванні позикою (або її частиною), кінцева дата строку (терміну) дії договору позики змінюється на дату, що відповідає даті повного виконання позичальником своїх зобов`язань за договором позики, що тягне за собою зміну кінцевої дати строку позики на відповідну дату. Позичальник надає свою згоду, що у період з першого дня понадстрокового користування позикою (її частиною) і до дати повного виконання позичальником своїх зобов`язань за договором позики (нова кінцева дата строку позики), на суму позики (її частину) нараховуються проценти у розмірі, встановленому договором позики.
Відповідно до п.6.5 Правил вбачається, що у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) нараховуються проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування.
Таким чином, сторони в договорі визначили, що відсотки за користування кредитом нараховуються спочатку протягом 30 днів, тобто до 11.03.2021, та, у разі неповернення позики в цей строк, продовжують нараховуватись не довше 90 календарних днів, тобто по 08.06.2021 включно.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28.03.2018 по справі №444/9519/12 дійшла висновку, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.
Таким чином, кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним.
З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що проценти за користування кредитом, позикодавець має право нараховувати лише впродовж дії договору позики яий визначено сторонами удоговорі, тобто по 08.06.2021 включно.
З розрахунку заборгованості за договором позики №1784697 від 09.02.2021 вбачається, що в період з 09.02.2021 до 10.03.2021 нараховані відсотки в сумі 1035,00 грн, та за період з 11.03.2021 по 08.06.2021 включно в сумі 3105 грн, тобто на умовах визначених сторонами в договорі позики №1784697 від 09.02.2021 (а.с.27-33).
При цьому, згідно розрахунку заборгованості за договором позики №1784697 від 09.02.2021 відповідачем в період з 09.03.2021 по 20.10.2021 сплачено коштів в сумі 8 703,00 грн (а.с.27-33).
Відповідно до ст.534 ЦК України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.
Згідно з п.6.10 Правил у випадку невиконання або неналежного виконання зобов`язання щодо повернення позики та сплати процентів, зарахування внесених коштів в рахунок погашення заборгованості та штрафних санкцій за договором позики, здійснюється в наступному порядку: 6.10.1, у першу чергу - погашаються проценти за понадстрокове користування позикою; 6.10.2, у другу чергу погашаються проценти; 6.10.3 у третю чергу погашається позика (або її неоплачена частина); 6.10.4 у четверту чергу погашаються штрафні санкції (якщо такі бали застосовані).
Таким чином, відповідно до положень ст.534 ЦК України та Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» затвердженого рішенням загальних зборів сучасників ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» протокол №14/08/20 від 14.08.2020 сплату коштів в сумі 8 073,00 грн слід зарахувати в першу чергу на сплату 3% річних за користування грошовими коштами у відповідності до ст.625 ЦК України в сумі 0,82 грн, потім на сплату відсотків в сумі 4 140,00 грн, та у третю чергу на тіло кредиту.
Враховуючи вищевикладене, сума заборгованості за договором позики становить 1067,82 грн (8073,00-0,82-4140=3932,18; 5000,00-3932,18=1067,82).
За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та стягненню з відповідача заборгованості за договором позики №1784697 від 09.02.2021 в розмірі 1067,82 грн, яка складається з: 1067,82 грн сума заборгованості за основними зобов`язаннями.
Щодо розподілу судових витрат, суд вважає за необхідне зазначити таке.
Судом встановлено, що 01.07.2024 між Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» та ТОВ «Коллект Центр» укладений договір про надання правової допомоги №01-07/2024 (а.с.13-14).
Згідно з п.п.4.1 договору №01-07/2024 від 01.07.2024 вартість послуг узгоджується сторонами у заявці на надання юридичної допомоги, які є невід`ємними додатками до цього договору (форма заявки визначена у додатку №1 до договору).
Відповідно до заявки на надання юридичної допомоги №65 від 01.11.2024 та витягу з акту №1 про надання юридичної допомоги від 29.11.2024 Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» надані такі послуги, а саме: надання усної консультації 3000,00 грн, складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 6 000,00 грн (а.с.16, 17).
Верховний Суд у постанові від 15.06.2021 по справі № 159/5837/19 зазначив, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.
Згідно з ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч. 4 ст.137 ЦПК України розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.01.2020 року у справі №690/408/17, та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.
Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Суд, проаналізувавши матеріали справи, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи в суді, приймає до уваги обставини справи, умови укладеного договору про надання правової допомоги №01-07/2024 від 01.07.2024, витяг з акту №1 про надання юридичної допомоги від 29.11.2024, відповідність правової винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи.
З матеріалів справи вбачається, що правнича допомога полягала в оплаті послуг адвоката за надання усної консультації та складенні позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду.
Також, суд враховує малозначність справи, її типовий характер та розгляд у спрощеному позовному провадженні з викликом осіб у судове засідання, які у судове засідання не з`явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі.
За таких обставин, враховуючи, суд вважає за необхідне, з огляду на принцип реальності та розумності стягнути витрати відповідача на правову допомогу у розмірі 4000 грн.
Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволених вимог.
Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором позики сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.
Так, позивач звернувся з позовом на загальну суму 15 705,82 грн; позов задоволений на суму 1 067,82 грн, тобто на 6,8%.
Отже, на користь позивача підлягають стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог, в сумі 164,72 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 272,00 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 76, 141, 263, 265, 279, 280-282 ЦПК України,
Позов задовольнити частково.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: С. А. Цибізова