Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №439/970/24

Провадження № 2/439/26/25

30 квітня 2025 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області

у складі:

головуючого-судді: Петейчука Б.М.,

за участі: секретаря

судового засідання: Ковальчук Н.І.,

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр»,

відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, ухвалив таке рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» звернувся до Бродівського районного суду Львівської області зі позовними вимогами до відповідача: ОСОБА_1 , в яких просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» заборгованість за кредитними договорами у розмірі 131 064 (сто тридцять одна тисяча шістдесят чотири) гривні 09 копійок.

Стислий виклад позиції позивача.

Позивач зазначає, що 21 вересня 2021 року між ОСОБА_1 як позичальником та ТзОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» як кредитодавцем було укладено кредитний договір за номером: № 2750254. Кредитний договір було підписано електронним цифровим підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону ОСОБА_1 . Відповідно до договору позичальник погодився з усіма його істотними умовами, зокрема й умови про порядок повернення, строк повернення та оплату за користування грошовими коштами, про що власноруч поставила електронний цифровий підпис.

Позивач зазначає, що свої зобов`язання за договором позики кредитодавець виконав у повному обсязі, а саме: надав позичальнику можливість розпоряджатися грошовими коштами на умовах, передбачених договором та в межах обумовленого предмета договору. Проте відповідачка, яка зобов`язалась повернути кредитні кошти, не надала своєчасно кредитодавцю грошові кошти для погашення заборгованості за борговим зобов`язанням.

Позивач мотивує, що взяті на себе зобов`язання за договором відповідачка належним чином не виконувала, унаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 10 117 (десять тисяч сто сімнадцять) гривень 09 копійок.

Позивач акцентує, що право грошової вимоги за договором кредиту за номером: № 2750254 від 21.09.2021 року за договором факторингу №29/11-1 перейшло до ТзОВ «Вердикт Капітал». В свою чергу ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги за цим кредитним договором ТзОВ «Коллект Центр» відповідно до договору факторингу №10-03/2023/01 від 10.03.2023 року. Отже, саме позивач є належним стягувачем за вищевказаним кредитним договором.

Крім того, 15 вересня 2021 року між ОСОБА_1 , як позичальником та ТзОВ «Мілоан», як кредитодавцем було укладено кредитний договір за номером: № 101158465. Кредитний договір було підписано електронним цифровим підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону ОСОБА_1 . Відповідно до договору позичальник погодився з усіма його істотними умовами, зокрема й умови про порядок повернення, строк повернення та оплату за користування грошовими коштами, про що власноруч поставила електронний цифровий підпис.

Позивач зазначає, що свої зобов`язання за договором позики кредитодавець виконав у повному обсязі, а саме: надав позичальниці можливість розпоряджатися грошовими коштами на умовах, передбачених договором та в межах обумовленого предмета договору. Проте відповідачка, яка зобов`язалась повернути кредитні кошти, не надала своєчасно кредитодавцю грошові кошти для погашення заборгованості за борговим зобов`язанням.

Позивач мотивує, що взяті на себе зобов`язання за договором відповідачка належним чином не виконувала, унаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 120 947 (сто двадцять тисяч дев`ятсот сорок сім) гривень.

Позивач акцентує, що право грошової вимоги за договором кредиту за номером: № 101158465 від 15.09.2021 року за договором факторингу №29-12/2021-45 перейшло до ТзОВ «Вердикт Капітал». В свою чергу ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги за цим кредитним договором ТзОВ «Коллект Центр» відповідно до договору факторингу №10-01/2023 від 10.01.2023 року. Отже, саме позивач є належним стягувачем за вищевказаним кредитним договором..

Відтак, позивач із метою належного та повного виконання зобов`язання просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за заборгованості за вказаними кредитними договорами у сумі 131 064 (сто тридцять одна тисяча шістдесят чотири) гривні 09 копійок.

Крім того, просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000 (двадцять п`ять тисяч) гривень.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.

13 червня 2024 року відкрито провадження у справі.

Відповідачу запропоновано протягом п`ятнадцяти днів, із моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі, подати відзив на позовну заяву.

19 серпня 2024 року від представника відповідачки ОСОБА_2 надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи.

