Справа № 588/975/22
Провадження № 2/588/2/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 травня 2025 року м. Тростянець

Тростянецький районний суд Сумської області у складі головуючого судді Огієнка О.О., за участю: секретаря судових засідань Гаврилович Я.Д., позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 , правонаступником якого є ОСОБА_1 , до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, скасування запису про державну реєстрацію та відшкодування шкоди,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернувся до суду у жовтні 2022 року із указаним позовом, який мотивував тим, що відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0285556 та рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 08.05.2018, ухваленого у справі №588/220/18, він є власником земельних ділянок із кадастровими номерами :00:001:0714 та :00:001:0715, що розташовані на території Печинського старостинського округу Тростянецької міської ради Охтирського району Сумської області.

У вересні 2020 року за допомогою публічної кадастрової картки позивач дізнався, що належні йому земельні ділянки перебувають в оренді у ОСОБА_5 .

З метою отримання примірника договору оренди землі та пояснення перебування в оренді його земельних ділянок позивач звернувся до відповідача, так як жодного договору оренди він не підписував та згоди на передачу землі в оренду не надавав. Відповідач одразу почав погрожувати позивачу фізичною розправою та вигнав його.

15.09.2020 позивач звернувся до відділення поліції № 1 (м. Тростянець) Охтирського ВП ГУ НП в Сумській області з приводу перевірки факту незаконної реєстрації договору оренди на належні йому земельні ділянки. Дане звернення було зареєстровано у ЖЕО № 2840 від 15.09.2020. Однак працівники поліції перевірку провели поверхово та 18.09.2020 склали довідку за результатами розгляду матеріалів ЖЕО № 2840 від 15.09.2020 і припинили подальшу перевірку у зв`язку з не встановленням ознак кримінального чи адміністративного правопорушення.

22.09.2020 позивач отримав витяг із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно якого 07.09.2020 державним реєстратором Максименком Денисом Олександровичем було здійснено держану реєстрацію договору оренди землі № 1 від 01.09.2020 укладеного між позивачем та відповідачем за № 38089147 та № 38089515, згідно якого належні позивачу земельні ділянки передаються відповідачу в оренду на строк 49 років зі сплатою орендної плати в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

У подальшому позивач та його представник Євсюков О.І. неодноразово зверталися до поліції з приводу підробки підпису в договорі оренди землі № 1 від 01.09.2020.

18.02.2022 за заявою ОСОБА_1 відділом поліції № 1 (м. Тростянець) Охтирського ВП ГУ НП в Сумській області було розпочато кримінальне провадження №0000017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

Під час досудового слідства позивач отримав копію договору оренди землі № 1 від 01.09.2020, оскільки до цього часу примірник договору не мав та не бачив його. Оглянувши вказаний договір позивач встановив, що у реквізитах сторін зазначені його паспортні дані, а саме № 001388868 від 03.01.2018, яким у серпні 2018 року незаконно заволоділа ОСОБА_6 .

З даного приводу 21.08.2020 позивач звертався до Охтирської місцевої прокуратури, яка направила заяву до відділення поліції № 1 (м. Тростянець) Охтирського ВП ГУ НП в Сумській області, однак після поверхової перевірки працівниками поліції було прийнято рішення про припинення подальшого розгляду звернення.

Тобто ОСОБА_5 для підготовки договору оренди землі № 1 від 01.09.2020 та його державної реєстрації використовував паспорт, якого у позивача на той час не було та яким незаконно заволоділа дружина відповідача ОСОБА_6 .

Позивач стверджує, що його волевиявлення при укладенні договору оренди землі № 1 від 01.09.2020 не було, ним договір не підписувався у зв`язку із чим такий договір є неукладеним та недійсним, а подальше користування відповідачем земельною ділянкою є безпідставним та протиправним.

Також про відсутність волевиявлення позивача при укладенні договору свідчить той факт, що за період із 01.09.2020 по теперішній час він взагалі не отримував орендної плати за користування належними йому земельними ділянками, що суперечить вимогам оспорюваного договору та чинному законодавству.

