Справа № 463/1246/24 Головуючий у 1 інстанції: Головатий Р.Я.
Провадження № 22-ц/811/82/25 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
Провадження № 22-ц/811/85/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Ванівського О.М.

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Личаківського районного суду м.Львова від 27 листопада 2024 року та апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Тицьки О.Б. на додаткове рішення Личаківського районного суду м.Львова від 11 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дитину,-

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2024 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, просила стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , одноразово в сумі 50677 грн. 49 коп.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 26.12.2016 у справі №463/4407/16-ц шлюб між сторонами було розірвано, а рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 11.09.2017 у справі №463/1418/17 вирішено стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки від усіх видів доходів щомісячно, починаючи з дня подачі позову 21.03.2017 і до досягнення дитиною повноліття.

06 вересня 2023 року Личаківським районним судом м. Львова зменшено розмір аліментів з 1/4 частки від усіх видів доходів до 1/5 частки від усіх видів доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ОСОБА_3 повноліття, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , згідно з рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 11 вересня 2017 у справі №463/1418/17.

Участь у додаткових витратах на утримання дитини, участь у вихованні дитини та спілкуванні з дитиною Відповідач не приймає.

Дитина має хронічні захворювання, такі як вроджена вада нирок, двобічний гідронефроз, вторинний хронічний палієнефрит, лівобічне варикоцеле, як основний діагноз та алергічний риніт та атопічний дерматит, як супутній діагноз. У шість місяців дитині була проведена операція на нирці, що зумовлює систематичні огляди та консультації в профільних лікарів, додаткові обстеження, профілактичні лікування, лікування в стаціонарних умовах, дитина також потребує особливого харчування та оздоровлення в санаторіях Моршина чи перебування біля моря.

Під час перебування в ЛОДКЛ «Охмадит» було визначено подальшу тактику лікування, яка включає операцію з приводу варикоцеле 3-го ступеню, санаторно-курортне лікування м.Моршин, відповідне харчування тощо. Все це потребує значних фінансових витрат на операцію та відновлення дитини.

У зв?язку із захворюванням сина, та встановленим діагнозом «алергічний риніт», за рекомендацією лікаря було проведено додаткові обстеження.

Відповідно до рекомендацій лікаря-алерголога, дитині було придбано диван з протиалергічним покриттям.

Враховуючи стан здоров?я дитини, рекомендації лікарів та бажання дитини, сину потрібно займатись плаванням та спортом, саме з цих мотивів дитині придбано абонемент у спорткомплекс. Задля всебічного розвитку дитини, на його прохання придбано акустичну гітару.

Позивач вважає, що забезпечення таких потреб дитини не тільки всебічно розвиває сина, а й допомагає уникнути ризиків перехідного віку та шкідливих звичок.

Крім цього, враховуючи сьогодення, воєнний стан та пандемію, сину для дистанційного навчання необхідно було придбати ком?ютер та телефон, крісло Nexter Yellow на суму 5400, 00 грн для комфортного та здорового сидіння під час здійснення навчання.

Загалом понесені позивачем витрати складають 101354,98 грн., з яких: оплата за диван з протиалергічним покриттям 13000 грн, купівля телефону 15048 грн, гарнітури до смартфону 1999 грн., ремонт телефону 4990 грн, захисне скло та чохол на суму 648 грн., навушники накладні на суму 998 грн., крісло Nexter Yellow 5400 грн, ноутбук 23227 грн, оплата абонементів для зайняття спортом від 23.10.2022 6743 грн, та від 22.11.2023 9443грн., оплата акустичної гітари та чехол для гітари 6672 грн., дослідження аналізу крові на алергоспецифічні IgE та еозинофільний катіонний білок на загальну суму 1584 грн, ультразвукове дослідження 1300 грн., КПКТ додаткових пазух носа 800 грн, лікарські засоби на загальну суму 9502,98 грн., що підтверджується доданими до позовної заяви документами, зокрема квитанціями про оплату обстежень, копіями консультацій лікарів з квитанціями на придбання лікарських засобів, квитанцією про здійснення УЗД Ультра Мед від 01.04.2023, рахунком №1065198 від 19.07.2023 про здачу крові на дослідження алергоспецифічних IgE (інгаляційна панель), рахунком № НОМЕР_1 від 19.07.2023 про здачу крові на дослідження созинофільного катіонного білка та обстеження №41931C від 18.07.2023 щодо КПКТ додаткових пазух носа, платіжною інструкцією про купівлю дивану з протиалергічним покриттям, квитанцією на покупку ліків дитині для симптоматичного зняття захворювання та підтримки здоров?я у належному стані, копіями квитанцій на 7 арк., квитанцією №2E3X - 22112023 від 22.11.2023, повідомленням про акцепт публічної оферти договору про надання спортивно-оздоровчих послуг ФОП ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) та квитанцією про оплату абонемента SportLife 6743,00 грн. від 23.10.2022, чеком №ЦР-23812 від 11 грудня 2022 року про купівлю акустичної гітари та чехол до акустичної гітари, фіскальним чеком на покупку смартфону, гарнітури до смартфону, ремонту телефону, захисного скла та чохла, видатковою накладною №ЧLVB2-0114 та фіскальним чеком на покупку ноутбука, навігації та програмного забезпечення, навушників накладних.

З урахуванням наведеного, оскільки відповідач є працездатним, працює заступником начальника відділу 6 управління ГУ ВКР ДКР СБ України у м. Тернополі і отримує заробітну плату в розмірі 108246,91 грн., має можливість оплатити половину понесених позивачем витрат на утримання дитини, що становить 50677,49 грн., тому на підставі ст.185 СК України просить позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 27 листопада 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , одноразово в сумі 35641 грн. 99 коп. (тридцять п`ять тисяч шістсот сорок одну гривню дев`яносто дев`ять копійок).

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 11 грудня 2024 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3164 грн. 90 коп. судових витрат.

Рішення суду та додаткове рішення суду оскаржив ОСОБА_1 та його представник адвокат Тицька О.Б., подавши апеляційні скарги.

З рішенням суду не погоджується, вважає його безпідставним та необґрунтованим, винесеним з порушенням застосування норм матеріального права.

Вказує, що судом не надано оцінки висновку Служби у справах дітей від 19.06.2024 року, в якому чітко зазначено, що сплачені відповідачем аліменти покривають потреби дитини.

Зазначає, що позивач не повідомляла про необхідність додаткових витрат і не узгоджувала їх з відповідачем. Також, позивач не вказала період, за який необхідно стягнути додаткові витрати на дитину.

Вважає, що не є додатковими витратами витрати на придбання: дивану з протиалергічним покриттям, абонементів на відвідування клубу «Sport Life», крісла для комфортного сидіння, навушників, ремонт смартфону.

На думку апелянта, провести лікування та придбати комп`ютерну техніку можна було за рахунок аліментів, а всі інші речі, придбані або без рекомендацій лікарів, без узгодження з відповідачем, або не належать до додаткових витрат.

В частині доводів апеляційної скарги щодо додаткового рішення, вказує, що у позовній заяві не наведено попереднього розрахунку суми судових витрат, які позивач очікувала понести за розгляд справи судом; до завершення розгляду справи позивачем не було усно заявлено про подання ним доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу; заява про ухвалення додаткового рішення разом з відповідними доказами подано після оголошення рішення і не було направлено відповідачу; не повідомлено належним чином відповідача про дату, час і місце судового засідання про розгляд поданої заяви.

Просить скасувати рішення суду та додаткове рішення суду, та постановити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю .

24 січня 2025 року та 25 січня 2025 року від представника ОСОБА_2 адвоката Чохрій В.С. надійшли відзиви на апеляційні скарги. Просить апеляційні скарги залишити без задоволення, а рішення суду та додаткове рішення суду без змін.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі "Axen v. Germany", заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року "VarelaAssalinocontrelePortugal", заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частин 4, 5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивач не довела наявності особливих обставин, які б свідчили про необхідність понесення витрат на купівлю програмного забезпечення, телефонної гарнітури та гітари, а тому в цій частині суд вважав обґрунтованими заперечення відповідача.

