РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2025 року, місто Звягель Житомирської області

Звягельський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого - судді Мозгового В.Б.,

за участю секретаря судового засідання Горбатюк І.О.,

позивача ОСОБА_1

відповідачки ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

представника відповідачки Литвиненко С.С.

(Справа № 285/5432/24, провадження у справі № 2/0285/563/25)

розглянув у судовому засіданні у загальному порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - Відділ служби у справах дітей та сім`ї Центру соціальних служб Управління соціальної політики Бучанської міської ради та Служба у справах дітей виконавчого комітету Малинської міської ради про усунення перешкод в спілкуванні і вихованні дитини та визначення способу участі у вихованні дитини, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2024 року до суду звернувся позивач ОСОБА_1 з позовом до відповідачки ОСОБА_2 в якому просить зобов`язати останню не чинити йому перешкоди у спілкуванні з внучкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також визначити способи його участі у вихованні дитини, а саме: особисті побачення з понеділка по п`ятницю протягом чотирьох годин на день за місцем проживання дитини без присутності ОСОБА_2 з можливістю відвідування місць відпочинку, розважальних центрів, парків та інших громадських місць з урахуванням шкільного графіку дитини; кожного першого та третього тижня місяця в п`ятницю з 16:00 год до неділі 16:00 год з ночівлею за його місцем проживання без присутності ОСОБА_2 ; необмежене спілкування з дитиною ОСОБА_5 засобами телефонного, електронного зв`язку, з урахуванням зайнятості дитини; спільний відпочинок його та ОСОБА_5 протягом половини осінніх, зимових, весняних та літніх канікул без присутності ОСОБА_2 з можливістю виїзду дитини за кордон.

В обґрунтування позову зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у їхньої доньки ОСОБА_6 народилася донька ОСОБА_5 . У зв`язку з трагічними обставинами, ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 померла. Рішенням виконавчого комітету від 21.05.2021 року №148 його та відповідачку ОСОБА_2 було призначено опікунами над ОСОБА_5 , яка є їхньою онукою. Відомості про батька дитини було записано відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. На сьогоднішній день ОСОБА_5 проживає разом з відповідачкою ОСОБА_2 в м. Буча. Наданий час відповідачка перешкоджає йому належним чином приймати участь у вихованні онуки, а всі намагання мирним шляхом визначити спосіб його спілкування з ОСОБА_5 до позитивного результату не призвели.

Позивач посилаючись на те, що оскільки він являється дідусем та опікуном дитини, а відповідачка своїми діями порушує його права на належне спілкування та виховання онуки, просить суд позов задовольнити.

Представник відповідачки у поданому відзиві позовні вимоги не визнав. Представник відповідачки посилаючись на те, що оскільки позивачем не надано доказів, що з боку відповідачки чиняться йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, а також, що запропонований позивачем графік спілкування не відповідає інтересам дитини, просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні позивач та його представник свої позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Відповідачка та її представник в судовому засіданні позов не визнали та просили у його задоволенні відмовити з підстав викладених у відзиві.

Представники третіх осіб в судове засідання не з`явились.

Заслухавши пояснення сторін, та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Сімейний кодекс України (далі СК України) захищає право на спілкування дітей не тільки з батьками, а й з іншими членами родини. Відповідно до ст. 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їхньому вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. У разі таких перешкод баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Крім того, СК України також покладає обов`язки на опікуна виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, психічний, духовний розвиток, забезпечити одержання дитиною повної загальної середньої освіти. При цьому, опікун має право самостійно визначати способи виховання дитини з урахуванням думки дитини та рекомендацій органу опіки та піклування.

Встановлено, що згідно рішення виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області від 21.05.2021 року за №148 Про призначення громадян опікунами над дітьми сиротами, було встановлено опіку над дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки мати її ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , а запис про батька зроблено на підставі ч. 1 ст.135 СК України, та призначено опікунами позивача ОСОБА_1 та відповідачку ОСОБА_2 /а. с.12-15/.

Також встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2 являються дідусем та бабусею дитини ОСОБА_5 , про що свідчить рішення Новоград-Волинського районного суду Житомирської області №2-346/1999 від 25.08.1999 р, яким було розірвано шлюб між позивачам та відповідачем у даній справі, а також свідоцтво про народження ОСОБА_5 . (а.с.12. 91-94)

У постанові Верховного Суду від 22.07.2020 р. у справі № 295/13297/18 вказано, що законодавець визначив механізм здійснення права баби й діда, прабаби, прадіда на виховання внуків і правнуків, який полягає в:

(а) покладенні обов`язку на батьків чи інших осіб, з якими проживає дитина, не перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків;

(б) закріпленні права баби, діда, прабаби, прадіда в разі наявності перешкод у вихованні та спілкуванні з внуками, правнуками на звернення до суду з позовом про їх усунення (ч. 2 ст. 257 СК України).

Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином, позивач звертаючись з даним позовом до суду повинен був надати суду докази з яких можливо було б встановити, що відповідачка чинить йому перешкоди у спілкування з дитиною.

Встановлено, що у добровільному порядку сторони не можуть дійти згоди щодо питань спілкування позивача з онукою. З наданих сторонами в судовому засіданні пояснень вбачається, що між ними виникають взаємні непорозуміння щодо виховання малолітньої дитини.

При розгляді справи зазначеної категорії слід приймати до уваги, що конструкція статті 159 СК України свідчить про те, що законодавець розмежовує вимоги про встановлення способу участі у вихованні дитини та про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні.