Оскільки позивачем договір оренди не підписувався, державна реєстрація такого правочину порушує права позивача як власника майна на користування та розпорядження своєю власністю, тому така державна реєстрація підлягає скасуванню.

Також позивач вважає, що діями відповідача, які виразилися у незаконному користуванні його земельними ділянками у період із 01.09.2020 по 01.10.2022 йому завдано майнової та моральної шкоди. Майнова шкода це сума орендної плати за користування земельними ділянками за період із 01.09.2020 по 01.10.2022, яка за підрахунками позивача складає 18987,73 грн. Моральна шкода полягає в душевних стражданнях, які позивач зазнав внаслідок незаконного користування його земельними ділянками, що в подальшому призвело до його численних звернень до відповідача, поліції, прокуратури, суду, а також від образ та насмішок відповідача в його адресу, приниження його честі та гідності. Моральну шкоду позивач оцінює у 1000 грн.

Посилаючись на указані обставини, позивач просить суд:

1) усунути перешкоди у користуванні земельними ділянками з кадастровими номерами :00:001:0714 та :00:001:0715, що розташовані на території Печинського старостинського округу Тростянецької міської ради Охтирської району Сумської області, які належать на праві власності ОСОБА_4 , а саме зобов`язати ОСОБА_5 повернути ОСОБА_4 вказані земельні ділянки;

2) скасувати державну реєстрацію договору оренди землі №1 від 01.09.2020, зареєстрованого державним реєстратором Максименком Денисом Олександровичем, Комишанської сільської ради Охтирського району Сумської області за №38089147 та № 38089515;

3) стягнути із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 кошти на відшкодування майнової шкоди в розмірі 18987,73 грн, та на відшкодування моральної шкоди 10000 грн.

Ухвалою судді Тростянецького районного суду Сумської області Щербаченко М.В. від 18.10.2022 було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі тапризначено підготовче засідання.

10.11.2022 відповідач ОСОБА_5 подав відзив на позов, у якому зазначив, що 01.09.2020 між ним та позивачем був укладений договір оренди землі №1, відповідно до якого позивач передав йому в оренду дві земельні ділянки із кадастровими номерами :00:001:0714 та :00:001:0715, що розташовані на території Печинського старостинського округу Тростянецької міської ради Охтирського району Сумської області строком на 49 років із сплатою орендної плати в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Договір був підписаний орендодавцем ОСОБА_4 та орендарем ОСОБА_5 , тобто учасники правочину вільно виявили своє бажання на укладання договору оренди землі. В подальшому вказаний договір 07.09.2020 був зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 38089147, 38089515.

Підтвердженням підписання оспорюваного договору відповідач вважає також те, що позивач неодноразово звертався до правоохоронних органів про незаконну реєстрацію договору та підроблення його підпису в договорі, однак за наслідками перевірок та під час досудового розслідування кримінального провадження №0000017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, доказів підтвердження вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення виявлено не було. Крім того, під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження була проведена почеркознавча експертиза, за результатами якої установлено, що підпис у договорі оренди землі від 01.09.2020 був виконаний ОСОБА_4 . Таким чином, правоохоронні органи не виявили будь-яких порушень законодавства при укладанні договору оренди землі № 1 від 01.09.2020 який був підписаний ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , а також не було виявлено порушень при реєстрації цього договору в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Вказане у повній мірі підтверджується відсутністю підозри, обвинувального акту та обвинувального вироку стосовно відповідача або членів його родини за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

Також відповідач зазначив, що позивач добровільно надав свій паспорт, дані якого були внесені до договору оренди землі №1 від 01.09.2020 та в подальшому була проведена державна реєстрація договору, про що позивачу було достовірно відомо. За користування земельними ділянками він сплатив позивачу наперед за 10 років орендну плату, що підтверджується відомістю за 2020 рік. Такі кошти були необхідні позивачу для лікування та облаштування будинку, оскільки його будинок згорів. Права позивача під час укладання договору та його реєстрації не порушувалися, моральна шкода йому не завдавалася. Тому відповідач просить відмовити позивачу в задоволенні позову повністю.