Проте, оскільки позивачем доведено, що вказані нею витрати на купівлю дивана, комп`ютерної техніки, крісла, заняття спортом, проведення медичних обстежень та купівлю ліків викликані особливими обставинами в розумінні ст.185 СК України, зокрема станом здоров`я сина сторін, а також необхідність понесення таких витрат і їх розмір за загальну суму 71283 грн. 98 коп., а тому суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини підлягають до часткового задоволення та з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 слід стягнути фактично понесені позивачем додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_3 , о в сумі 35641 грн. 99 коп. (71283 грн. 98 коп./2).

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з таким висновком суду зважаючи на наступне.

Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 26.12.2016 у справі №463/4407/16-ц шлюб між сторонами було розірвано, а рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 11.09.2017 у справі №463/1418/17 вирішено стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки від усіх видів доходів щомісячно, починаючи з дня подачі позову 21.03.2017 і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Личаківським районним судом м. Львова 06.09.2023 зменшено розмір аліментів з 1/4 частки від усіх видів доходів до 1/5 частки від усіх видів доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ОСОБА_3 повноліття, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , згідно з рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 11 вересня 2017 у справі №463/1418/17.

У частині третій статті 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

За приписами зазначених правових норм на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на утримання дитини (забезпечення умов життя) також мають бути однаковими.

Обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків, яке виникає з моменту народження дітей і зберігається до досягнення ними повноліття.

Ті обставини, що з віком потреби дитини зростають, що, в свою чергу, тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживає дитина, на її утримання, забезпечення освіти, гармонійного розвитку, медичного догляду та відпочинку дитини є загальновідомими та не потребують доказуванню.

Відповідно до ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Наявність фактично понесених або передбачуваних додаткових витрат має довести особа, яка заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст.81 ЦПК України).

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 88 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Встановлено, що понесені позивачем витрати складають 101354,98 грн., з яких: оплата за диван з протиалергічним покриттям 13000 грн, купівля телефону 15048 грн, гарнітури до смартфону 1999 грн., ремонт телефону 4990 грн, захисне скло та чохол на суму 648 грн., навушники накладні на суму 998 грн., крісло Nexter Yellow 5400 грн, ноутбук 23227 грн, оплата абонементів для зайняття спортом від 23.10.2022 6743 грн, та від 22.11.2023 9443грн., оплата акустичної гітари та чехол для гітари 6672 грн., дослідження аналізу крові на алергоспецифічні IgE та еозинофільний катіонний білок на загальну суму 1584 грн, ультразвукове дослідження 1300 грн., КПКТ додаткових пазух носа 800 грн, лікарські засоби на загальну суму 9502,98 грн., що підтверджується доданими до позовної заяви документами, зокрема квитанціями про оплату обстежень, копіями консультацій лікарів з квитанціями на придбання лікарських засобів, квитанцією про здійснення УЗД Ультра Мед від 01.04.2023, рахунком №1065198 від 19.07.2023 про здачу крові на дослідження алергоспецифічних IgE (інгаляційна панель), рахунком № НОМЕР_1 від 19.07.2023 про здачу крові на дослідження созинофільного катіонного білка та обстеження №41931C від 18.07.2023 щодо КПКТ додаткових пазух носа, платіжною інструкцією про купівлю дивану з протиалергічним покриттям, квитанцією на покупку ліків дитині для симптоматичного зняття захворювання та підтримки здоров?я у належному стані, копіями квитанцій на 7 арк., квитанцією №2E3X - 22112023 від 22.11.2023, повідомленням про акцепт публічної оферти договору про надання спортивно-оздоровчих послуг ФОП ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) та квитанцією про оплату абонемента SportLife 6743,00 грн. від 23.10.2022, чеком №ЦР-23812 від 11 грудня 2022 року про купівлю акустичної гітари та чехол до акустичної гітари, фіскальним чеком на покупку смартфону, гарнітури до смартфону, ремонту телефону, захисного скла та чохла, видатковою накладною №ЧLVB2-0114 та фіскальним чеком на покупку ноутбука, навігації та програмного забезпечення, навушників накладних.

