Справа № 2023/2-957/11
№ провадження 6/646/34/2025
У Х В А Л А

іменем України

21.04.2025 року Червонозаводський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Глоби М.М.,

за участю секретаря судового засідання Борщ Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Харкові заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про заміну стягувача у виконавчому провадженні, зацікавлена особа: Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Надра», боржник: ОСОБА_1 по цивільній справі № 2023/2-957/11 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (далі ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп») через представника звернулись до суду з вищевказаною заявою. Заява мотивована тим, що рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 31.08.2011 року задоволені позовні вимоги ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором № 6/5/03/2008/980-К/372 від 18.07.2018 року станом на 19.01.2011 року в розмірі 25036 грн. 74 коп., в повернення 250 грн. 37 коп. судового збору та 120 грн. 00 коп. витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи.

Згідно Договору № GL48N718070_I_5 про відступлення прав вимоги, укладеного 23.07.2020 року, право вимоги за Кредитним договором № 6/5/03/2008/980-К/372 від 18.07.2008 року, між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп». Первісний кредитор ПАТ КБ «Надра» відступив право вимоги на користь ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп».

Представник заявника зазначає, що відповідно до ст. ст. 442, 512 ЦПК України заміна кредитора може бути проведена на будь-якій стадії процесу, поза межами виконавчого провадження у разі відступлення права вимоги.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження та стягувача у виконавчих листах, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, внаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Таким чином, ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», після укладення з ПАТ КБ «Надра» 23.07.2020 року Договору № GL48N718070_I_5 про відступлення прав вимоги, набуло всіх прав первісного кредитора у зобов`язанні та стало правонаступником у правовідносинах з боржником, в зв`язку з чим, просили замінити стягувача у справі № 2023/2-957/11 за рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» у виконавчих листах по справі № 2023/2-957/11.

Ухвалою суду від 01.11.2024 року заяву призначено до судового розгляду.

Представник заявника в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду заяви повідомлявся своєчасно та належним чином, в заяві заявлені вимоги підтримав та просив задовольнити. Судове засідання просив проводити без його участі.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлялись своєчасно та належним чином, заяв про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило.

Відповідно до ч. 3 ст. 442 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали поданої заяви, а також матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що у провадженні Куп`янського міськрайонного суду Харківської області перебувала цивільна справа 2-957/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 .

Заочним рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 31.08.2011 року у цивільній справі № 2023/2-957/11 були задоволені заявлені позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором № 6/5/03/2008/980-К/372 від 18.07.2008 року станом на 19.01.2011 року у розмірі 25036 грн. 74 коп., в повернення 250 грн. 37 коп. судового збору та 120 грн. 00 коп. витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи.

Згідно Договору відступлення прав вимоги, № GL48N718070_I_5 від 23.07.2020 року, право вимоги за Кредитним договором № 6/5/03/2008/980-К/372 від 18.07.2008 року, між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп». Первісний кредитор ПАТ КБ «Надра» відступив право вимоги на користь ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» (а.с. 31-32).

Згідно з п. 14 договору відступлення права вимоги цей договір набуває чинності з дати його підписання сторонами і скріплення відтисками печаток сторін.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Виходячи зі змісту ст. ст. 512, 514 ЦК України, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень ст. 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Вищевикладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 20.11.2013 року № 6-122цс13.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Крім того, норма ст. 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту ст. ст. 512, 514 ЦК України та ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст. ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

У п. 9 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦП України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 05.12.2018 року у справі № 643/4902/14-ц (провадження № 61-26197св18), від 31.10.2018 року у справі № 201/8548/16-ц (провадження № 61-16059св18), від 15.08.2018 року у справі № 190/2119/14-ц (провадження № 61-20171св18) та від 15.05.2019 року у справі № 370/2464/17 (провадження 61-39193св18).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Отже, до заявника перейшло право вимоги, що виникло з кредитного договору 6/5/03/2008/980-К/372 від 18.07.2008 року, який був укладений між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 , та враховуючи вищезазначені висновки Верховного Суду щодо застосування норм права до подібних правовідносин, оскільки передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення прав вимоги є матеріальним правонаступництвом і такий правонаступник кредитора має право звертатись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження, що є підставою, передбаченою ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», для заміни стягувача у справі.

Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості реалізовувати свої права згідно з Законом України «Про виконавче провадження», у зв`язку з чим заява ТОВ «ФК «ЄАПБ» про заміну сторони виконавчого провадження підлягає задоволенню.

За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення заяви ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», замінивши стягувача АТ «Райффайзен Банк» щодо боржника, оскільки звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту ст. ст. 512, 514 ЦК України, ст. 442 ЦПК України та ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження».

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про задоволення вимог ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» про заміну стягувача на правонаступника у цивільній справі за позовом ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 260, 353, 442 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про заміну стягувача у виконавчому провадженні, зацікавлена особа: Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Надра», боржник: ОСОБА_1 по цивільній справі № 2023/2-957/11 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 - задовольнити.

Замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Надра» на Товариство з обмеженою відповідальністю ««Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» у виконавчому провадженні у справі № 2023/2-957/11 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 6/503/2008/980-К/372 від 18.07.2008 року станом на 19.01.2011 року у розмірі 25036 грн. 74 коп., в повернення 250 грн. 37 коп. судового збору та 120 грн. 00 коп. витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя