Справа № 750/1100/25
Провадження № 2/750/1018/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 травня 2025 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

судді Косенка О.Д.,

секретар Дудка Є.М.,

за участю позивача, представника позивача, відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Кашуби Миколи Олексійовича до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

24 січня 2025 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 , Міністерства оборони України про встановлення факту проживання однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу.

В обґрунтування поданої заяви ОСОБА_1 зазначає, що вона та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживали однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу у період з вересня 1998 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 по АДРЕСА_1 . У зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України та активними бойовими діями позивач разом із ОСОБА_3 проживала за адресою: АДРЕСА_2 , як внутрішньо переміщена особа, та вела з ним спільне господарство. Також за вказаними адресами разом з нею та ОСОБА_3 проживала дочка заявниці - ОСОБА_2 . У зв`язку зі збройною агресією російської федерації, 24.02.2022, ОСОБА_3 був мобілізований для проходження військової служби у Збройних Силах України ІНФОРМАЦІЯ_3 . Унаслідок бойових дій на території села Іванівське Бахмутського району Донецької області ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 загинув у бою за Батьківщину. Оскільки ОСОБА_1 з ОСОБА_3 не перебувала у зареєстрованому шлюбі, заявниця вказує, що у неї виникли проблеми із визнанням права на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої державою у зв`язку із загибеллю військовослужбовця, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 27.01.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Від Міністерства оборони України через систему «Електронний суд» 21.02.2025 надійшов відзив на позов, у якому відповідач заперечує проти задоволення заявлених вимог. Вказує, що сам по собі факт перебування ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у близьких стосунках, які також не підтверджені, не може свідчити про те, що особи проживали в зазначений період однією сім`єю, оскільки Позивачу необхідно надати докази ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та витрат, придбання майна в інтересах сім`ї. Як вбачається з доданих до позовної заяви документів та не заперечується позивачем, на момент смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 вона із загиблим не перебували у шлюбі і рішення щодо спільного проживання не вплине на призначення та виплату одноразової грошової допомоги так як на її отримання має право дружина, яка не взяла шлюб повторно після смерті військовослужбовця.

У підготовчому судовому засіданні 19.03.2025 представником позивача адвокатом Кашубою М.О. заявлено клопотання про заміну неналежних відповідачів: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 та Міністерства оборони України на належного відповідача ОСОБА_2 .

Клопотання обрунтоване тим, що загиблий при виконанні обов`язків щодо захисту Батьківщини ОСОБА_3 до мобілізації до Збройних Сил України проживав разом із своєю прийомною донькою ОСОБА_2 , на яку за життя склав заповіт. Метою звернення позивача до суду є встановлення юридичного факту для подальшого вирішення питань спадкування, а тому ураховуючи, що це питання безпосередньо стосується прав та обов`язків спадкоємця за заповітом ОСОБА_2 , саме вона має бути відповідачем у справі. Також представник позивача вказав, що на даний час будь-якого спору між позивачем та відповідачами у справі та не існує. Крім того, представник позивача звернув увагу суду, що доводи щодо неналежності відповідачів у справі наведені у відзиві на позов представника Міністерства оборони України.

Представник відповідача - Міністерства оборони України проти задоволення клопотання не заперечив. Представники інших відповідачів у судове засідання не з`явилися.

Ухвалою суду від 19.03.2025 клопотання представника позивача задоволено, замінено неналежних відповідачів - ІНФОРМАЦІЯ_3 , Військову частину НОМЕР_1 , Міністерство оборони України на належного відповідача ОСОБА_2 , підготовче засідання відкладено до 09.04.2025 на 12-00 год.

У підготовче засідання 09.04.2025 сторони не з`явились, про час та місце проведення підготовчого засідання сповіщались в установленому законом порядку. Від представни ка позивача надійшла до суду заява про проведення засідання без участі позивача та його представника.

Ухвалою суду від 09.04.2025 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 09.05.2025.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, представник позивача надав поясненні, аналогічні змісту позовної заяви.

Відповідач визнала позов, зазначила, що вона є донькою позивача - ОСОБА_1 . Її матір та ОСОБА_3 проживали однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу у період з вересня 1998 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 по АДРЕСА_1 . Відповідач проживала разом з ними. У зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України та активними бойовими діями вона та матір, разом із ОСОБА_3 переїхали в м. Чернігів, де проживали за адресою: АДРЕСА_2 , як внутрішньо переміщені особи та вели спільне господарство. Між її матір`ю та ОСОБА_3 існували стосунки, характерні для сім`ї. Вони спільно виховували її та її сина, разом приймали участь у утриманні будинку, оплаті комунальних послуг. Відповідач сприймала ОСОБА_3 як батька, а її син ОСОБА_4 , як діда. У зв`язку зі збройною агресією російської федерації, 24.02.2022, ОСОБА_3 був мобілізований для проходження військової служби у Збройних Силах України ІНФОРМАЦІЯ_3 . У серпні 2023 року від ІНФОРМАЦІЯ_4 відповідачу надійшло сповіщення про те, що унаслідок бойових дій на території села Іванівське Бахмутського району Донецької області ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 загинув у бою за Батьківщину. Проти задоволення позовних вимог та встановлення факту проживання її матері та ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу не заперечує.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с. 26).