21.11.2022 представником позивача ОСОБА_8 , було подано відповідь на відзив, у якій представник вказав, що позивач стверджує, що не вчиняв правочину із ОСОБА_9 , а саме не укладав договір № 1 від 01.09.2020 про оренду особистого паю та не підписував його. Численні звернення позивача до правоохоронних органів підтверджують факт того, що ОСОБА_4 не мав волевиявлення на вчинення даного правочину. Не повідомлення правоохоронними органами підозри, не висунення обвинувачення, ніяким чином не підтверджують факт відсутності порушень законодавства при укладенні договору, а лише свідчить про те, що досудове слідство та перевірки проводилися поверхнево, не якісно. При проведенні почеркознавчої експертизи у кримінальному провадженні №0000017 експерти не змогли надати відповідь про виконавця підпису. Лише на підставі показів ОСОБА_5 матеріали кримінального провадження №0000017 були закриті. Постанова про закриття кримінального провадження Охтирською місцевою прокуратурою була скасована, а по кримінальному провадженню ОСОБА_4 , надано клопотання про проведення слідчих дій. ОСОБА_4 не надавав добровільно паспорт ОСОБА_5 для підготовки та укладання договору. Даний факт підтверджується тим, що 21.08.2020 ОСОБА_4 звернувся до Охтирської місцевої прокуратури з приводу незаконного заволодіння його паспортом дружиною відповідача ОСОБА_6 . Таким чином на момент укладення договору була надіслана офіційна заява до правоохоронних органів про незаконне заволодіння документом, що додатково підтверджує факт відсутності волевиявлення ОСОБА_4 на вчинення правочину. Орендну плату за період з 01.09.2020 по теперішній час позивач не отримував. Надана відповідачем відомість про виплату орендної плати не може слугувати доказом виплати коштів, оскільки відповідач її не підписував, відсутні реквізити двох сторін правочину, вказане не конкретна дата, не зазначена підстава передачі коштів та за який період.

21.12.2022 відповідач подав заперечення на відповідь на відзив, у яких крім обставин викладених у відзиві зазначив, що усі звернення до поліції та прокуратури ініційовані колишнім працівником поліції ОСОБА_1 , який також займається сільськогосподарським виробництвом на орендованих земельних ділянках на території Тростянецького району та є представником позивача і позивач перебуває у його матеріальній залежності. Земельні ділянки, які належать позивачеві та були передані в оренду ОСОБА_1 намагається отримати собі в оренду. У зв`язку з тим, що у позивача згорів будинок, ОСОБА_1 надав позивачу для проживання будинок свого померлого двоюрідного брата. На даний час ОСОБА_1 фактично утримує позивача, надає продукти харчування, дрова і наказує, що робити позивачу, куди звертатися із скаргами.

Ухвалами суду від 15.02.2023 та від 02.03.2023 за клопотанням представників сторін витребувано докази у справі та відкладено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 21.03.2023 за клопотанням представника позивача призначена судова почеркознавча експертиза та зупинено провадження у справі.

Ухвалою судді Щербаченко М.В. від 01.05.2023 провадження у справі поновлено у зв`язку із надходженням клопотання експерта про надання додаткових матеріалів для проведення судової почеркознавчої експертизи.

Ухвалою суду від 29.05.2023 провадження у справі зупинено до залучення правонаступника позивача ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою судді Щербаченко М.В. від 23.10.2023 провадження по справі поновлено, залучено до участі у справі як правонаступника позивача ОСОБА_4 ОСОБА_1 та призначено справу до підготовчого засідання.

Ухвалою суду від 04.12.2023 за клопотанням представника позивача призначена судова почеркознавча експертиза та зупинено провадження у справі.

Ухвалою судді Щербаченко М.В. від 18.01.2024 провадження у справі поновлено у зв`язку із надходженням клопотання експерта про надання додаткових матеріалів для проведення судової почеркознавчої експертизи.

Ухвалою суду від 08.02.2024 задоволено клопотання експерта, надано додаткові матеріали для проведення експертизи та зупинено провадження у справі.

Ухвалою судді Тростянецького районного суду Сумської області Огієнка О.О. від 08.04.2024 дана цивільна справа була прийнята до свого провадження, поновлено провадження у справі у зв`язку з надходженням висновку експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 03.06.2024 закрито підготовче провадження у справі, призначено до розгляду по суті, задоволено клопотання позивача про виклик свідків.

