Справа № 752/1671/25
Провадження № 2/752/3733/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2025 року м. Київ

Суддя Голосіївського районного суду міста Києва Ольшевська І.О., за участю секретаря судового засідання Овдій-Барандич В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної майну фізичної особи, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України, ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної майну фізичної особи, та просить стягнути з відповідача 1 на свою користь 24 597,26 грн. недоплаченого страхового відшкодування, 5 500,00 грн. витрат на проведення транспортно-товарознавчої експертизи, стягнути з відповідача 2 на свою користь 45 907,95 грн. різниці між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту) і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), а також вирішити питання щодо стягнення судових витрат.

В обгрунтування позову зазначає, що 11.12.2023р. о 16 год. 40 хв. ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом DAF XF 105/460, д.р.н. НОМЕР_1 , по вул. Академіка Заболотного, 37, у м. Києві під час перестроювання не надав перевагу в русі транспортному засобу Citroen C4 Cactus, д.р.н. НОМЕР_2 , під керуванням позивача, який рухався в попутному напрямку по тій самій смузі, на яку він мав намір перелаштуватись, та скоїв з ним зіткнення, що призвело до механічних пошкоджень транспортного засобу. Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 06.03.2024р. у справі №752/26437/23 ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу DAF XF 105/460, д.р.н. НОМЕР_1 , на момент ДТП не була застрахована, а тому для виплати страхового відшкодування позивач звернувся до відповідача 1, який 03.04.2024р. прийняв рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 35 114,79 грн. та здійснив її виплату. Однак, як вказує позивач, після звернення до станції технічного обслуговування щодо здійснення ремонту транспортного засобу стало зрозуміло, що виплачене страхове відшкодування не відповідає дійсній вартості матеріального збитку, завданого позивачу, і є значно меншим від того, що мало було в дійсності виплачене. Згідно Висновку експерта №501 за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи від 04.06.2024р., проведеного на замовлення

позивача, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Citroen C4 Cactus, д.р.н. НОМЕР_2 , у результаті його пошкодження в ДТП складає 103 855,39 грн., а вартість матеріального збитку (з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу) 59 712,05 грн. Згідно рахунку-фактури №АМ-0000042 від 30.07.2024р. та замовлення-наряду №АМ-0000044 від 30.07.2024р. вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Citroen C4 Cactus, д.р.н. НОМЕР_2 , становить 105 620,00 грн. Відповідно до Акту №АМ-0000018 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30.07.2024р. виконавцем були проведені роботи (надані послуги) замовнику на суму 105 620,00 грн. Позивач зазначає, що відповідач 1 штучно і незаконно зменшив суму страхового відшкодування, а також з першого разу в повній мірі не оглянув транспортний засіб позивача. Позивач звертає увагу на те, що фізична особа - підприємець ОСОБА_3 , який виготовляв звіт на замовлення відповідача 1, не є працівником відповідача 1, також не є експертом, що є свідченням того, що відповідач 1 не виконав вимогу Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та звернувся до некомпетентного оцінювача, який провів дослідження з порушенням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, наслідком чого є Звіт, у якому штучно занижена вартість відновлювального ремонту та вартість матеріального збитку. Отже, за розрахунком позивача, відповідач 1 має доплатити суму страхового відшкодування в розмірі 59 712,05 грн. (матеріальний збиток) - 35 114,79 грн. (сума сплаченого страхового відшкодування) = 24 597,26 грн. При цьому відповідач 2 має сплатити позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, а саме: 105 620,00 грн. (вартість відновлювального ремонту згідно рахунку-фактури №АМ-0000042 від 30.07.2024р.) - 59 712,05 грн. (сума страхового відшкодування, яка має бути сплачена МСТБУ) = 45 907,95 грн. Також позивач просить стягнути з відповідача 1 витрати на проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи в розмірі 5 500,00 грн.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 22.01.2025р. відкрито провадження в даній справі, постановлено розглядати її в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Від відповідача 1 надійшов письмовий відзив на позовну заяву, за яким він не погоджується з позовними вимогами та просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідач 1 зазначає, що власник пошкодженого в ДТП транспортного засобу звернувся в порядку ст.ст. 33, 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до нього з повідомленням про ДТП. Після подання повідомлення відповідачем 1 направлено на огляд аварійного комісара та після погодження дати та часу проведення огляду аварійним комісаром було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу. На виконання приписів законодавства пошкоджений автомобіль був оглянутий та складено звіт, за яким вартість відновлювального ремонту транспортного засобу на момент настання страхового випадку складає 68 625,03 грн., вартість матеріального збитку - 38 960,90 грн. Відповідач 2 зауважує, що потерпіла особа отримує право на самостійний вибір оцінювача тільки в разі, якщо представник МТСБУ не з`явився у визначений строк. Таким чином, наданий позивачем Звіт складений у порушення ст. 34 Закону. Також