Позивач у судове засідання участь свого представника не забезпечив. Від представника позивача: Васюти Крістіни Сергіївни надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд задовольнити останні.

Відповідачка та її представник Галушка В.В, в судове засідання 20.02.2025 року не з`явились. Однак, представник відповідачки подав клопотання про відкладення розгляду справи.

Враховуючи, що за клопотанням представника відповідача розгляд справи відкладався 26.11.2024 року, 13.01.2025 року та 20 лютого 2025 року, тому, з огляду на його повторну неявку, а також з огляду на відсутність поважних причин неявки відповідачки та її представника в судове засідання, суд не знайшов підстав для відкладення судового розгляду та вважав за можливе вирішити цивільну справу у відсутності відповідачки та її представника.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів

За правилами норми частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки сторони в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланнями на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Доказами у справі встановлено, що 21 вересня 2021 року між ОСОБА_1 як позичальником та ТзОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» як кредитодавцем було укладено кредитний договір за номером: № 2750254. Кредитний договір було підписано електронним цифровим підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону ОСОБА_1 . Відповідно до договору позичальник погодився з усіма його істотними умовами, зокрема й умови про порядок повернення, строк повернення та оплату за користування грошовими коштами, про що власноруч поставила електронний цифровий підпис, що підтверджується наданою суду на дослідження копією відповідного кредитного договору, разом із долученими до нього додатками (а.с. 6-9).

Крім того, 15 вересня 2021 року між ОСОБА_1 , як позичальником та ТзОВ «Мілоан», як кредитодавцем було укладено кредитний договір за номером: № 101158465. Кредитний договір було підписано електронним цифровим підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону ОСОБА_1 . Відповідно до договору позичальник погодився з усіма його істотними умовами, зокрема й умови про порядок повернення, строк повернення та оплату за користування грошовими коштами, про що власноруч поставила електронний цифровий підпис, що підтверджується відповідним договором та додатками до нього (а.с.11-17).

21.09.2021 року за договором факторингу №29/11-1 право вимоги за кредитним договором № 2750254 перейшло до ТзОВ «Вердикт Капітал». В свою чергу ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги за цим кредитним договором ТзОВ «Коллект Центр» відповідно до договору факторингу №10-03/2023/01 від 10.03.2023 року, що підтверджується відповідними договорами, актом приймання передачі та реєстру позичальників (а.с.25-29).

15.09.2021 року право вимоги за договором кредиту за номером: № 101158465 за договором факторингу №29-12/2021-45 перейшло до ТзОВ «Вердикт Капітал». В свою чергу ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги за цим кредитним договором ТзОВ «Коллект Центр» відповідно до договору факторингу №10-01/2023 від 10.01.2023 року, що підтверджується відповідними договорами, актом приймання передачі та реєстру позичальників. (а.с. 30-49)

Крім, того надані розрахунки заборгованості за кредитним договором за номером: № 2750254 від 15 вересня 2021 року, заборгованість ОСОБА_1 станом на 10 березня 2023 року становить 10 117 (десять тисяч сто сімнадцять) гривень 09 копійок (а.с. 21).

Також, надані розрахунки заборгованості за кредитним договором за номером: № 101158465 від 21 вересня 2021 року, заборгованість ОСОБА_1 станом на 29 грудня 2021 року становить 120 947 (сто двадцять тисяч дев`ятсот сорок сім) гривень (а.с. 33-34).

Мотиви суду.

Щодо стягнення заборгованості за договором кредиту.

За нормативними правилами статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання договору не допускається.

Виходячи зі змісту статтей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Разом із цим, нормою статті 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 Цивільного кодексу України).

За змістом статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановленні договором або законом.

Нормою частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України акцентовано, що позичальник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

При цьому, відповідно до частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Імперативними приписами частини 2 статті 1048 Цивільного кодексу України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 1049 Цивільного кодексу України).

Нормативними положеннями статті 1054 Цивільного кодексу України визначено, що за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Доказами у справі підтверджується, що 21 вересня 2021 року між ОСОБА_1 як позичальником та ТзОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» як кредитодавцем було укладено кредитний договір за номером: № 2750254.

Згідно п.1.3 Договору , сума кредиту складає - 6 000 гривень.