У судовому засіданні позивач та його представник заявлений позов підтримали пославшись на обставини викладені у позовній заяві, просили задовольнити вимоги.

Представник відповідача у судому засіданні проти позову заперечив з підстав викладених у відзиві на позов та запереченні.

Заслухавши пояснення позивача та його представницю, представника відповідача, покази свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що між сторонами мають місце земельні правовідносини, позов не обґрунтований та не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом установлено, що рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 08.05.2018, ухваленим у справі № 588/220/18 було визнано за ОСОБА_4 право на земельну частку (пай) розміром 4,16 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі, відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) серії СМ № 002406, виданого на підставі розпорядження голови Тростянецької РДА від 22.03.1996 № 168 та зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 34, у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_10 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 15-16).

На підставі вказаного рішення суду за ОСОБА_4 державним реєстратором Тростянецької міської ради 25.10.2018 було зареєстровано право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Печинської сільської ради Тростянецького району Сумської області, а саме: площею 3,2688 га, з кадастровим номером :00:001:0714 та площею 0,3076 га, з кадастровим номером :00:001:0715. Також державним реєстратором Комишанської сільської ради Охтирського району Сумської області Максименком Д.О. 07.09.2020 було зареєстровано право оренди на вказані земельні ділянки на підставі договору оренди землі №1 від 01.09.2020 укладеного між ОСОБА_4 , як орендодавцем та ОСОБА_5 , як орендарем. Номери записів про речове право 38089147 та 38089515 (а.с. 18-19 том 1).

З договору оренди землі № 1 від 01.09.2020 вбачається, що ОСОБА_4 передав ОСОБА_5 у довгострокове платне користування, на 49 років, земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Печинської сільської ради Тростянецького району Сумської області, а саме: рілля - площею 3,2688 га, з кадастровим номером :00:001:0714 та сіножаті - площею 0,3076 га, з кадастровим номером :00:001:0715. Розмір орендної плати за користування земельними ділянками становить 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка виплачується щорічно до 31 грудня. Також у договорі зазначено, що орендна плата виплачується у 2020 році за користування земельними ділянками з розрахунку за 160 місяців (2020-2033 роки), зокрема за користування земельною ділянкою :00:001:0714 сума орендної плати складає 29488,70 грн, а за користування земельною ділянкою :00:001:0715 сума орендної плати складає 891,68 грн (а.с. 10-14 том 1).

Згідно відомості виплати орендної плати ОСОБА_4 за договором №1 від 01.09.2020 було сплачено ОСОБА_5 кошти у розмірі 30380,38 грн (а.с. 47 том 1).

Відповідно до висновку експерта № 1912 за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи від 27.03.2024 підпис від імені ОСОБА_4 у графі «Орендодавець» розділу «Реквізити сторін» договору оренди землі № 1 від 01.09.2020 між ОСОБА_4 («орендодавець») та ОСОБА_5 («орендар»), виконано не ОСОБА_4 , а іншою особою. Підпис від імені ОСОБА_4 у рядку «Підпис отримувача» відомості виплати орендної плати ОСОБА_4 (договір № 1 від 01.09.2020) від 07.09.2020 виконано ОСОБА_4 (а.с. 2-14 том 2).

ОСОБА_4 неодноразово звертався до правоохоронних органів з повідомленням про незаконну реєстрацію договору оренди землі та підроблення його підпису в договорі, однак за результатами перевірок не було встановлено ознак кримінального правопорушення, а розпочате кримінальне провадження №0000017 було закрито постановою дізнавача СД ВП №1 (м. Тростянець) Охтирського РВП ГУНП в Сумській області від 28.05.2022 (а.с. 23-26, 52-53 том 1).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер та після його смерті спадщину прийняв ОСОБА_1 , який успадкував за заповітом земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Печинської сільської ради Охтирського (колишнього Тростянецького) району Сумської області, а саме: площею 3,2688 га, з кадастровим номером :00:001:0714 та площею 0,3076 га, з кадастровим номером :00:001:0715 (а.с. 182, 192-196, 211-212 том 1).

