РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді: Майдан С.І.,

за участю секретаря: Кирпиченко І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу недійсним,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_2 , звернулася до суду з вказаним позовом. Вимоги обґрунтовувала тим, що 19.02.2024 року було укладено договір купівлі продажу, посвідчений приватним нотаріусом Нікодон О.О. за реєстровим номером №140, відповідно до якого від імені позивача, діючи на підставі довіреності, посвідченої 09.06.2021 року за реєстровим номером №1009, діяла ОСОБА_4 . Була продана квартира позивачки за адресою: АДРЕСА_1 . Підставою видачі довіреності на ім`я ОСОБА_4 на розпорядження майна позивача, а саме вищезазначеної квартири було отримання коштів в розмірі 10000 тисяч доларів США, в якості забезпечення повернення вище зазначених коштів. Однак, з початком війни у ОСОБА_1 виникли певні фінансові труднощі, позивач була вимушена виїхати за межі України. В зв`язку невчасним виконанням зобов`язань, ОСОБА_4 продала квартиру позивача без погодження. Також на період написання довіреності в квартирі були зареєстровані неповнолітні діти позивачки. ОСОБА_1 не мала наміру, щодо природи правочину, який вчинила представник, яка діяла на підставі довіреності та наслідків, що настали внаслідок таких дій. Крім того, відповідач, зловживаючи відсутністю позивача на території України, скористалась ситуацією та отримала безкоштовно у свою власність єдине житло позивача. У зв`язку з цим, позивач просить визнати недійсним договір купівлі-продажу за реєстровим №140 від 19 лютого 2024 року, який укладено між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що посвідчений приватним нотаріусом Нікодон Олексієм Олександровичем, та поновити право власності на квартиру за позивачем.

Ухвалою від 04.11.2024 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження до підготовчого засідання.

Ухвалою суду від 21.01.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та представник відповідача ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися, представник відповідача надав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимог визнав.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 19.02.2024 року укладено договір купівлі продажу, посвідчений приватним нотаріусом Нікодон О.О. за реєстровим номером №140, відповідно до якого від імені ОСОБА_1 , діючи на підставі довіреності, посвідченої 09.06.2021 року за реєстровим номером №1009, ОСОБА_4 продала ОСОБА_3 квартиру позивачки за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з Державного реєстру речових прав від 19.02.2024 року, квартира АДРЕСА_2 належить ОСОБА_3 .

Відповідно до довідок про реєстрацію місця проживання особи в спірній квартирі має зареєстроване місце проживання позивач та її діти ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 655 ЦК України визначено, шо за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 3 ст.215 ЦК України передбачено, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 230 ЦК України визначено, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.

Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей майна, які значно знижують його цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом (частина перша статті 229 ЦК України).

Тлумачення ст.ст.16, 203, 215 ЦК України свідчить, що для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є не лише наявність відповідних підстав для оспорення правочину, але й встановлення того, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

Як правило, той чи інший спосіб захисту спрямований на відновлення порушених цивільних прав та (або) інтересів. При визнанні правочину недійсним потреба встановлення порушених цивільних прав та інтересів залежить від того, чи виконаний недійсний правочин. Тому якщо він виконаний (або виконується), то слід встановлювати порушені права і (або) інтереси. У ситуації, яка розглядається, коли правочин не виконаний, визнання правочину недійсним, по суті, буде мати превентивний характер, спрямований на недопущення порушення цивільних прав і (або) інтересів.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 липня 2022 року у справі № 760/21633/15 (провадження № 61-4464св21) зазначено, що «обман, що стосується обставин, які мають істотне значення, має доводитися позивачем як стороною, яка діяла під впливом обману. Отже, стороні, яка діяла під впливом обману, необхідно довести: по-перше, обставини, які не відповідають дійсності, але які є істотними для вчиненого нею правочину; по-друге, що їх наявність не відповідає її волі перебувати у відносинах, породжених правочином; по-третє, що невідповідність обставин дійсності викликана умисними діями другої сторони правочину. Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Правочин може бути визнаний таким, що вчинений під впливом обману, у випадку навмисного цілеспрямованого введення іншої сторони в оману стосовно фактів, які впливають на укладення правочину. Ознакою обману є умисел. Встановлення у недобросовісної сторони умислу ввести в оману другу сторону, щоб спонукати її до укладення правочину, є обов`язковою умовою кваліфікації недійсності правочину за статтею 230 ЦК України. Подібні висновки викладені у поставах Верховного Суду від 28 серпня 2019 року у справі № 753/10863/16-ц (провадження № 61-34575св18, від 20 січня 2021 року у справі № 522/24005/17 (провадження № 5213св20)».

Сторона відповідача визнала позовні вимоги, обставини, зазначені позивачем не оспорювала, таке визнання позовну не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв`язку із чим суд приймає таке визнання та вважає за можливе постановити рішення у справі про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 133, 137, 141, 258, 259, 264-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу недійсним задовольнити.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу за реєстровим №140 від 19 лютого 2024 року, який укладено між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що посвідчений приватним нотаріусом Нікодон Олексієм Олександровичем.

Поновити право власності на квартиру за ОСОБА_1 шляхом скасування рішення, індексний номер 71508740 від 19.02.2024 року приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Нікодон Ольги Олександрівни про державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів безпосередньо до Херсонського апеляційного суду з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення.

Учасники справи, яким повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи за веб-адресою Херсонського міського суду Херсонської області: http://ksm.ks.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: С.І. Майдан