Позивач зазначила, що з вересня 1998 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 постійно проживала із ОСОБА_3 однією сім`єю як чоловік та жінка без шлюбу по АДРЕСА_1 , що підтверджується відмітками у паспорті про реєстрацію місця проживання за вказаною адресою (а.с. 9, 11 зворот).

У зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України та активними бойовими діями заявниця разом із ОСОБА_3 проживала за адресою: АДРЕСА_2 , як внутрішньо переміщена особа, та вела з ним спільне господарство. Також за вищевказаними адресами разом із заявницею та ОСОБА_3 проживала дочка позивача - ОСОБА_2 (а.с. 23).

З довідки № 12-12/448, виданої 27.06.2024 Департаментом соціальної політики Чернігівської міської ради, убачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , перебував на обліку в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб міста Чернігова з 20.05.2022 по ІНФОРМАЦІЯ_2 та був знятий з обліку у зв`язку зі смертю. Довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 20.05.2022 № 7423- скасована ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 20.06.2024 (а.с. 21).

Як убачається із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.12.2018 № 148916664 квартира АДРЕСА_3 належить на праві власності ОСОБА_1 (а.с. 32).

Тобто, останнім місцем проживання загиблого зазначено саме квартиру, що належить позивачу, і в якій, за її твердженням, вони мешкали разом з чоловіком.

Позивач також зазначила, що за час проживання однією сім`єю чоловіка та дружини вони вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, фактично виконували права та обов`язки подружжя, зокрема робили ремонт, купували меблі та інші предмети домашнього побуту, свята проводили в колі рідних, друзів, кумів, чоловік спілкувався з її родичами, вони їздили до його матері за життя останньої.

Факт спільного проживання підтверджується також фотознімками, на яких ОСОБА_3 зафіксований у різних локаціях поряд з членами сім`ї, зокрема позивачем (а.с. 46-52).

У зв`язку зі збройною агресією російської федерації, 24.02.2022, ОСОБА_3 був мобілізований для проходження військової служби у Збройних Силах України ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до копії сповіщення сім`ї № 69, направленого ІНФОРМАЦІЯ_7 16.08.2023 за № 11/6/69, унаслідок бойових дій на території села Іванівське Бахмутського району Донецької області ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 загинув у бою за Батьківщину (а.с. 24).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 повідомила суду, що вона є шкільним вчителем сина відповідача та онука позивача - ОСОБА_4 . Як вчитель добре знає сім`ю, у якій виховується ОСОБА_4 , оскільки вони постійно бувають у школі, цікавляться шкільним життям та навчанням ОСОБА_4 , особливо це стосувалося ОСОБА_3 . Він допомагав у благоустрої школи, зокрема ремонтах шкільного приміщення, часто забирав ОСОБА_4 зі школи, у них були теплі та довірливі відносини. Що ОСОБА_3 не є кровним дідом ОСОБА_4 вона дізналася від відповідача ОСОБА_2 в розмові вже після смерті ОСОБА_3 . Свідок підтверджує факт, що між ОСОБА_3 та позивачем існували взаємовідносини характерні для відносин чоловіка та дружини.

Позивач зазначає, що оскільки ОСОБА_1 із ОСОБА_3 не перебувала у зареєстрованому шлюбі, у неї виникли проблеми із визнанням права на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої державою у зв`язку із загибеллю військовослужбовця.

Частиною 5 ст. 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога виплачується у разі: 1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби: 2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби.

Частиною 1 ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті. Пунктом 4 зазначеної статті визначено, що до членів сімей загиблих і померлих осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать: діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; вдова (вдівець); батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті); внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли); жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» одноразова грошова допомога в розмірі 15000000 гривень виплачується сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", а саме: батькам, одному із подружжя, який не одружився вдруге, дітям, які не досягли повноліття, утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі- агресору. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Також відповідно до п. 3. Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 визначено, що днем виникнення права на отримання грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті), військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Тобто, право на отримання одноразової допомоги у разі смерті (загибелі) військовослужбовця мають члени сім`ї загиблого (померлого) військовослужбовця, зазначені в Сімейному кодексі України.

Як убачається із матеріалів справи, унаслідок бойових дій на території села Іванівське Бахмутського району Донецької області ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 загинув. Указана обставина є підставою для застосування положень Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Таким чином, встановлення факту, про який просить позивач надасть їй можливість звернення до державних органів за отриманням соціальних виплат, як члену сім`ї особи, яка загинула при виконанні обов`язків із захисту Батьківщини.

Згідно із ч. 2, 4 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

В пункті 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 зазначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство.

Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Згідно з роз`ясненнями Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного.

У відповідності до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За приписами ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність, допустимість і достатність таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці.

Позивач належним чином обгрунтувала мотиви звернення до суду із заявою про встановлення юридичного факту та юридичні наслідки його встановлення.

Надані нею докази суд визнає належними, допустимими та достатніми для встановлення факту, про який просить позивач.

З огляду на вищевикладене, позов підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 та п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

В судовому засіданні представник позивача відмовився від вимоги щодо стягнення на користь позивача судових витрат, а тому рішення про розподіл судових рішень суд не ухвалює.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 15, 76, 80, 81, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, ст. ст.15, 16 ЦК України, Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 ) задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживали однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу в період часу з січня 2004 року до моменту загибелі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Повне судове рішення складено 12.05.2025.

Суддя Олег КОСЕНКО