Позов про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею - є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права та є окремим способом захисту порушеного права діда й баби на спілкування з внуками.

В порушення вимог ст.12 ЦПК України позивачем суду не надано доказів, які б давали підстави вважати, що з боку відповідачки чиняться перешкоди у спілкуванні з ОСОБА_5 , а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Крім того, в судовому засіданні малолітня дитина ОСОБА_5 пояснила, що з дідусем вона спілкується в тих межах, які вона визначає сама.

Відмова у задоволенні позову про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею (зокрема, внаслідок недоведеності перешкод чи з інших підстав), не є підставою для відмови судом у захисті й реалізації прав, передбачених частиною другою статті 159, частиною першою статті 263 СК України - визначенні способів участі баби та діда у вихованні дитини, місця та часу їхнього спілкування.

Такі правові висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 25 березня 2024 року у справа № 742/1716/23 (провадження № 61-17035сво23).

Пунктами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.89 р. передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюють їх державні чи приватні установи, що займаються питаннями соціального забезпечення, суди, адміністративні чи законодавчі органи, першочергову увагу потрібно надавати якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині має бути забезпечено такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, зважаючи на права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання.

Так, судом на виконання вищенаведених положень, було заслухано думку ОСОБА_5 , яка в судовому засіданні в присутності психологів та у відсутності позивача і відповідачки, пояснила, що вона не заперечує щодо проведення часу з дідусем, але вважає, що такий спосіб участі діда у її вихованні, як він зазначив у позовній заяві, буде порушувати сформований на даний час спосіб її життя, зокрема щодо навчання та відвідування гуртків. Щодо перебування на вихідних за місцем проживання позивача/діда, ОСОБА_5 заперечувала, оскільки це місце у неї асоціюється з мамою, а це впливає на її психоемоційний стан. Також ОСОБА_5 пояснила, що вона бажає спілкуватися з дідом та проводити з ним разом час але з урахуванням її думки та без сторонніх осіб.

Вирішуючи питання щодо визначення способу участі позивача у вихованні дитини, суд враховує саме думку малолітньої дитини ОСОБА_5 . При цьому суд не приймає до уваги Висновок виконавчого комітету Малинської міської ради, як органу опіки та піклування, затвердженого рішенням виконкому від 31.03.2025 р. за №107, оскільки його було зроблено без врахуванням думки малолітньої дитини, як цього вимагає ст.249 СК України.

Отже, виходячи з інтересів дитини, враховуючи обставини справи, а також думку дитини, стан її здоров`я, наявні між сторонами неприязні відносини, суд вважає необхідним визначити наступний спосіб участі позивача у вихованні дитини: за згодою дитини ОСОБА_4 особисті побачення з понеділка по п`ятницю до двох годин на день за місцем проживання дитини без присутності відповідачки ОСОБА_2 з можливістю відвідування місць відпочинку, розважальних центрів, парків та інших громадських місць з урахуванням зайнятості дитини (школа, гуртки тощо); за згодою дитини ОСОБА_4 кожного першого та третього тижня місяця в п`ятницю з 16:00 год до неділі 16:00 год з ночівлею за місцем проживання/перебування позивача ОСОБА_1 без присутності ОСОБА_2 та інших сторонніх осіб; необмежене спілкування з дитиною ОСОБА_4 засобами телефонного, електронного зв`язку, з урахуванням зайнятості дитини; за згодою дитини ОСОБА_4 спільний відпочинок позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_5 протягом половини осінніх, зимових, весняних та літніх канікул без присутності ОСОБА_2 з можливістю виїзду дитини за кордон.

Визначення такого способу участі у спілкуванні та вихованні дитини є таким, що відповідає віковим потребам дитини, та за сумлінного відношення опікуном до виконання свого обов`язку є достатнім для забезпечення участі опікуна у процесі виховання дитини.

Також суд звертає увагу позивача ОСОБА_1 та відповідачку ОСОБА_2 , що вони повинні знайти шлях порозуміння між собою в інтересах їхньої онуки ОСОБА_5 , при цьому керуючись почуттям любові до неї.

Керуючись ч. 6 ст. 259, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - Відділ служби у справах дітей та сім`ї Центру соціальних служб Управління соціальної політики Бучанської міської ради та Служба у справах дітей виконавчого комітету Малинської міської ради про усунення перешкод в спілкуванні і вихованні дитини та визначення способу участі у вихованні дитини задовольнити частково.

Визначити спосіб участі опікуна/діда ОСОБА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 у вихованні та спілкуванні з онукою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у наступній формі:

за згодою дитини ОСОБА_4 особисті побачення з понеділка по п`ятницю до двох годин на день за місцем проживання дитини без присутності відповідачки ОСОБА_2 з можливістю відвідування місць відпочинку, розважальних центрів, парків та інших громадських місць з урахуванням зайнятості дитини (школа, гуртки тощо);

за згодою дитини ОСОБА_4 кожного першого та третього тижня місяця в п`ятницю з 16:00 год до неділі 16:00 год з ночівлею за місцем проживання/перебування позивача ОСОБА_1 без присутності ОСОБА_2 та інших сторонніх осіб;

необмежене спілкування з дитиною ОСОБА_4 засобами телефонного, електронного зв`язку, з урахуванням зайнятості дитини; за згодою дитини ОСОБА_4 спільний відпочинок позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_5 протягом половини осінніх, зимових, весняних та літніх канікул без присутності ОСОБА_2 , з можливістю виїзду дитини за кордон.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а в разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до Житомирського апеляційного суду.

Повний текст рішення виготовлено 09 травня 2025 року.

Головуючий