Частинами 7, 8 ст. 7 СК України передбачено, що кожна дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Приписами ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» закріплено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

Згідно позиції Верховного Суду, сформованій у справах №183/1679/17 від 20.03.2019, №756/4947/17-ц від 12.12.2019, №521/16268/18 від 01.04.2020, №607/12170/20 від 08.12.2021, особливі обставини, яких стосується стаття 185 СК України, можуть бути зумовлені як позитивними, так і негативними фактами, зокрема хворобами.

При цьому, Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого (правовий висновок Верховного Суду у справі №6-1489цс17 від 13.09.2017).

З огляду на наведене, вимоги про стягнення додаткових витрат на обстеження, проведення аналізів та на купівлю медикаментівпідлягають до задоволення.

Колегія суддів також враховує, що син сторін у зв`язку з хворобою перебуває на постійному лікуванні, а тому вважає доведеним доводи позивача про необхідність купівлі дивана з протиалергічним покриттям.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про стягнення з відповідача половини вартості мобільного телефона, ноутбука та крісла придбаних позивачем для сина сторін з урахуванням того, що дитина навчається у старших класах школи.

Загальновідомим фактом є те, що після закінчення середньої освіти для одержання можливості вступу до навчальних закладів для оволодіння професією, необхідним є складання ЗНО. У зв`язку з пандемією, воєнним станом навчання часто проводиться дистанційно, що має бути технічно забезпеченим. З цією метою використовується мобільний телефон, ноутбук з відповідними характеристиками. Відтак, такі витрати судом вірно віднесено до додаткових витрат на дитину, як передбачено статтею 185 СК України.

Судом вірно зазначено, що витрат на придбання гітари, програмного забезпечення, телефонної гарнітури не можна вважати додатковими витратами, оскільки вони не викликані особливими обставинами, відноситься до загального розвитку дитини, і є не обов`язковими, а добровільним волевиявленням одного із батьків, у даному випадку матері.

Окрім цього, суд погоджується з доводами апеляційної скарги в частині необґрунтованості витрат позивача на придбання абонементів у спорткомплекс, оскільки такі витрати не є додатковими в розумінні ст. 185 СК України.

Таким чином, з ОСОБА_1 підлягає до стягнення половина додаткових витрат понесених ОСОБА_2 на проведення аналізів (800+1134+450=2384/2=1192), придбання медикаментів (9502,98/2=4751,49), купівлю дивана, ноутбука, телефона та крісла (1300+16665,83+12999+5400=48064,83/2=24032,41) на загальну суму 29 975 грн. 90 коп.

В частині доводів апеляційної скарги про скасування додаткового рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає такі часткового обґрунтованими.

Згідно з ч.1 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою .

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

З огляду на статтю 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої

фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Оскільки в позовній заяві позивачем заявлено, що попередній розрахунок витрат на професійну правничу допомогу складає 4500 грн. колегія суддів не вбачає підстав для відмови в стягненні таких в повному обсязі.

Згідно положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що судом апеляційної інстанції вирішено задоволити апеляційну скаргу ОСОБА_1 частково, зменшено суму додаткових витрат, яка підлягає стягненню, таким чином розмір витрат на правову допомогу також підлягає зменшенню пропорційно до розміру задоволених вимог в сумі 2661,75 грн.(4500*29975,90/50677,49)

З огляду на зазначене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та представника ОСОБА_1 адвоката Тицьки О.Б. задовольнити частково.

Рішення Личаківського районного суду м.Львова від 27 листопада 2024 року змінити, в частині визначення розміру додаткових витрат, які підлягають стягненню.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , одноразово в сумі 29 975 грн. 90 коп.

В решті рішення суду залишити без змін.

Додаткове рішення Личаківського районного суду м.Львова від 11 грудня 2024 рокузмінити, в частині визначення розміру витрат на правову допомогу, стягнувши з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2661 грн. 75 коп. судових витрат.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 13 травня 2025 року.

Головуючий Ванівський О.М.

Судді Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.