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснила, що у вересні 2020 року її чоловік ОСОБА_5 уклав угоду з ОСОБА_4 на оренду земельної ділянки (рілля та сіножаті). Договір був укладений, власноручно підписаний ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Вона була присутня при укладенні договору, як дружина ОСОБА_5 . Умови договору були дотримані та виконані. ОСОБА_4 не є родичем, але так склалася, що вона з чоловіком йому допомагали фінансово, допомагали відновити документи на спадщину. Коли у нього трапилася пожежа в будинку, то вони надали йому будинок по АДРЕСА_1 . Потім з`явилася племінниця позивача на ім`я ОСОБА_12 та почала говорити, що хочуть забрати пай та віддати ОСОБА_1 . Також до неї приїжджав ОСОБА_1 та говорив, що купив пай у ОСОБА_4 . Вони пішли до ОСОБА_4 та запитали чи продавав він пай. Племінниця ОСОБА_12 відповіла, що вона отримала гроші за пай, а ОСОБА_4 сказав, що нічого не продавав. Крім договору оренди ОСОБА_4 підписував відомості на отримання коштів за оренду земельних ділянок. Також ОСОБА_4 підписував акт приймання земельних ділянок. При підписанні була присутня ОСОБА_13 . ОСОБА_4 були передані гроші у сумі більше 30000 грн за 160 місяців. На час укладення договору у ОСОБА_4 був паспорт з якого зробили копію та повернули останньому. Договір був укладений 01.09.2020, а зареєстрований 07.09.2020. Примусу не було застосовано до ОСОБА_4 . Станом на 01.09.20202 вона перебувала на посаді сільського голови Печинської сільської ради. Договір оренди підписували по АДРЕСА_1 , там, де було надано будинок для проживання ОСОБА_4 . Договір укладали у двох примірниках. Чи віддавав чоловік другий примірник договору ОСОБА_4 , вона не знає.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснила, що вона працювала прибиральницею у Печинській сільській раді та приходив ОСОБА_14 до ОСОБА_15 і вона давала йому гроші. Вона бачила як ОСОБА_4 підписував договір оренди землі, акт приймання-передачі земельної ділянки. Примусу не було до ОСОБА_4 . При підписані договору була присутня ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та вона. Гроші за паї ОСОБА_16 давала ОСОБА_4 в сільській раді. За грошима він приходив у 2020 році. Договір підписували у сільській раді, у кабінеті ОСОБА_11 . ОСОБА_4 давав ОСОБА_6 паспорт. Вона раніше пішла з кабінету, а ОСОБА_4 залишився. ОСОБА_4 кожного дня приходив до ОСОБА_6 .

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_19 пояснила, що наприкінці серпня 2020 року вона була у гостях у дядька ОСОБА_4 . Коли прийшла ОСОБА_6 до ОСОБА_4 , то сказала їй вийти з будинку. Вона говорила дядьку, щоб той нічого не підписував. ОСОБА_6 зайшла у будинок, поклала на стіл документи та сказала їх підписати, обіцяла кожний рік платити 30000 грн за орендну землі (пай). ОСОБА_4 відмовився підписувати та ОСОБА_6 сказала, що якщо не підпише, то буде гірше йому та племінниці. Дядько нічого не підписав і ОСОБА_6 пішла. Дядько їй розповідав, що коли він ходив до ОСОБА_6 та просив гроші, то вона не дала йому грошей навіть на хліб. За користування землею ОСОБА_6 мала надавати дядьку допомогу. Землею ОСОБА_6 користувалася з 2018 чи 2019 року. Ті папери, які приносила ОСОБА_6 , вона не читала. Також коли приходила ОСОБА_6 був присутній ОСОБА_20 і він говорив дядьку щоб той нічого не підписував. При ній дядько більше не спілкувався із ОСОБА_6 .

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Така дія особи, перш за все характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки.

Згідно ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Вільне волевиявлення учасника правочину є важливим чинником, без якого неможливо укладення договору оренди земельної ділянки.

Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа.

У тому випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже, підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі, що підтверджує наміри учасників правочину і є доказом їх волевиявлення.

Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом.

Спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини з оренди земельних ділянок є Закон України «Про оренду землі».

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про оренду землі» укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В даній справі ОСОБА_4 звертаючись до суду з позовом обґрунтовував свої вимоги тим, що він не підписував договору оренди земельної ділянки від 01.09.2020, який укладений між ним та ОСОБА_5 , тому такий договір є неукладеними, а державна реєстрація договору оренди - незаконною.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 жовтня 2022 року в справі № 227/3760/19-ц (провадження № 14-79цс21) виснувала про те, що укладеним є такий правочин (договір), щодо якого сторонами у належній формі досягнуто згоди з усіх істотних умов. У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені у ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.

У разі якщо договір виконувався обома сторонами (зокрема, орендар користувався майном і сплачував за нього, а орендодавець приймав платежі), то кваліфікація договору як неукладеного виключається, такий договір оренди вважається укладеним та може бути оспорюваним (за відсутності законодавчих застережень про інше).

Висловлене вище про можливість визначити фактичне укладення правочину у спосіб його виконання (за відсутності законодавчих застережень про інше) не суперечить викладеному в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19) правовому висновку про те, що правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено.

Добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки) базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці).

В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону. За змістом законодавчого регулювання, наведеного як у загальних положеннях про правочини, так і в спеціальних приписах глави 58 ЦК України, якщо договір оренди (найму) хоча й має ознаки неукладеного, але виконувався обома його сторонами, то така обставина захищає відповідний правочин від висновку про неукладеність і в подальшому він розглядається як укладений та чинний, якщо тільки не є нікчемним чи оспорюваним з інших підстав (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18).

У постанові Верховного Суду від 08 листопада 2023 року у справі № 567/1039/22 зазначено: «стверджуючи, що договори сторона орендодавця не укладала та не підписувала, суди повинні були врахувати, що позивач мала доводити не лише те, що вона не підписувала договори (як окремі документи), а й не укладала такі договори (двосторонні правочини як результат домовленості двох сторін, спрямованої на встановлення певних цивільних прав та обов`язків), відповідно, що між сторонами не виникли правові відносини із договору оренди землі, оскільки позивач не виявляла своєї волі на укладення таких правочинів. Натомість відповідач має доводити виникнення між сторонами правовідносин із договору оренди землі, виконання такого договору сторонами внаслідок досягнення домовленості з приводу користування земельними ділянками орендодавця».

Як установлено судом, оспорюваний договір оренди земельної ділянки від 01.09.2020 ОСОБА_4 не підписував, що підтверджено висновком експерта № 1912 за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи від 27.03.2024.

Разом із тим, вказаним висновком експерта також установлено і те, що ОСОБА_4 поставив підпис у відомості виплати орендної плати від 07.09.2020 за договором № 1 від 01.09.2020. Тобто позивач отримав орендну плату в розмірі зазначеному договором оренди землі за 160 місяців.

У постанові Верховного Суду від 20 серпня 2024 року у справі № 683/396/23 касаційний суд звернув увагу на те, що належним способом захисту прав орендодавця, який у цих спірних правовідносинах вважає, що зареєстроване право оренди відсутнє, є його вимога до особи, за якою зареєстроване право оренди, про визнання відсутнім права оренди. Судове рішення про задоволення такої вимоги є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про припинення права оренди відповідача. Тому позовні вимоги про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди щодо земельної ділянки не є належним способом захисту порушеного права. Позивачка позовних вимог про визнання відсутнім права оренди не заявляла, у зв`язку із цим відсутні підстави для вирішення питання про кваліфікацію додаткової угоди до договору оренди землі як неукладеної. Аналогічно і доводи відповідача щодо обставин добросовісності орендодавця, яка отримувала орендну плату від відповідача, належить оцінювати за умови звернення орендодавця із належною вимогою. За таких обставин в задоволенні позовних вимог про скасування державної реєстрації слід було відмовити з огляду на обрання позивачем неналежного способу захисту. Вимога про повернення позивачці належної їй земельної ділянки може бути заявлена та вирішена по суті разом з вимогою про визнання відсутнім права оренди.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 листопада 2023 року у справі № 513/879/19 де суд зазначив, що належним способом захисту прав орендодавця, який вважає, що зареєстроване право оренди відсутнє, є його вимога до особи, за якою зареєстроване право оренди, про визнання відсутнім права оренди.

