Справа 206/4589/24
Провадження 2/206/97/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2025 року м. Дніпро

Самарський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Гаркуші В.В.,

за участю секретаря с/з Цибань Є.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяви сторін про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за участю представника відповідача: Войтенко А.О.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням суду від 18 квітня 2025 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволено частково: з відповідача стягнуто матеріальну шкоду в розмірі 6?829,31 грн та моральну шкоду в розмірі 20?000,00 грн, загалом 26?829,31 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. У рішенні за клопотання представника Позивача не вирішено питання про судові витрати.

Представником Позивача 18.04.2025 через систему «Електронний суд» подано заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій останній просить суд стягнути з Відповідача на користь Позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 44000,00 грн., а також судовий збір.

Клопотання мотивовано тим, що в матеріалах справи містяться докази сплати правничої допомоги, а саме: договір, акт наданих послуг та платіжні документи, що

підтверджують оплату договору.

Представник Відповідача у наданих суду письмових поясненнях заперечувала проти стягнення з Відповідача судових витрат на правову допомогу, зазначивши, що така вимога є безпідставною та не може бути задоволена враховуючи наступне.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Також представник Відповідача зазначає, що Позивач в якості доказів на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу надав договорів про надання правової допомоги не з адвокатом, а з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 , що в свою чергу свідчить про відсутність підстав для відшкодування Позивачу витрат на професійну правничу допомогу.

Крім того 23.04.2025 представником Відповідача через систему «Електронний суд» подано заяву, в якій остання просила суд ухвалити додаткове рішення про вирішення питання про судові витрати в цивільній справі № 206/4589/24. Стягнути з Позивача на користь Відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень та 500 (п`ятсот) гривень на поштові витрати.

В зазначеній заяві представник Відповідача зазначила, що враховуючи подання ОСОБА_2 заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та відповідних доказів у строки встановлені чинним процесуальним законодавством, то у суду були наявні підстави для розгляду заяви та вирішення питання про розподіл судових витрат при ухваленні рішення по суті спору в цивільній справі № 206/4589/24.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, представник позивача просив справу розглядати без їх з позивачем участі.

Згідно положень ч. 5 ст. 130 ЦПК України, вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити в задоволені заяви представника позивача та задовольнити її заяву з підстав викладених в ній.

Суд, вивчивши заяви сторін про ухвалення додаткового рішення, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

В матеріалах справи містяться докази понесення Позивачем судових витрат зі сплати правничої допомоги, а саме: договір, акт наданих послуг та платіжні документи, що підтверджують оплату договору.

Суд не бере до уваги доводи представника Відповідача стосовно того, що представник позивача є фізичною особою-підприємцем, а не адвокатом і тому такі витрати не підлягають компенсації.

Ці доводи суд вважає необґрунтованими, оскільки надано:

?договір про надання правничої допомоги,

?ордер, виданий відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Факт здійснення адвокатської діяльності підтверджено належним чином, тому правова допомога є професійною правничою у розумінні ст. 137 ЦПК України.

У Постанові ВС від 29.03.2023 у справі №?766/13299/21 зазначено, що наявність статусу ФОП не виключає можливості особи бути адвокатом і здійснювати адвокатську діяльність. Головне підтвердження повноважень ордером і договором. Суд не має підстав вважати, що правнича допомога не була професійною лише через організаційно-правову форму діяльності адвоката."

Також подібна позиція висловлена у постановах ВС у справах № 333/7723/20 від 12.07.2023) та № 552/3810/20 від 21.06.2023.

Отже, суд дійшов висновку, що Позивач поніс витратами на професійну правничу допомогу та вони можуть підлягати компенсації.

Разом із тим, суд приймає доводи представника Відповідача, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

З цього приводу суд зазначає, що відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України, суд має право зменшити розмір витрат на правничу допомогу, якщо вони є неспівмірними із:

?складністю справи,

?обсягом виконаних робіт,

?тривалістю процесу.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом,

а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, додатковій постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 727/463/19, постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18, від 02 червня 2022 року у справі № 15/8/203/20.

