ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/181/25 Справа № 216/6309/23 Суддя у 1-й інстанції - БУТЕНКО М. В. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста О. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2025 року м. Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №216/6309/23 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»,

на заочне рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 квітня 2024 року,

встановив:

У вересні 2023 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі по тексту АТ КБ «Приватбанк») звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг звернулася до АТ КБ «Приватбанк», у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 29.09.2010 року. При підписанні анкети-заяви відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами» складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. На підставі Договору про надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну кредитування та обслуговування картрахунку. В подальшому кредитний ліміт збільшився до 38 000 гривень. Таким чином Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Але відповідач свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого, станом на 23.08.2023 року, виникла заборгованість у розмірі 44 491,24 гривень, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 7 549,90 гривень.

У зв`язку з викладеним, просить стягнути з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 29.09.2010 року у розмірі 44 491,24 гривень та судовий збір в сумі 2 684 гривень.

Заочним рішенням Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 квітня 2024 року позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 29.09.2010 року станом на 23.08.2023 року в сумі 37 49,90 гривень, а також судовий збір в сумі 2 265,25 гривень. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «Приватбанк», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати заочне рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 квітня 2024 року в частині відмовлених позовних вимог щодо стягнення відсотків за користування кредитом та ухвалити цій частині нове рішення, яким позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» в частині стягнення відсотків за користування кредитом в сумі 6 941,34 гривень задовольнити, в іншій частині оскаржуване рішення залишити без змін.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку щодо відсутності досягнення сторонами кредитного договору згоди про розмір відсотків за користування кредитом. Зокрема, суд не врахував, що в Заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг, підписаній відповідачем у справі, узгоджена відсоткова ставка. Відповідач приєднався до умов договору та частково його виконував, в тому числі й в частині погашення відсотків. Вважає, що суд дійшов помилкового висновку щодо відсутності правових підстав для стягнення заборгованості за відсотками та тілом кредиту.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга АТ КБ «Приватбанк» підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно ч.1 ст. 36 8 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Частиною 3 цієї статті визначено, що розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

19 липня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України щодо гарантування права на судовий захист у малозначних спорах» від 19 червня 2024 року № 3831-IX. (далі по тексту Закон № 3831-IX)

Відповідно п. 2 розділу II «Прикінцеві положення» Закону № 3831-IX установлено, що позовні заяви і апеляційні скарги, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Частиною 1 ст. 369 ЦПК України (в редакції, що діяла до набрання чинності Законом України № 3831-IX) визначено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Апеляційна скарга у даній справі подана до набрання чинності Законом № 3831-IX.

Згідно ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи частково позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк», суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача суми заборгованості за тілом кредиту в розмірі 37 549,90 гривень станом на 23.08.2023 року за кредитним договором № б/н від 29.09.2010 року та про відмову у задоволенні вимог про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 6 941,34 гривень.

Заочне рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 квітня 2024 року оскаржується позивачем в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 6 941,34 гривень, тому в іншій частині в апеляційному порядку не перевіряється.

Апеляційний суд не може погодитися з висновками суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом та зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, що 29.09.2010 року ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 29.09.2010 року, та, відповідно до виявленого бажання, відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримала кредитні картки:

«Універсальна» № НОМЕР_1 від 08.10.2012 року, термін дії 07/16,

«Універсальна» №933604 від 21.10.2017 року, термін дії 10/21,

«Універсальна» № НОМЕР_2 від 21.10.2017 року, термін дії 10/21,

«Універсальна» № НОМЕР_3 від 14.04.2021 року, термін дії 12/24. (а.с. 11)

Розмір кредитного ліміту було встановлено 17.10.2012 року в сумі 4 000 гривень, у подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 38 000 гривень 29.12.2021 року та 04.04.2023 року зменшився до 0 гривень. (а.с.10).

Згідно Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Заява разом з Умовами та Привилами надання банківських послуг, Пам`яткою клієнта складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, про що свідчить її підпис у заяві.

Згідно до Умов та Правил надання банківських послуг позичальник зобов`язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитратами платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Позичальником протягом дії кредитного договору порушувалися його умови: не сплачувалися вчасно відсотки за користування кредитом та чергові погашення кредиту, у зв`язку з чим, згідно з наданим банком розрахунку, за вказаним кредитним договором, станом на 23.08.2023 року, утворилась заборгованість у розмірі 44 491,24 гривень, яка складається з: заборгованості за кредитом 37 549,90 гривень, заборгованості за відсотками за користування кредитом 6 941,34 гривень. ( а.с.3-9)

Ці дані також підтверджуються випискою за договором № б/н за період з 08.10.2012-30.08.2023. (а.с.62-76)

Задовольняючи частково позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитом та відмовляючи у стягненні заборгованості за процентами за користування кредитом, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 АТ КБ «Приватбанк» дотрималося вимог, передбачених частиною 2 статті 11 Закону України №1023-ХІІ про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Колегія суддів апеляційного суду не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції в оскаржуваній частині рішення суду за наступних підстав.

Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Віповідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 625 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Ст. 627 ЦК України визначає, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Положенням ч. 1 ст. 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 , шляхом підписання Заяви про приєднання 29 вересня 2010 року було укладено в письмовій формі кредитний договір.

Відповідно частини 1статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

В Анкеті-заяві позичальника від 29 вересня 2010 року відсутні відомості щодо відсоткової ставки за кредитним договором.

Разом з тим, позивачем до суду першої інстанції було надано Заяву відповідача про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, підписану відповідачем у справі 14 квітня 2021 року, згідно якої ОСОБА_1 на підставі ст. 634 ЦК України, приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг, в редакції чинній на дату підписання (а.12-21), та Умови та Правила надання банківських послуг, затверджені наказом №сп-2010-256 від 06.03.2010 року (а.с. 28-52), згідно яких процента ставка була визначена на рівні 42% річних для карт Універсальна та 40,8 % річних для карт Універсальна GOLD.

Зазначене не було враховано судом першої інстанції, тому доводи апеляційної скарги позивача узгодженість з відповідачкою всіх істотних умов кредитування заслуговують на увагу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №342/180/17 від 03 липня 2019 року зроблено висновок про те, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у Заяві позичальника домовленості сторін про сплату відсотків після закінчення строку дії договору, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Тоді як у даній справі належними та допустимим доказами підтверджено, що відповідач ОСОБА_1 приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг, затверджених наказом №сп-2010-256 від 06.03.2010 року

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/95/12 (провадження № 14-10цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти та інші платежі за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою ст.1050 ЦК України.

Відповідно довідки АТ КБ «Приватбанк», відповідачу було надано кредитні картки, із терміном дії останньої із них грудень 2024 року.

Оскільки строк дії даного кредитного договору закінчується із закінченням строку дії кредитної картки грудень 2024 року, у Банка наявні підстави нараховувати відсотки за користування даним кредитом, станом на 23 серпня 2023 року.

Згідно ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом ст. 610, 611, 612 ЦК України, одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк, правовим наслідком якого є відповідальність боржника.

Свої зобов`язання за кредитним договором банк виконав належним чином, надавши відповідачу ОСОБА_1 кредит, однак остання взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, вчасно не вносила платежі за користування кредитними коштами, що підтверджується розрахунком заборгованості, внаслідок чого утворилася заборгованість у загальному розмірі 44 491,24 гривень.

При цьому, колегією суддів апеляційного суду перевірено розмір заборгованості за кредитним договором та з`ясовано, що він визначений у відповідності із умовами кредитного договору б/н від 29 вересня 2010 року, зі змінами внесеними 14 квітня 2021 року, який підписано сторонами.

Отже, висновок суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову у частині стягнення відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 6 941,34 гривень, не відповідає діючому цивільному законодавству та доказам, наявним в матеріалах справи.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції задовольняє позовну заяву в частині стягнення відсотків за користування кредитними коштами в межах заявлених позовних вимог.

Відповідно п. 1, 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, наявні підстави для скасування оскаржуваного рішення у частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків за користування кредитними коштами і ухвалення нового судового рішення у цій частині.

Відповідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 13 даної статті передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на викладене, виходячи із принципу пропорційності відшкодування судового збору до задоволених вимог також підлягає зміні і судове рішення в частині розміру стягнутого судового збору.

Зокрема, з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню 2 684 гривень судового збору за подання позовної заяви та 4 026 гривень за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. 374, 376, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Заочне рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 квітня 2024 року в частині відмови в задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитом скасувати.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» 6 941,34 гривень заборгованості по відсоткам за користування кредитом за договором № б/н від 29 вересня 2010 року станом на 23 серпня 2023 року.

Заочне рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 квітня 2024 року в частині визначення розміру судового збору, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» змінити, збільшивши його розмір з 2 265,25 гривень до 2 684 гривень.

В іншій частині заочне рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 квітня 2024 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» у відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги 4 026 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді:

Повне судове рішення складено 09 травня 2025 року.

Головуючий О.І. Корчиста