Такий підхід в подальшому виснувала і Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові постанову від 19 лютого 2024 року у справі № 567/3/22.

Враховуючи установлені судом обставини, вимоги вищевикладеного чинного законодавства та висновки Верховного Суду щодо застосування норм права, суд вважає, що вимоги позивача про скасування договору оренди землі не підлягає задоволенню з огляду на обрання позивачем неналежного способу захисту. Вимоги про повернення позивачу належних йому земельних ділянок та про стягнення коштів на відшкодування майнової шкоди, можуть бути заявлені та вирішені по суті разом з вимогою про визнання відсутнім права оренди.

Крім того, підлягає закриттю провадження у справі за позовною вимогою про стягнення з відповідача моральної шкоди зважаючи на таке.

До спадкоємця переходить право на відшкодування моральної шкоди, яке було присуджено судом спадкодавцеві за його життя (частина третя статті 1230 ЦК України).

В цивілістичній доктрині під моральною шкодою розуміються фізичні та душевні страждання, завдані фізичній особі неправомірними рішеннями діями чи бездіяльністю, якими порушуються її особисті немайнові блага або посягають на належне фізичній особі майно, а також приниження честі, гідності та ділової репутації фізичної особи. По своїй суті право на компенсацію моральної шкоди є особистим, оскільки внаслідок заподіяння моральної шкоди відбувається негативний вплив на особисті немайнові блага фізичної особи. Саме тому у частині третій статті 1230 ЦК передбачено правило, що спадкується право на відшкодування моральної шкоди, яке було присуджено судом спадкодавцеві за його життя. У випадку якщо спадкодавець звернувся до суду з вимогою про компенсацію моральної шкоди й помер на стадії розгляду справи не допускається процесуальне правонаступництво за вимогою про компенсацію моральної шкоди.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Позивач ОСОБА_4 помер на стадії судового розгляду даної справи та до участі у справі було залучено правонаступника ОСОБА_1 .

Право на компенсацію моральної шкоди, що не була присуджена за життя особи, не спадкується, а тому у випадку смерті особи до ухвалення рішення про компенсацію моральної шкоди матеріального та процесуального правонаступництва за такою вимогою не відбувається.

У зв`язку наведеним провадження у справі в частині вимоги про стягнення моральної шкоди належить закрити.

Зазначені висновки суду узгоджуються з висновками Верховного Суду викладеними у постанові від 13 липня 2022 року по справі №753/15095/17.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить із такого.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до положень статті 137 ЦПК України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Оскільки у задоволенні позову позивачу відмовлено, тому понесені ним судові витрати не відшкодовуються.

Представник відповідача в обґрунтування розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу подав: ордер на надання правової допомоги адвокатом Матішинцем В.В. від 18.12.2022; договір про надання правової допомоги від 08.12.2022; додаток №1 до договору про надання правової допомоги від 08.12.2022; акт прийняття-передачі наданих послуг від 08.12.2022; рахунок-фактуру №1 від 08.12.2022; квитанцію від 14.12.2022 про сплату відповідачем коштів у розмірі 7000 грн за надану професійну правничу допомогу (а.с. 81-83, 85).

Указані докази підтверджують факт понесення відповідачем витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір у сумі 7000 грн.

Зважаючи на обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також значення справи для сторін, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу є співмірним зі складністю справи та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.

За таких обставин, оскільки у задоволенні позову відмовлено повністю, тому з позивача на користь відповідача підлягають стягненню понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн.

Керуючись вимогами статей 13, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_4 , правонаступником якого є ОСОБА_1 , до ОСОБА_5 в частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 , правонаступником якого є ОСОБА_1 , до ОСОБА_5 про скасування договору оренди землі, про повернення земельних ділянок та про стягнення коштів на відшкодування майнової шкоди відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 кошти на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 (сім тисяч) грн.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя О. О. Огієнко