Відповідно до п.1.4 договору, строк кредитування 15 днів з фіксованою процентною ставкою, яка визначена п. 1.6 договору - 0,37 процента в рік.

Проте позичальник: ОСОБА_1 належним чином свої зобов`язання не виконала та допустила заборгованість за договорами позики в частині сплати основної заборгованості за тілом кредиту, за кредитним договором № 2750254 від 15 вересня 2021 року, заборгованість становить 6 000 (шість тисяч) гривень 00 копійок.

Крім того, 15 вересня 2021 року між ОСОБА_1 , як позичальником та ТзОВ «Мілоан», як кредитодавцем було укладено кредитний договір за номером: № 101158465. Відповідно до частини 2 кредитного договору: сума кредиту - 20 000 гривень, строк кредитування - 30 днів, з процентною ставкою 1 відсоток за кожен день кредитування.

Проте позичальник: ОСОБА_1 належним чином свої зобов`язання не виконала та допустила заборгованість за кредитним договором за номером: № 101158465 від 21 вересня 2021 року, заборгованість становить 20 000 (двадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Водночас, право грошової вимоги за грошовими зобов`язаннями, а саме: за кредитними договорами № 2750254 від 15 вересня 2021 року та кредитним договором: № 101158465 від 21 вересня 2021 року перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр», про що свідчать надані суду докази для дослідження.

Отже, саме позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» є належним стягувачем за досліджуваними грошовими зобов`язаннями .

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр», у частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, підтверджуються належними, достатніми, достовірними та допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню в сумі 26 000 (двадцять шість тисяч) гривень.

Щодо нарахування процентів за користування грошовими коштами на підставі статті 1048 Цивільного кодексу України.

Проценти відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом». Тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитодавцю борг протягом певного часу.

Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитодавця грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитодаецю борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитодавець, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитодавця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина 2 статті 1050 Цивільного кодексу України).

Саме за таке благо: можливість правомірно не повертати кредитодавцю борг протягом певного часу, позичальник сплачує кредитодавцю плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України.

Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні (правомірні) очікування щодо належного його виконання. Зокрема позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитодавець розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу.

Разом з цим, зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитодавцем вимоги про дострокове погашення кредиту, кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитодавець вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитодавця відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитодавцем вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України.

Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитодавцю борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору. Отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними.

Зазначене благо виникає у позичальника саме внаслідок укладення кредитного договору. Невиконання зобов`язання з повернення кредиту не може бути підставою для отримання позичальником можливості правомірно не сплачувати кредитодавцю борг протягом певного часу, себто та для виникнення зобов`язання зі сплати процентів відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України.

За таких обставин надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до вимог статті 1048 Цивільного кодексу України, поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, вочевидь, порушить баланс інтересів сторін на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця.

У свою чергу, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України.

Для вирішення подібних спорів важливим є тлумачення умов договорів, на яких ґрунтуються вимоги кредитодавця, для з`ясування того, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування. Для цього можуть братися до уваги формулювання умов про сплату процентів, їх розміщення в структурі договору, в розділах, які регулюють правомірну чи неправомірну поведінку сторін, співвідношення з іншими положеннями про відповідальність позичальника тощо. У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (латиною: verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem. Себто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав.

Як вбачається зі змісту проаналізованого судом договору позики № 2750254 від 15 вересня 2021 року, договірні сторони між собою узгодили нарахування процентів за користування грошовими коштами саме на підставі статті 1048 Цивільного кодексу України. Себто за правомірну поведінку позичальника.

Досліджуване судом зобов`язання сторін за договором позики не містить у собі умови щодо встановлення нарахування процентів як міри відповідальності позичальника у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування згідно із частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України.

Отже, за досліджуваних обставин справи, нарахування відсотків повинно відбуватися на загальних підставах, визначених статтею 148 Цивільного кодексу України. Тобто під час визначеного договором строку кредитування чи до моменту пред`явлення до позичальника вимоги про повернення коштів за зобов`язанням.

Суд проводить розрахунок нарахованих процентів за користування грошовими коштами на підставі статті 1048 Цивільного кодексу України за формулою: Розмір нарахованих процентів за договором = (Сума тіла кредиту Х Кількість днів строку кредитування Х Денну відсоткову ставку за користування кредитом).