відповідач 1 звертає увагу на те, що оцінювачем позивача складено акт огляду, з якого вбачається, що огляд транспортного засобу було проведено через 6 000 км. Крім того, як вказує відповідач 1, позивач вводить суд в оману про нібито наявність інших пошкоджень, оскільки акт огляду, складений аварійним комісаром, було підписано позивачем без зауважень.

Відповідач 2 відзиву на позовну заяву не надав, про відкриття провадження в даній справі повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 є власником транспортного засобу Citroen C4 Cactus, д.р.н. НОМЕР_2 , що вбачається із свідоцтва про реєстрації транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

11 грудня 2023р. о 16 год. 40 хв. ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом DAF XF 105/460, д.р.н. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Академіка Заболотного, 37, у м. Києві, під час перестроювання не надав перевагу в русі транспортному засобу Citroen C4 Cactus, д.р.н. НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтися, та скоїв з ним зіткнення, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 10.3. ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Зазначені обставини встановлені постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 06.03.2024р. у справі №752/26437/23, за якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу DAF XF 105/460, д.р.н. НОМЕР_1 , на дату настання ДТП не була забезпечена за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а тому позивач у відповідності до ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» звернувся до відповідача 1 із заявою про виплату страхового відшкодування.

На підставі Звіту №589 про оцінку автомобіля від 14.03.2024р. відповідач 1 виплатив позивачу 03.04.2024р. страхове відшкодування в розмірі 35 114,79 грн.

Звіт №589 від 14.03.2024р. складений за результатами огляду автомобіля 11.03.2024р., про що було складено Протокол огляду транспортного засобу, який підписаний експертом-оцінювачем ОСОБА_3 та власником автомобіля ОСОБА_1 . У протоколі зазначено, що власник транспортного засобу з

протоколом ознайомлений, пошкодження у протоколі записані правильно.

Позивач не погоджується із визначеною відповідачем 1 сумою страхового відшкодування та надає на підтвердження розміру матеріального збитку, завданого в результаті ДТП, Висновок експерта №501 за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи від 04.06.2024р., за яким матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля Citroen C4 Cactus, д.р.н. НОМЕР_2 , у результаті його пошкодження в ДТП, що сталася 11.12.2023р., станом на дату ДТП, складає 59 712,05 грн., вартість відновлювального ремонту автомобіля Citroen C4 Cactus, д.р.н. НОМЕР_2 , пошкодженого в ДТП, що сталася 11.12.2023р., станом на дату ДТП складає 103 855,39 грн. Також позивач надає рахунок-фактуру №АМ-0000042 від 30.07.2024р. на відновлений ремонт автомобіля на суму 105 620,00 грн., замовлення-наряд №АМ-0000044 від 30.07.2024р. на суму 105 620,00 грн., Акт №АМ-0000018 здачі-приймання (надання послуг) від 30.07.2024р. про виконання робіт з ремонту автомобіля на суму 105 620,00 грн.