Отже, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду: від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21 (провадження № 12-14гс22)).

Для приватного права апріорі є притаманною така засада як розумність.

Розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватноправових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і тлумачення процесуальних норм (див: постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 16 червня 2021 року в справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року в справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року в справі № 209/3085/20, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року в справі № 519/2-5034/11).

Процесуальний закон визначає критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

Верховний Суд у справах № 905/1795/18 та № 922/2685/19 неодноразово зауважував, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

В постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 211/3113/16- ц (провадження № 61-299св17) та від 06 листопада 2020 року у справі № 760/11145/18 (провадження № 61-6486св19) зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід / Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У межах справи підтверджено, що представником позивача надано послуги з:

?підготовки позовної заяви та консультування 20?000 грн,

?участі у 6 судових засіданнях 6 ? 4?000 грн = 24?000 грн.

Вартість одного засідання у 4?000 грн суд визнає завищеною, і зменшує її до 2?000 грн, керуючись практикою Верховного Суду (постанови від 06.04.2023 у справі № 686/15259/21-ц, від 09.12.2021 у справі № 638/3275/20), де зазначено, що розумність витрат визначається не лише формальними документами, а й об`єктивною оцінкою їх пропорційності.

Таким чином, розмір витрат на правничу допомогу позивача, які підлягають компенсації, становить:

?20?000 грн (договірна частина) + 12?000 грн (за 6 засідань по 2?000 грн) = 32?000 грн

Водночас Відповідач подав заяву про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу 20?000 грн. та 500 грн. поштових витрат. Ці витрати підтверджено ордером, договором, актом наданих послуг і подано у строки, визначені ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Заяв щодо зменшення чи не визнання понесених витрат Відповідача до суду не надходило.

Позов задоволено на 2% (з округленням) від заявленої Позивачем суми. Отже, відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України та практики Верховного Суду (зокрема, постанова ВП ВС від 16.11.2021 у справі № 712/2380/19), 98% витрат відповідача підлягають компенсації:

?19?600 грн (правнича допомога) + 490 грн (пошта) = 20?090 грн

Оскільки обидві сторони понесли витрати, що підлягають частковому відшкодуванню, суд зараховує зустрічні вимоги.

Окремо суд зазначає, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», позивач у даній справі звільнений від сплати судового збору, оскільки позов подано про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Разом із тим, з урахуванням часткового задоволення позову, суд дійшов висновку про необхідність покладення на відповідача обов`язку сплатити судовий збір на користь держави, який мав би бути сплачений позивачем за відсутності пільги.

Суд також зазначає, що обидві позовні вимоги як про матеріальну, так і про моральну шкоду є майновими, оскільки містять вимоги про стягнення грошових сум. Такий підхід підтверджується, зокрема, постановою Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 761/19462/16-ц та постановою КАС ВС від 22.05.2019 у справі № 826/12221/18.

Відтак, загальна ціна позову становила 1 342 177,88 грн, а судовий збір мав би складати 1% від цієї суми 13 421,78 грн.

Оскільки позов задоволено частково на суму 26 829,31 грн, що становить приблизно 2% від загальної ціни позову, суд визначає частину судового збору, яка підлягає відшкодуванню державі, пропорційно цій частці: 2% ? 13 421,78 грн = 268,44 грн.

Таким чином, 268 грн 44 коп. судового збору підлягає стягненню з Відповідача на користь державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 270, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1.Заяву представника Позивача про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, - задовольнити частково.

2.Заяву представника Відповідача про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, - задовольнити частково.

3.Ухвалити додаткове рішення у справі № 206/4589/24.

4.Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 32?000 грн.

5.Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу і поштові витрати в розмірі 20?090 грн.

6.Зарахувати зустрічні вимоги сторін.

7.До фактичного стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає сплаті 11?910 грн.

8.В іншій частині заяв сторін - відмовити.

9.Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 268 (двісті шістдесят вісім) грн 44 (сорок чотири) коп.

10.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

11.У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

12.Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

13.Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник позивача: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Представник Відповідача: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 .

Суддя В.В. Гаркуша