За кредитним договором за номером договором позики № 2750254 від 15 вересня 2021 року, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІ ЕЛ ДЖИ Мікрофінанс» та ОСОБА_1 . Розмір кредиту: 6000 (шість тисяч) гривень 00 копійок. Строк дії кредиту: п`ятнадцять днів. Відсоткова ставка за користування грошовими коштами: 0,0010 відсотка за день користування. Розмір нарахованих процентів за договором повинен становити 90 копійок (6000 гривень Х 15 днів Х 0,0010 відсотка). Заборгованість ОСОБА_1 , у частині нарахованих відсотків за користування кредитними коштами, становить: 90 копійок.

Як вбачається зі змісту проаналізованого судом договору позики № 101158465 від 21 вересня 2021 року, договірні сторони між собою узгодили нарахування процентів за користування грошовими коштами саме на підставі статті 1048 Цивільного кодексу України. Себто за правомірну поведінку позичальника.

Досліджуване судом зобов`язання сторін за договорами позики не містить у собі умови щодо встановлення нарахування процентів як міри відповідальності позичальника у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування згідно із частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України.

Отже, за досліджуваних обставин справи, нарахування відсотків повинно відбуватися на загальних підставах, визначених статтею 148 Цивільного кодексу України. Тобто під час визначеного договором строку кредитування чи до моменту пред`явлення до позичальника вимоги про повернення коштів за зобов`язанням.

Суд проводить розрахунок нарахованих процентів за користування грошовими коштами на підставі статті 1048 Цивільного кодексу України за формулою: Розмір нарахованих процентів за договором = (Сума тіла кредиту Х Кількість днів строку кредитування ОСОБА_3 відсоткову ставку за користування кредитом).

За кредитним договором за номером договором позики № 101158465 від 21 вересня 2021 року, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 . Розмір кредиту: 20 000 (двадцять тисяч) гривень 00 копійок. Строк дії кредиту: тридцять днів. Відсоткова ставка за користування грошовими коштами: 1 відсоток за день користування. Розмір нарахованих процентів за договором повинен становити 6 000(шість тисяч) гривень (20000 гривень Х 30 днів Х 1 відсотка). Заборгованість ОСОБА_1 , у частині нарахованих відсотків за користування кредитними коштами, становить: 6 000(шість тисяч) гривень.

Оскільки, право грошової вимоги за грошовими зобов`язаннями, а саме: за кредитними договорами № 2750254 від 15 вересня 2021 року та кредитним договором: № 101158465 від 21 вересня 2021 року перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр».

Отже, саме позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» є належним кредитодавцем (стягувачем) за досліджуваним грошовим зобов`язанням.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр», у частині стягнення заборгованості за процентами, підлягають до часткового задоволення в сумі 6 000 (шість тисяч) гривень 90 копійок..

Щодо нарахування трьох відсотків та витрат від інфляції.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1статті 612 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно із частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України в разі порушення грошового зобов`язання позичальник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитодавецьа зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності позичальника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитодавеця від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від позичальника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредитодавцю.

Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Суд оглянувши розрахунок заборгованості за кредитним договором №2750254 від 15 вересня 2021 року, встановив, що станом на 10.03.2023 року, також були проведенні нарахування у відповідності до статті 625 ЦК України, а саме: нараховані 3 % річних за період з 29 листопада 2021 року по 23 лютого 2022 року - в сумі 42 гривні 90 копійок та інфляційні збитки з грудня 2021 року по лютий 2024 року в сумі 212 гривень 29 копійок.

Вказані нарахування кредитодавцем є правомірними та підлягають задоволення в повному обсязі.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр», у частині стягнення заборгованості за кредитними договорами № 2750254 від 15 вересня 2021 року та № 101158465 від 21 вересня 2021 року, підлягають частковому задоволенню у сумі: тіло кредиту - 26 000(двадцять шість) гривень + проценти за користування кредитом - 6 000(шість тисяч) гривень 90 копійок + 3 % річних - 42 (сорок дві) гривні 90 копійок + інфляційні збитки 212 (двісті дванадцять) гривень 29 копійок = загальна сума заборгованості складає - 32 256 (тринадцять дві тисячі двісті п`ятдесят шість) гривень 09 копійок.

Щодо розподілу судових витрат зі сплати судового збору.

