Справа №: 398/5252/24
провадження №: 2/398/555/25
"20" травня 2025 р. м. Олександрія
Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді Дубровської Н.М., з участю секретаря судового засідання Тараненко А.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Олександрії, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах яких діє представник ОСОБА_3 до Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області про визнання права власності на земельну ділянку,
Позивачі звернулися до суду з позовною заявою про визнання за ними права власності по частині земельної ділянки площею 0,2275 гектарів, що розташована по АДРЕСА_1 , яка належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .
В обґрунтування позовних вимог зазначають, що 22.06.2005 року між ОСОБА_4 та позивачами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено спадковий договір, посвідчений приватним нотаріусом Олександрійського районного нотаріального округу Ніколаєнко Н.М., відповідно якого позивачі зобов`язувалися виконувати розпорядження подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , і в разі смерті одного з подружжя, що настане пізніше набувають права власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями в АДРЕСА_1 . 17.11.2009 року, після укладення спадкового договору рішенням сесії Протопопівської сільської ради Олександрійського району, Кіровоградської області №263 ОСОБА_4 було передано у власність земельну дялянку площею 0,2275 га, на підставі якого видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №542906. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер. ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_5 . 24.11.2011 року право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 було зареєстровано за позивачами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , про що свідчить витяг про державну реєстрацію прав Олександрійським комунальним міжміським бюро технічної інвентаризації від 24.11.2015 р. за №32174867. Зважаючи на те, що присадибна земельна ділянка була приватизована ОСОБА_4 пізніше ніж було складено спадковий договір, до спадкового договору вона не ввійшла.
Оформити присадибну земельну ділянку, як спадкову позивачі не мають змоги, оскільки після смерті ОСОБА_4 , та після смерті ОСОБА_5 спадщину оформлено спадкоємцями першої черги за законом, до кола яких вони не входять.
Відповідно ст. 377 ЦК України до особи, яка набула права власності на житловий будинок, переходить право власності на земельну ділянку на якій він розташований.
Зважаючи на вказане, позивачі вимушені звернутися до суду із заявою про встановлення права власності, так як згідно ст. 328 ЦК України громадянин набуває право власності, на підставах, що не заборонені законом.
Позивачі та представник позивачів в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Представник позивачів надала суду заяву про розгляд справи за відсутності позивачів та представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Будь-яких заперечень на позовну заяву не надано.
Згідно зі ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити по справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач була належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив, представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки в судове засідання сторони не з`явились, суд відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу.
Судом в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів встановлено наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.
Згідно ч. 1ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1ст.5 ЦПК України).
Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до вимог ч. 2ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Судом встановлено, що 22.06.2005 року між ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 було укладено спадковий договір, посвідчений приватним нотаріусом Олександрійського районного нотаріального округу Ніколаєнко Н.М., відповідно якого за цим договором набувачі зобов`язуються виконувати передбачені в ньому розпорядження подружжя ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , і в разі смерті одного з подружжя , що настане пізніше набувають права власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями в АДРЕСА_1 .
17.11.2009 року, після укладення спадкового договору рішенням сесії Протопопівської сільської ради Олександрійського району, Кіровоградської області №263 ОСОБА_4 було передано у власність земельну ділянку площею 0,2275 га, на підставі якого видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №542906.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого 26.03.2010 року Протопопівською сільською радою Олександрійського району Кіровоградської області.
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 виданого 29.08.2011 року Протопопівською сільською радою Олександрійського району Кіровоградської області.
24.11.2011 року право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 було зареєстровано за позивачами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , про що свідчить витяг про державну реєстрацію прав Олександрійським комунальним міжміським бюро технічної інвентаризації від 24.11.2015 р. за №32174867.
Згідно ч.1 ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до частин першої, другої статті 78 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.
Поняття земельної ділянки як об`єкта права власності визначено у частині першій статті 79 ЗК України як частини земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.
Перехід права власності на земельну ділянку при переході права власності на будівлю або споруду, які розташовані на ній, визначається на підставі цивільно-правових угод (частина перша статті 120 ЗК України).
Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у справі № 6-253цс16, за змістом статті 377 ЦК України, до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.
Згідно ч.1 статті 120 ЗК України, у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. При вчиненні правочину, що передбачає перехід права власності на зазначений об`єкт, мають дотримуватися вимоги частини шістнадцятої цієї статті.
Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.
При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти.
Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.
Враховуючи, вищевикладене, суд дійшов висновку, що за позивачами слід визнати право власності по частині земельної ділянки площею 0,2275 гектарів, що розташована по АДРЕСА_1 , яка належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .
Керуючись ст. ст.258-259, 263-265, 268, 273,280-282 ЦПК України,
Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах яких діє представник ОСОБА_3 до Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області про визнання права власності на земельну ділянку - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , право власності по частині земельної ділянки площею 0,2275 гектарів, що розташована по АДРЕСА_1 , яка належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя Н.М.Дубровська