Згідно із частинами першою, другою статті 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це правовідносини щодо захисту страхових інтересів фізичних та юридичних осіб (страховий захист) при страхуванні ризиків, пов`язаних з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням, з володінням, користуванням і розпорядженням майном, з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі, у разі настання страхових випадків, визначених договором страхування, за рахунок коштів фондів, що формуються шляхом сплати страхувальниками страхових премій (платежів, внесків), доходів від розміщення коштів таких фондів та інших доходів страховика, отриманих згідно із законодавством.

Станом на виникнення спірних правовідносин чинним був Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004р. № 1961-IV.

У положеннях ст.ст. 3, 5, 6 цього Закону зазначено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення

відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно ст. 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ст. 39 Закону Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту.

За підпунктом а) п. 41.1. статті 41 Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7. статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

У відповідності до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання також події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 30.05.2022р. №109 «Про розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з 01.07.2022р. затверджено розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зокрема, за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі 160 000,00 грн. на одного потерпілого.

Таким чином, відповідальність відповідача 1 перед позивачем перебуває в межах 160 000,00 грн. і не повинна перевищувати названу суму.

Як встановлено вище, відповідач 1 здійснив виплату страхового відшкодування позивачу в розмірі 35 114,79 грн. на підставі Звіту №589 про оцінку автомобіля від 14.03.2024р. з урахуванням протоколу огляду від 11.03.2024р. Претензії щодо зафіксованих пошкоджень у протоколі огляду в позивача були відсутні.

У відповідності до п. 34.2. та п. 34.3. ст. 34 Закону протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у

випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерти для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

За таких обставин, можна зробити висновок про те, що керуючись вимогами Закону, відповідач 1 направив оцінювача для визначення розміру шкоди, при цьому позивач погодився з переліком пошкоджень, зазначених оцінювачем, підписавши протокол огляду транспортного засобу; позивачу було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 35 114,79 грн., яка хоча і не перевищує ліміту відповідальності, проте визначена відповідно до Закону, а тому підстав для стягнення з відповідача 1 суми страхового відшкодування в розмірі 24 597,26 грн. та витрат на проведення експертизи в розмірі 5 500,00 грн. немає.

Щодо стягнення суми відшкодування з відповідача 2 слід зазначити наступне.

Як встановлено вище, винуватцем ДТП, що сталася 11.12.2023р., є ОСОБА_2 , який керував автомобілем DAF XF 105/460, д.р.н. НОМЕР_1 .

Даний автомобіль перебуває у власності ТОВ «Таращанський край» згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 та згідно Договору №4 оренди автомобілів від 02.01.2023р. переданий ТОВ «ТКС-Трейд» в оренду для використання з метою перевезення вантажу.

Згідно із частиною другою статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частина 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ними своїх трудових (службових) обов`язків.

Таким чином, оскільки автомобіль DAF XF 105/460, д.р.н. НОМЕР_1 , перебуває в оренді в ТОВ «ТКС-Трейд», то для вирішення спору необхідно встановити, чи перебував винуватець ДТП у трудових відносинах з вказаним товариством та чи виконував трудові обов`язки, коли сталася ДТП.

Позивачем не надано відповідних доказів для встановлення цих обставин, як і не заявлено клопотань про витребування доказів.

З матеріалів справи вбачається, що адвокат позивача направляв адвокатський запит ТОВ «ТКС-Трейд» про надання інформації, який залишився поза увагою. Одна слід відмітити, що відомості про працевлаштування особи можна здобути і з інших джерел та у відповідних органів.

Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи

розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України судові витрати залишаються за позивачем.

Керуючись ст.ст. 9, 10, 12, 13, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної майну фізичної особи залишити без задоволення.

2. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

3. Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без

повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ).

Відповідач 1: Моторне (транспортне) страхове бюро України (02154, м. Київ, вул. Русанівський бульвар, буд. 8, ).

Відповідач 2: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 ).

Повний текст рішення суду складений та підписаний 12.05.2025р.

Суддя Ірина ОЛЬШЕВСЬКА