Справа № 489/3500/24
Номер провадження 2-др/489/1/25
Інгульський районний суд м. Миколаєва в складі:
головуючого судді Кокорєва В. В.,
за участі секретаря судового засідання Ковальової С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Інгульського районного суду м. Миколаєва заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 (далі позивач) до ОСОБА_2 (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» про стягнення коштів
Інгульським районним судом м. Миколаєва ухвалено рішення від 30.04.2025 у цивільній справі № 489/3500/24, яким позовні вимоги задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 288 808 грн. 70 коп. у якості частки прибутку, отриманого від продажу електричної енергії за зеленим тарифом за договором купівлі-продажу від 01.01.2019 № СГ/174 та договором постачання електроенергії №12415312 від 01.01.2019, укладених між ОСОБА_2 та ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» за період з 25.06.2019 по 25.03.2024; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати.
Від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, яка мотивована тим, що витрати позивача у справі № 489/3500/24 пов`язані з оплатою правничої допомоги адвоката Сорочана Є.В. складають 8 000 грн., що підтверджується договором про надання правової допомоги № б/н від 02.05.2024р., додатком №1 до договору про надання правової допомоги № б/н від 02.05.2024р., актом наданих послуг від 02.05.2025р., квитанцією до прибуткового ордеру № 3 від 02.05.2024р., квитанцією до прибуткового ордеру № 5 від 19.06.2024р.Відповідачем заява у відповідності до ч.8 ст.141 ЦПК України була зроблена у визначений законом строк, а саме 14.05.2024 року у тексті позовної заяви. У зв`язку з викладеним позивач просив суд винести додаткове рішення судупро стягнення з позивача на користь відповідача понесені ним судові витрати на правничу допомогу у сумі 8000 грн.
Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, в заяві від 05.05.2025 просили розглядати справ без їх участі.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки до суду не повідомив. Надав суду заперечення, в якому вказав, що для визначення розміру компенсації витрат на правову допомогу стороною повинен бути наданий розрахунок із зазначенням часу, який був витрачений на виготовлення документів правового характеру, а також дані щодо фактично понесених і документально підтверджених витрат на правову допомогу. Тобто, законодавець пов`язує можливість відшкодування витрат на професійну правничу допомогу із здійсненням даних витрат стороною у справі. Вказав, що Договір про надання правничої допомоги та документи, якими обґрунтовуються витрати позивача малися в сторони позивача перед поданням до суду позовної заяви. Це підтверджується самими договором, де вказана дата його укладення 02.05.2024 та позовною заявою, яка прийнята Ленінським районним судом м. Миколаєва та зареєстрована ним 14.05.2024. Заяви про поновлення строку подання доказів від позивача не надходило. Представник відповідача згідно Договору від 02.05.2024 та доданих до нього документів представник позивача здійснює індивідуальну адвокатську діяльність. Відповідно, наданих квитанцій до прибуткових касових ордерів, що надані в якості доказів отримання зазначеної в них суми коштів не підтверджує проведення коштів через бухгалтерію. Відповідно вказаних документів недостатньо, щоб встановити реальність проведення оплати. Матеріали справи не містять відомостей про рух коштів по рахунку представника, проведення їх через бухгалтерський облік та сплати податків із вказаної в квитанціях суми. Отже не можливо встановити реальність оплати та понесених витрат.
Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.
Згідно зі ст.246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Статтею 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Рішенням суду визначено що питання щодо витрат на правничу допомогу підлягає вирішенню в порядку, передбаченому ч. 8 ст. 141 та ст.. 270 ЦПК України.

Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За змістом ч.ч.2, 3ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч.8ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у статті 133, статтях 137,141 ЦПК України. Витрати на правничу допомогу, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Відповідно до Додатку №1 до Договору про надання правової допомоги №б/н від 02.05.2024, сторони визначили вартість юридичних послуг за даним Договором в твердій грошовій сумі-8000,00 грн. Вказана сума сплачується виконавцю замовником в готівковій чи безготівковій формі у такому порядку: 5000,00 грн. - в день підписання договору, 3000,00 грн. - упродовж тридцяти днів з дня підписання договору.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу у розмірі 8000,00 грн. представником позивача надано до суду: Договір про надання правової допомоги від 02.05.2024, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Сорочаном Є.В., Акт наданих послуг від 02.05.2025, квитанція до прибуткового касового ордеру №3 від 02.05.2024 про сплату Кочубеєм В.Л. 5000 грн. та квитанція до прибуткового касового ордеру №5 від 19.06.2024 про сплату Кочубеєм В.Л. 3000 грн.

Суд враховує заперечення представника відповідача про те, що матеріали справи не містять відомостей про рух коштів, не можливо встановити реальність оплати понесених витрат та зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Таким чином, відсутність доказів оплати вартості наданих адвокатом послуг не може виступати самостійною підставою для відмови у стягненні витрат на правничу допомогу.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 27.07.2022 у справі №686/28627/18, від 01.11.2022 у справі №757/24445/21-ц, від 20.09.2023 у справі № 753/7936/23.

В даному випадку, представником позивача надано докази оплати позивачем вартості послуг адвоката у обумовленому Договором розмірі. Докази руху коштів по рахунку адвоката в даному випадку не мають значення та не впливають на результат прийнятого рішення.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги складність справи, тривалість розгляду справи (кількість судових засідань), аналізуючи обсяг правової допомоги адвоката та співмірність таких робіт і їх оплати, суд вважає, що витрати на оплату професійної правничої допомоги у даній справи підлягають стягненню з відповідача в розмірі 6000,00 грн.

Враховуючи зазначене та керуючись ст. 270 ЦПК України, суд

вирішив

Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі № 4 89/3500/24.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 6000 грн. 00 коп. (шість тисяч гривень нуль копійок)

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія»: , адреса: 54017, Україна, Миколаївська обл., місто Миколаїв, вулиця Погранична, будинок, 39/1.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Додаткове рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повний текст додаткового рішення суду не було вручено у день його проголошення (підписання) або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту додаткового рішення суду.

Повний текст додаткового рішення складено 09.05.2025.

Суддя В. В. Кокорєв