Судом встановлено, що позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» сплатив судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 3 028 гривень 00 копійок (а.с. 1).

Нормою частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України закріплено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задоволено частково, у розмірі 24,61 відсотка від загальної суми позову, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені судові витрати у виді сплаченого судового збору, у пропорційному розмірі до задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 745 (сімсот сорок п`ять)гривень 19 копійок.

Щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу.

Доказами у справі встановлено, що 02 січня 2023 року між ТзОВ «Коллект центр» та адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» укладено договір про надання правничої (правової) допомоги за номером: 02-01/2023. Предметом договору визначено, що адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу, а клієнт зобов`язується оплатити надані послуги з надання професійної правничої допомоги. Розмір гонорару адвоката за надання клієнту професійної правничої допомоги визначається сторонами у формі додатку до договору, який набуває чинності з дня його підписання сторонами, що підтверджується наданою суду копією такого договору (а.с. 60-62).

Винагорода адвокатського бюро за надання послуг згідно цього договору визначена сторонами згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» із урахуванням складності справи, економічної вигоди для Клієнта та його господарської діяльності, а саме: шляхом встановлення фіксованої суми гонорару за надання послуг представництва інтересів клієнта в суді у розмірі 25 000 (двадцять п`ять тисяч) гривень 00 копійок, що підтверджується актом про надання юридичної допомоги від 08 березня 2023 року до договору пронадання правничої (правової) допомоги за номером: 02-01/2023 від 102 січня 2023 року (а.с. 65).

Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» надано належним чином та у повному обсязі ТзОВ «Коллект центр» професійну правничу допомогу в цивільній справі заТовариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за кредитним договором..

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі: Закон за № 5076-VI) договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини 1 статті 1 Закону за № 5076-VI встановлено, що представництвом є вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону за № 5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які варто застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом статті 137 Цивільного процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, зокрема гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини 3 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини 8 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Аналогічну правову позицію виклала Велика Палата Верховного Суду у судовому рішенні від 19 лютого 2020 року (єдиний унікальний номер справи: 755/9215/15-ц).

Суд, дослідивши надані суду докази витрат на професійну правничу допомогу, приходить до переконання, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Із доказів у справі, зокрема договору про надання правничої (правової) допомоги за номером: 02-01/2023 від 02 січня 2023 року вбачається, що сторони узгодили між собою регулювання ціни договору з надання послуг у розмірі 25 000 (двадцять п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

Повно, всебічно встановивши обставини справи, здійснивши оцінку доказів з точки зору дійсності, допустимості, достатності та належності, виходячи із внутрішнього переконання, суд приходить до думки, що надані послуги професійної правничої допомоги Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» та витрати, які були понесені позивачем: ТзОВ «Коллект центр» за надання таких послуг, належать до судових витрат, які у своїй сукупності відповідають критеріям дійсності, необхідності, розумності їх розміру, з урахуванням складності справи.

Суд вважає, що фактично понесені судові витрати відповідачем за надану професійну правничу допомогу у досліджуваній цивільній справі становлять: 25 000 (двадцять п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

За таких обставин, врахувавши розмір пропорційно задоволених позовних вимог, а саме: у розмірі 24,61 відсотка, суд вважає, що доцільно відшкодувати позивачу: ТзОВ «Коллект центр» витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку із розглядом досліджуваного цивільного провадження за рахунок відповідача: ОСОБА_1 у розмірі 6 152 ( шість тисяч сто п`ятдесят дві) гривні 50 копійок.

На підставі статей 16, 526, 527, 530, 625, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, керуючись статтями 10, 12, 13, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

у х в а л и в :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр», задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» заборгованість за кредитними договорами за номером: № 2750254 від 15 вересня 2021 року та номером № 101158465 від 21 вересня 2021 року в розмірі 32 256 (тринадцять дві тисячі двісті п`ятдесят шість) гривень 09 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 745 (сімсот сорок п`ять)гривень 19 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 152 ( шість тисяч сто п`ятдесят дві) гривні 50 копійок.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийнятті постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 30 квітня 2025 року.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект центр», , місцезнаходження: місто Київ, вулиця Мечникова, 3, офіс 306.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 .

Суддя Б.М. Петейчук